Справа № 817/275/13-а
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2016-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

"20" січня 2016 р. м. Київ К/800/6673/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Олексієнка М.М. (доповідач), Ситникова О.Ф., Штульман І.В.,

здійснивши в письмовому провадженні касаційний розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міндоходів у Рівненській області (далі - ГУ Міндоходів) про скасування наказів та поновлення на службі за касаційною скаргою представника ГУ Міндоходів на ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся із заявою про виправлення описки в постанові Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2013 року в частині визначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає виплаті на його користь.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2015 року виправлено описку у резолютивній частині постанови від 11 червня 2013 року, а саме: замість вказаного «нарахувати та виплатити ОСОБА_4 середній заробіток (грошове утримання) на «зобов'язати нарахувати та виплатити ОСОБА_4 середній заробіток (грошове забезпечення)». Замінено відповідача по справі Державну податкову службу у Рівненській області на його правонаступника Головне управління Міндоходів у Рівненській області.

В касаційній скарзі представник ГУ Міндоходів, посилаючись на порушення норм процесуального права, допущені судом апеляційної інстанції, просить рішення цього суду скасувати. Вказує на те, що термін «грошове утримання» та «грошове забезпечення» не є тотожними.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про задоволення касаційної скарги частково з урахуванням наступного.

Відповідно до вимог статті 169 КАС України суд може з власної ініціативи або за заявою особи, що брала участь у справі, чи іншої заінтересованої особи виправити допущені у судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Виходячи зі змісту цієї норми, під опискою слід вважати помилку, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, що мають вплив на зміст судового рішення та його виконання. Опискою вважається також помилка у найменуванні органу чи особи, у назві та реквізитах рішення, тощо. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер.

Верховний Суд України в пункті 19 постанови Пленуму від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначив, що суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його право сутності.

За етимологічним значенням слів, викладеним у Великому тлумачному словнику сучасної української мови, «утримання» і «забезпечення» мають різне значення. «Утримання» - це кошти, що видаються комусь для забезпечення його існування, плата за службу, роботу; «забезпечення» - надання кому-небудь достатніх матеріальних засобів до існування.

Слід зазначити, що на час виникнення спірних правовідносин була чинна постанова Кабінету Міністрів України від 31 грудня 1996 року № 1592 «Про умови оплати праці працівників органів державної податкової служби», у пункті 2 якої було передбачено, що оклад грошового утримання працівників податкової міліції включає в себе посадовий оклад, а також оклад за спеціальне звання.

У статті 19 Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-XII «Про міліцію» (у редакції Закону України від 03.11.2006 року № 328-V), дія якої поширюється і на позивача, вживається терміни «грошове забезпечення».

В інших нормативних актах, які регулюють, зокрема, питання матеріального забезпечення працівників міліції, в тому числі і податкової міліції, також вживаються як поняття «грошове утримання», так і поняття «грошове забезпечення».

Таким чином, терміни «грошове забезпечення» і «грошове утримання» не є тотожними, і їх зміст визначає законодавець у кожному конкретному випадку.

Як свідчать матеріали справи, у резолютивній частині постанови від 11 червня 2013 року зазначалося нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток (грошове утримання), тому виправлення на зобов'язати нарахувати та виплатити середній заробіток (грошове забезпечення), не є виправлення описки в розумінні статті 169 КАС України.

У зв'язку із зазначеним колегія суддів вважає, що справу необхідно направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції для усунення вказаних порушень.

Порушення норм процесуального права, допущені судом, призвело до неправильного вирішення справи і відповідно до частини другої статті 227 КАС України є підставою для скасування судового рішення з направленням справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Головного управління Міндоходів у Рівненській області задовольнити частково.

Скасувати ухвалу судді Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2015 року з направленням справи до апеляційного суду на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає.

Судді: М.М. Олексієнко

О.Ф. Ситников

І.В. Штульман