Справа № 638/20557/15-а
Суддя: Рибальченко Л. М.
Дата ухвалення: 2016-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження 2-а/638/35/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2016 Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Рибальченко Л.М.,

при секретарі судового засідання Котяш Н.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Буряковської О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до Виконавчого комітету Харківської міської ради

про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі- позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Харківської міської ради (далі -відповідач), в якому просив:

-визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Харківської міської ради стосовно відмови у прийнятті відповідних рішень з приводу організації житлово-будівельного кооперативу «Рибасівський»,

-зобовязати Виконавчий комітет Харківської міської ради прийняти відповідні рішення щодо організації діяльності ЖБК «Рибасівський» у відповідності до ст.137 ЖК УРСР, та пунктів 2,3,4,5 Примірного статуту ЖБК, затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР від 30.04.1985 року №186, а саме:

-визначити кількість громадян для організації ЖБК «Рибасівський» шляхом прийняття відповідного рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради,

-скласти списки осіб, які вступають до ЖБК «Рибасівський» шляхом прийняття відповідного рішення Виконавчого комітету Харківськї міської ради,

-організувати проведення загальних зборів, на яких буде прийняте рішення про організацію кооперативу «Рибасівський» шляхом прийняття відповідного рішення Виконавчого комітету Харківськї міської ради,

-приняти рішення Виконавчого комітету Харківськї міської ради про затвердження рішення зборів про організацію ЖБК «Рибасівський» і список осіб, які вступають до кооперативу, і членів їх сімей.

В обґрунтування вимог позову позивач зазначає, що він разом із членами його сім»ї ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов за загальною чергою та у списку осіб, які мають право на першочергове одержання житлової площі з урахуванням пільги мешканців ветхого будинку, що підтверджується довідками Управління обліку та розподілу житлової площі Департаменту житлового господарства від 10.11.2015 року №2087 жх, №2088 жх.

На підставі ст.133,137 ЖК УРСР, пуктів 2,3,4,5 Примірного статуту ЖБК, затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР від 30.04.1985 року №186 позивач та члени його сімї звернулись до відповідача з заявою, я якій просили його визначити кількість громадян для організації ЖБК «Рибасівський» шляхом прийняття відповідного рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради, скласти списки осіб, які вступають до ЖБК «Рибасівський» шляхом прийняття відповідного рішення Виконавчого комітету Харківськї міської ради, організувати проведення загальних зборів, на яких буде прийняте рішення про організацію кооперативу «Рибасівський» шляхом прийняття відповідного рішення Виконавчого комітету Харківськї міської ради, приняти рішення Виконавчого комітету Харківськї міської ради про затвердження рішення зборів про організацію ЖБК «Рибасівський» і список осіб, які вступають дл кооперативу, і членів їх сімей.

Листом від 24.11.2015 року №10762/9-15 Виконавчим комітетом Харківськї міської ради позивачу та його сім»ї було відмовлено в задоволенні заяви.

Посилаючись на постанову Верховного Суду України від 17.06.2014 року №21-195а 14 позивач вважає, що правова позиція юридичного департаменту Харківської міської ради щодо відсутності правових підстав для підготовки відповідного рішення Виконавчого комітету Харківськї міської ради щодо організації діяльності і створення ЖБК «Рибасівський» не ґрунтується на нормах діючого законодавства.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперчував, просив суд в задовленні позову відмовити, зазначив, що вказаніу адміністративному позові доводи є помилковими та такими, що ґрунтуються на нормах права законодавства УРСР, які суперечать нормам діючого законодавства України та Конституції України, тому Виконавчий комітет Харківської міської ради при розгляді звернення ОСОБА_3 та інших діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи представників сторін дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке.

Судом встановлено, позивач разом із членами його сім»ї ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов за загальною чергою та у списку осіб, які мають право на першочергове одержання житлової площі з урахуванням пільги мешканців ветхого будинку, що підтверджується довідками Управління обліку та розподілу житлової площі Департаменту житлового господарства від 10.11.2015 року №2087 жх, №2088 жх.(а.с.12,13)

17.11.2015 року на підставі ст.133,137 ЖК УРСР, пуктів та пунктів 2,3,4,5 Примірного статуту ЖБК, затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР від 30.04.1985 року №186 позивач та члени його сім»ї звернулись до відповідача з заявою, в якій просили його визначити кількість громадян для організації ЖБК «Рибасівський» шляхом прийняття відповідного рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради, скласти списки осіб, які вступають до ЖБК «Рибасівський» шляхом прийняття відповідного рішення Виконавчого комітету Харківськї міської ради, організувати проведення загальних зборів, на яких буде прийняте рішення про організацію кооперативу «Рибасівський» шляхом прийняття відповідного рішення Виконавчого комітету Харківськї міської ради, приняти рішення Виконавчого комітету Харківськї міської ради про затвердження рішення зборів про організацію ЖБК «Рибасівський» і список осіб, які вступають дл кооперативу, і членів їх сімей.

Листом від 24.11.2015 року №10762/9-15 Виконавчим комітетом Харківськї міської ради позивачу та його сім»ї було відмовлено в задоволенні заяви(а.с10,11), в зв'язку з чим позивач звернувся до суду.

В своїй заяві до відповідача позивач та інші посилаються на ст. 133, 135, 137 ЖК УРСР та пункти 2,3,4,5 Примірного статуту.

Відповідно до ст.133 ЖК УРСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, вправі вступити до житлово-будівельного кооперативу і одержати в ньому квартиру. Відповідно до ч.2 ст.135 ЖК УРСР до членів житлово-будівельного кооперативу приймаються громадяни, які постійно проживають у даному населеному пункті і перебувають на обліку бажаючих вступити до житлово-будівельного кооперативу та внесені до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Згідно з ч.1 ст.137 ЖК УРСР Житлово-будівельні кооперативи організуються при виконавчих комітетах місцевих Рад народних депутатів, при підприємствах, установах і організаціях.

Відповідно до ч.3 ст.137 ЖК УРСР порядок організації та діяльності житлово-будівельних кооперативів установлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом, Примірним статутом житлово-будівельного кооперативу та іншими актами законодавства Україниської РСР.

Постанова Верховної Ради України «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» №1545-ХІІ від 12.09.1991 року врегулювала порядок тимчасового застосування законодавства Радянського Союзу на території незалежної, суверенної республіки Україна.

Цією постановою встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виконавчі органи місцевого самоврядування діють на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 N 280/97-ВР, з дня прийняття якого втратив чинність Закон Української РСР «Про місцеві Ради народних депутатів Української РСР та місцеве самоврядування» від 07.12.1990 N533 X11.

Так, у відповідності до п. 9 ч. 2 ст. 42 ЗУ РСР «Про місцеві Ради народних депутатів Української РСР та місцеве самоврядування» до повноважень Виконавчого комітету міської (міста обласного підпорядкування) Ради, крім повноважень, перелічених у пункті 1 цієї статті, зокрема, відносилось прийняття рішень про організацію житлово- будівельних і гаражних кооперативів, здійснення контролю за їх діяльністю.

Вказаних вище повноважень виконавчим органам відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 N 280/97-ВР не надано.

Починаючи з 2003 року, правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні, як системи кооперативних організацій, до яких відносяться кооперативи та кооперативні об'єднання, регулюються Законом України «Про кооперацію» №1087-ІУ від 10.07.2003 року (далі -Закон №1087). До законодавства про кооперацію віднесено норми Конституції України, ЦК України, цього Закону та інших нормативно-правових актів з питань кооперації і закріплено пряму вказівку усім кооперативам, створеними до набрання чинності цим Законом, привести свої статути у відповідність із ним.

Згідно із преамбулою цього Закону визначено, що цей Закон визначає правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні.

У статті 5 Закону №1087 визначено законодавство про кооперацію, до якого віднесено норми Конституції України, Цивільного кодексу України, цього Закону та інших нормативно-правових актів з питань кооперації.

Згідно із ст. 6 Закону №1087 передбачено, що відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

Отже створюючи кооператив його засновники повинні визначитись із типом та напрямом діяльності кооперативу.

Статтею 7 Закону №1087 врегульоване питання створення кооперативу і визначено, що кооператив створюється його засновниками на добровільних засадах.

Засновниками кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, а також юридичні особи України та іноземних держав, які беруть участь у діяльності кооперативів через своїх представників. Рішення про створення кооперативу приймається його установчими зборами. Чисельність членів кооперативу не може бути меншою ніж три особи. При створенні кооперативу складається список членів та асоційованих членів кооперативу, який затверджується загальними зборами.

Статтею 8 Закону №1087 передбачені вимоги до статуту Кооперативу, та визначено, що статут є правовим документом, що регулює його діяльність.

Таким чином, норми Закону №1087, на відміну від норм ЖК УРСР, по-іншому врегулювали правовідносини щодо створення та діяльності кооперативів, зокрема, обслуговуючих, що за напрямами діяльності віднесено до типу житлово- будівельних.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» № 755- IV від 15.05.2003 року (далі- Закон №755) (в редакції чинній на момент звернення позивача до відповідача) його дія поширюється на відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, та регулюються Конституцією України, цим Законом та нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону. Стаття 3 цього ж Закону поширює сферу його дії на державну реєстрацію всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, а також фізичних осіб - підприємців.

Отже, саме Закон №755 є спеціальним законом, який врегульовує порядок засвідчення фактів створення юридичних осіб, за результатами перевірки порядку їх створення вимогам чинного законодавства.

Порядок проведення державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, встановлений ч. 2 ст. 4 та ст. 25 Закону №755, передбачає здійснення ряду заходів, зокрема: відбувається перевірка комплектності документів, які подаються державному реєстратору, та повноти відомостей, що вказані в реєстраційній картці; здійснюється перевірка документів, які подаються державному реєстратору, на відсутність підстав для відмови у проведенні державної реєстрації; здійснюється внесення відомостей про юридичну особу або фізичну особу - підприємця до Єдиного державного реєстру; оформлюється і видається виписка з Єдиного державного реєстру.

Статтею 27 Закону №755 визначено підстави для відмови у проведенні державної реєстрації юридичної особи, серед яких, невідповідність установчих документів вимогам ч. 3 ст.8 цього Закону (щодо відповідності змісту установчих документів юридичної особи чинному законодавству) та/або порушення порядку створення юридичної особи, який встановлено законом; невідповідність найменування вимогам закону.

За правилами ч. 3 ст. 25 Закону №755 державний реєстратор вносить запис до -ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців про проведення державної реєстрації юридичної особи виключно за відсутності підстав для відмови у проведенні державної реєстрації.

Таким чином, норми ЖК УРСР та Примірного статуту в частині створення житлово-будівельних кооперативів суперечать Закону України «Про кооперацію» та Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» № 755-IV від 15.05.2003 року, який повинен застосовуватися до правовідносин, пов'язаних з реєстрацією будь-якої юридичної особи, в тому числі житлово-будівельного кооперативу.

Також, ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» визначено, зокрема, термін модельний статут - типовий установчий документ, затверджений Кабінетом Міністрів України, який використовується для створення та провадження діяльності юридичних осіб відповідних організаційно-правових форм, містить встановлені законом правила, шо регулюють правовий статус, права, обов'язки та відносини, які пов'язані із створенням, управлінням та провадженням господарської діяльності відповідних юридичних осіб.

Згідно з ч. 4 ст. 56 ГК України суб'єкт господарювання може створюватися та діяти на підставі модельного статуту, затвердженого Кабінетом Міністрів України, що після його прийняття учасниками стає установчим документом.

Відповідно до ч. 5 ст. 56 ГК України якщо суб'єкт господарювання створюється та діє на підставі модельного статуту в рішенні про його створення, яке підписується усіма засновниками, зазначаються відомості про його найменування, мету і предмет господарської діяльності, а також інформація про провадження діяльності на основі модельного статуту.

Юридична особа приватного права може створюватися та діяти на підставі модельного статуту, затвердженого Кабінетом Міністрів України, що після його прийняття учасниками стає установчим документом.

Засновники (учасники) юридичної особи, утвореної на підставі модельного статуту, можуть у встановленому законом порядку затвердити статут, який є установчим документом, та провадити діяльність на його підставі.

Кабінетом Міністрів України не приймалось рішення про затвердження модельного статуту житлово-будівельного кооперативу.

До того ж, прийняття модельного статуту, його застосування у діяльності певного кооперативу віднесено до компетенції засновників юридичної особи і не є обов'язковим.

У зв'язку з цим, застосування Примірного статуту не може бути визнано обов'язковим, а його положення повинні відповідати нормам діючого законодавства України.

Таким чином, питання створення та діяльності кооперативів, метою яких є забезпечення економічних, соціальних та інших потреб їх членів, що, регулювалися Житловим Кодексом Української РСР та Примірним Статутом, вже врегульовано чинним законодавством України, зокрема, шляхом прийняття Цивільного кодексу України (2003), Закону «Про кооперацію» та Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» .

Щодо доводів позивача про неврахування відповідачем при наданні відповіді судової практики Верховним судом України, а саме: Постанови Верховного суду України від 17.06.2014 у справі №21-195а14, суд зазначає наступне.

17.06.2014 Верховним судом України було прийнято Постанову у справі №21-195а14 у відповідності до якої колегія суддів судових палат в адміністративних, господарських та цивільних справах на підставі аналізу п. 12 «Перехідних положень», ст. 41 ЗК України, ст.ст. 133, 135, 137 ЖК УРСР, Примірного статуту дійшли висновку, що сільські, селищні та міські ради мають право розпоряджатися землями комунальної власності територіальних громад виключно в межах населеного пункту. При цьому, даючи дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки у власність ЖБК, відповідна рада має враховувати мету створення такого кооперативу, порядок його організації та діяльності відповідно до вимог ЖК УРСР та Примірного статуту.

Таким чином, предметом розгляду зазначеного у вказаному рішенні спору є питання врахування мети створення кооперативу, порядку організації його діяльності відповідно до вимог ЖК та Приміроного статуту при наданні земельної ділянки ЖБК як спеціальному суб'єкту, передбаченому ст. 41 Земельного кодексу. Проте, в Постанові Верховного Суду України не розглядалось питання щодо відповідності норм ЖК УРСР та Примірного статуту іншим нормам цивільного законодавства, що регулює питання щодо створення та організації діяльності ЖБК.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що норми ст.ст.133, 135, 137 ЖК УРСР та Примірного статуту, згідно Постанови Верховної ради України від 12 вересня 1991 року N 1545-ХІІ «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР», можуть застосовуватись лише з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

Оскільки питання, щодо створення і діяльності житлово-будівельних кооперативів врегульовані Законом України «Про кооперацію» який є спеціальним, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців», застосовані у оскаржуваній рішенні судом норми ст.ст. 133, 135, 137 ЖК УРСР та Примірного статуту не можуть бути застосовані до спірних взаємовідносин.

Таким чином, Виконавчий комітет Харківської міської ради, при розгляді звернення ОСОБА_3 та інших від 16.11.2015 року діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 159, 162, 163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3до Виконавчого комітету Харківської міської радипро визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії- відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя -