Справа № 820/10919/15
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2015-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

23 грудня 2015 р. №820/10919/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.

при секретарі судового засідання - Ахвердян Р.А.,

за участю: представника позивача - Гордейчука В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК Фаро" до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області, Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТК Фаро", звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області, Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог:

- визнати неправомірними дії Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області щодо проведення документальних позапланових перевірок ТОВ «ТК ФАРО» (код за ), за результатами яких складено акти: від 08.06.2015 року №2237/15-01/39466422, від 02.07.2015 року №2647/22-03/39466422 та довідка від 02.07.2015 року № 30/16-25/39466422;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 24.06.2015 року №/703;

- зобов'язати Державну податкову інспекцію у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ «ТК ФАРО» в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в актах перевірки від 08.06.2015 року №2237/15-01/39466422, від 02.07.2015 року №2647/22-03/39466422, довідці від 02.07.2015 року № 30/16-25/39466422.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем були проведені перевірки, за результатами яких складено акти та довідка, в яких не наведено жодних підстав порушення позивачем податкового законодавства, в результаті чого позивач не мав права на включення до складу податкового кредиту у перевіряємих періодах суми ПДВ за податковими накладними, які були видані контрагентами позивача. Також вважає, що перевірки носили поверхневий характер, господарська діяльність ТОВ "ТК Фаро" не була вивчена в достатньому обсязі, а висновки, викладені в актах перевірки та довідці, вважає такими, що суперечать чинному законодавству, оскільки зроблені лише на підставі податкової інформації отриманої внаслідок перевірки контрагентів позивача, а тому податкові повідомлення - рішення підлягають скасуванню. При цьому позивач також зазначив, що у спірних правовідносинах рішення про проведення перевірки було прийнято суб'єктом владних повноважень за відсутності передбачених положеннями ст. 78 ПК України, підстав для проведення перевірки, через що позивач не погоджується з: діями податкового органу щодо підстав проведення перевірок (винесення наказів на перевірки), діями щодо проведення перевірок та внесенням відповідних змін до баз даних "Податковий блок" на підставі податкових повідомлень - рішень, які винесені на підставі актів перевірки та довідки, оскільки зазначені дії та прийняте рішення не відповідають чинному законодавству, через що вважає за необхідне визнати зазначені дії неправомірними, скасувати податкові повідомлення - рішення та зобов'язати податковий орган відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ "ТК Фаро" в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в актах перевірок від 08.06.2015 року №2237/15-01/39466422, від 02.07.2015 року №2647/22-03/39466422, довідці від 02.07.2015 року № 30/16-25/39466422.

Відповідач ДПІ у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області проти позову заперечував, від представника відповідача - Пятковського А.М. надійшли письмові заперечення, в яких представник просив відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що відповідач під час здійснення перевірок діяв в порядку та у спосіб, передбачені чинним законодавством. Враховуючи викладене, вважає, що податкове повідомлення прийнято правомірно, а акти та довідка складені обґрунтовано.

Представники відповідачів - ДПІ у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області та ДПІ у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області в судове засідання не прибули про час, дату та місце судового засідання повідомлені належними чином.

Згідно ч.2 ст.128 КАС України - неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи.

Таким чином, суд дійшов висновку про розгляд справи без участі представників відповідачів.

Представник позивача - Гордейчук В.В. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, заяві про уточнення позовних вимог та письмових поясненнях.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТК Фаро" (далі - ТОВ "ТК Фаро" ) зареєстровано як юридична особа та перебуває на податковому обліку у ДПІ у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області, є платником податку на додану вартість (т.1 а.с. 25, 26,141-142,144).

Як вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України від 23.04.2015 року №02.3-11/325, виданої Головним управлінням статистики у Хмельницькій області, видами діяльності ТОВ "ТК Фаро" за КВЕД-2010 є роздрібна торгівля пальним; діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; надання в оренду інших машин, устаткування та товарів, н.в.і.у.; оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (т.1 а.с.143).

За приписами п.п.20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За приписами п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Судом встановлено, що ДПІ у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області було проведено декілька перевірок ТОВ "ТК Фаро", а саме:

- 08.06.2015 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "ТК Фаро" з питань документального підтвердження господарських відносин з ТОВ "Донмас" за грудень 2014 року, їх реальність та повноту відображення в обліку;

- 02.07.2015 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "ТК Фаро" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.11.2014 року по 31.05.2015 року, у тому числі повноти нарахування та сплати акцизного податку.

За результатами зазначених перевірок ДПІ у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області складено акти:

- від 08.06.2015 року №2237/15-01/39466422 (т.1 а.с.27-36), у висновках якого встановлено порушення п.198.1,п.198.3,п.198.6 ст. 198, п.200.1, п.200.2, п.200.3 ст. 200, п.201.1 ст. 201 ПК України, через що ТОВ "ТК Фаро" завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19 та рядок 20.2 декларації з ПДВ за грудень 2014р.) на 914272 грн.

На підставі висновків зазначеного акту податковим органом винесено податкове повідомлення - рішення: від 24.06.2015 року № (т.1 а.с. 107), яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 914272 грн.

- від 02.07.2015 року №2647/22-03/39466422 (т.1 а.с.38-75), у висновках якого встановлено порушення ТОВ "ТК Фаро" п.138.2, п.138.4, п.п.138.8.1 п. 138.8 ст. 138, п.п.139.1.9 ст. 139, п. 152.1 ст. 152 ПК України, через що занижено податок на прибуток за 2014р. в сумі 360771 грн., в тому числі в розрізі звітних податкових періодів: за 2014р. в сумі 360771 грн.; п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п.200.2, п. 200.4 ст. 200, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201, п. 200-1.3, п. 200-1.6 ст. 200-1 ПК України, у зв'язку з чим підприємством занижено суму ПДВ, що підлягає сплаті в бюджет за період: листопад 2014р., квітень 2015р. на загальну суму ПДВ 16812686 грн., в т.ч. в розрізі звітних періодів: лютий 2015р. на суму ПДВ - 3886427 грн., березень 2015р. на суму ПДВ - 6594873 грн., квітень 2015р. на суму ПДВ -6331386 грн.; п. 200.1, п. 200.4 ст. 200, п. 200-1.3, ст. 200-1 ПК України, чим занижено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного (податкового) періоду (рядок 24 декларації з ПДВ за квітень 2015р.) на суму 4314495 грн.; суб'єктом господарювання безпідставно віднесено вартість підакцизних товарів, реалізованих через роздрібну мережу АЗС на суму 108603511,20 грн. (з податку на додану вартість) по гр.4 додатку 6 декларації акцизного податку, як таких, що реалізовані для комерційного використання, чим порушено вимоги: п.п.231.1.9 п.213.1 ст. 213, п.п.214.1.4 п. 214.1 ст.214 ПК України, наказу Міністерства фінансів України від 23.01.2015р. №14 "Про затвердження форм декларацій акцизного податку, порядку заповнення декларацій акцизного податку". Вказана сума підлягає оподаткуванню 5% збором акцизного податку. Відповідно втрати бюджету 5430175,56 грн.; п. 3 ст. 44 та п.2 ст. 85 ПК України; п. 9 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

На підставі висновків зазначеного акту податковим органом не винесено податкові повідомлення - рішення.

Проте, податковим органом складено довідку від 02.07.2015 року №30/16-25/39466422 про дослідження фінансово - господарських операцій "ТК Фаро" щодо можливого факту легалізації коштів, одержаних злочинним шляхом за період з 01.11.2014р. по 31.05.2015р.(т.9 зворотна сторона а.с.197-211), у висновках якої визначено, що проведеною перевіркою з питань нарахування та сплати акцизного збору із реалізації нафтопродукті в адресу підприємств з ознаками фіктивності встановлено порушення п.п.212.1.11 п. 212.1 ст.212, п.п.213.1.9 п.213.1 ст. 213, п.п. 215.3.4 п. 215.3 ст. 215 ПК України, ТОВ "ТК Фаро" занижено податкові зобов'язання з акцизного податку за період з 01.01.2015р. по 31.05.2015р. всього у сумі 5430175 грн., в т.ч. по звітних періодах: січень 2015р. - 262597 грн., лютий 2015р. - 1355133 грн., березень 2015р. - 1371610 грн., квітень 2015р. - 1281240 грн., травень 2015р. - 1159953 грн.; фінансово - господарські операції з реалізації нафтопродуктів в адресу підприємств з ознаками фіктивності, а саме: ТОВ "Таскалуса Плюс", ТОВ "Туларе", ТОВ "Ньюнен", ТОВ "Фресно", ТОВ "Чаттануга" ТОВ "Модесто ЛТД", ТОВ "Дентон Альянс", ТОВ "Скаммон", ТОВ "Кеннер Груп", ТОВ "Олбани", ТОВ "Плимут Сервіс", ТОВ Дотан", ТОВ "Гринвилл", ТОВ "Гастония", ТОВ "Торреон ЛТД", ТОВ "Вальехо", ТОВ "Огаста Сервіс", ТОВ "Марреро", ТОВ "Айленд Альянс", ТОВ "ТОП Бізнес Інвест", ТОВ "Оберен", ТОВ "Самнера" можливо проведені з метою відмивання та легалізації коштів отриманих злочинним шляхом. За період з 07.02.2015р. по 31.05.2015р. із реалізації нафтопродуктів вищевказаним підприємства ТОВ "ТК Фаро" не сплачено до бюджету акцизного податку в сумі 3141498,28 грн. Таким чином, в діях службових осіб ТОВ "ТК Фаро" можуть вбачатися ознаки складу злочину, передбаченого ч.3 ст. 212, ст. 209 КК України.

Перевіряючись правомірність дій податкового органу щодо проведення документальних позапланових перевірок ТОВ «ТК ФАРО» (код за ), за результатами яких складено акти: від 08.06.2015 року №2237/15-01/39466422, від 02.07.2015 року №2647/22-03/39466422 та довідка від 02.07.2015 року № 30/16-25/39466422, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що на адресу позивача ДПІ у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області направлено запит про надання інформації та її документальне підтвердження від 28.01.2015 року №1650/10/15-1 (т.3 а.с.14), в зазначеному запиті відповідач повідомив про необхідність позивачу надати копії первинних, бухгалтерських та інших документів, що засвідчують фактичне здійснення фінансово-господарських операцій з ТОВ "Донмас" за грудень та відповідно достовірність задекларованих показників у податковій звітності, а саме: договори, фінансово-господарська документація на підтвердження передачі товарів, виконання робіт за вчиненими правочинами - накладні та довіреності ТМЦ, акти приймання - передачі виконаних робіт, товарно - супровідна документація (сертифікати якості тощо), відомості щодо відображення операцій із придбання ТМЦ у складському обліку, документи на підтвердження розрахунку за придбані ТМЦ, податкові накладні, докази на підтвердження наявності (відсутності) заборгованості по проведеним операціям на початок та кінець періоду в якому вони були здійсненні, докази на підтвердження відображення господарських операцій з вказаним контрагентом в регістрах аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку, відомості щодо наявності власних або орендованих виробничих потужностей, складських приміщень та підтверджуючі документи.

Позивачем листом від 26.03.2015 року №79 надано відповідь на запит податкового органу від 28.01.2015 року №1650/10/15-1 разом з первинними документами, які запитувалися відповідачем, а саме відповідний договір поставки нафтопродуктів, укладений з контрагентом ТОВ "Донмас", додаткові угоди, лист, акт приймання нафтопродуктів, оборотно-сальдові відомості, реєстр отриманих податкових накладних за грудень 204р. від ТОВ "Донмас", договір на збереження нафтопродуктів, укладений з ПАТ "Дніпронафтопродукт", відповідні акти щодо передачу на збереження, сертифікати відповідності, відомості щодо наявності орендованих АЗС (т.3 а.с.15).

Проте, керуючись п.п.78.1.1 п. 78 ст. 78 ПК України, начальником ДПІ у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області винесено наказ від 22.05.2015р. №1620 про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ "ТК Фаро" з питань документального підтвердження господарських відносин з ТОВ "Донмас" за грудень 2014 року, реальність та повноти відображення в обліку, який отримано уповноваженою особою позивача.

Статтею 78 ПК України встановлено особливості проведення документальної позапланової перевірки.

Відповідно до п.п.78.1.1 п.78.1 ст. 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності наступної обставини: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Пунктом 78.4 ст. 78 ПК України, закріплено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Згідно до п.73.3. ст. 73 ПК України, контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити перелік інформації, яка запитується, та документів, що її підтверджують, а також підстави для надіслання запиту.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:

1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

2) для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок та в інших випадках, передбачених статтею 39 цього Кодексу;

3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків;

4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної;

5) у разі проведення зустрічної звірки;

6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Запит вважається врученим, якщо його надіслано поштою листом з повідомленням про вручення за податковою адресою або надано під розписку платнику податків або іншому суб'єкту інформаційних відносин або його посадовій особі.

Платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену у запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом). У разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

Аналогічні положення містить в п. 10 Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року № 1245. Так у відповідності до вказаного пункту запит щодо отримання податкової інформації від платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин оформляється на бланку органу державної податкової служби та підписується керівником (заступником керівника) зазначеного органу. При цьому, у запиті мають бути обов'язково зазначені: посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної податкової служби має право на отримання такої інформації; підстави для надіслання запиту; опис інформації, що запитується, та в разі потреби перелік документів, що її підтверджують.

Відповідно до п.п. 72.1.1.1. п.п 72.1.1 ч. 72.1 ст. 72 ПК України, для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла: від платників податків та податкових агентів, зокрема інформація, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах.

З положень наведеної норми вбачається, що запит податкового органу в обов'язковому порядку повинен містити викладення визначених Податковим кодексом України підстав отримання інформації. Так, оскільки позивач в запиті від 28.01.2015 року посилається на п.п.73.3.1 п.73.3 ст. 73 ПК України, то у ньому відповідності до вимог зазначеної норми повинні бути зазначені факти порушення платником податків законодавства.

Аналізуючи запит про надання інформації від 28.01.2015 року №1650/10/15-1, судом встановлено, що у запиті в порушення п. 10 Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, фактично не визначено підстави для надіслання запиту позивачу.

Також суд зазначає, що з запиту від 28.01.2015 року №1650/10/15-1 не вбачається жодних підстав для його надсилання, а тільки зазначено посилання на п.п.20.1.2, п.п. 20.1.14 п. 20.1 ст.20, п.п.73.3.1 п.73.3 ст. 73 ПКУ та наявність зібраної податкової інформації без визначення, якої саме.

Інших документів або інформації, які б свідчили про встановлення таких порушень відповідач до ініціювання надіслання запиту в порядку п.73.3 ст.73 ПК України та винесення спірного наказу не отримував і в подальшому таких документів на адресу податкового органу не надходило.

Суд зазначає, що запит від 28.01.2015 року №1650/10/15-1 не відповідає вимогам законодавства, а саме - не містить чітких підстав, з якими податковий орган пов'язує можливість наявності порушення ТОВ «ТК Фаро» вимог податкового чи іншого законодавства (відсутні посилання на підстави надіслання такого запиту, визначені п.73.3 Податкового кодексу України). У зв'язку з чим у відповідача відсутні підстави для проведення позапланової перевірки позивача, визначені пп.78.1.1. п.78.1 ст.78 ПК України, а саме у разі не надання платником податків пояснень та їх документального підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України у разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

Крім того, суд зазначає, що позивачем надано в повному обсязі копії первинних та бухгалтерських документів за грудень 2014р. по взаємовідносинам з ТОВ "Донмас".

Отже, підстави для винесення наказу про проведення перевірки позивача в ході судового розгляду судом не встановлено, через що наказ від 22.05.2015р. №1620 є протиправним та таким, що винесений з порушенням чинного законодавства.

Оскільки судом встановлено відсутність підстав для винесення наказу від 22.05.2015р. №1620, отже і відсутні підстави для проведення перевірки.

Також судом встановлено, що на підставі постанови слідчого слідчої групи - старшого слідчого з ОВС відділу кримінальних розслідувань ГУ ДФС у Хмельницькій області від 09.06.2015р. (т.9 а.с.239), начальником ДПІ у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області винесено наказ від 15.06.2015 року №1873 (т.2 а.с.242) про проведення документальної виїзної перевірки ТОВ "ТК Фаро" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.11.2014 року по 31.05.2015 року, у т.ч. повноти нарахування та сплати акцизного податку.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем на підставі вказаного наказу було здійснено перевірку по взаємовідносинам: з ТОВ "Донмас" за грудень 2014р., з ТОВ "НАФТАКОМПАНІ" за лютий 2014р., з ТОВ "Капітал Х" за березень - квітень 2014р.

Відповідно до приписів ч. 41.1 ст. 41 ПК України, контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечують формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Згідно ч. 41.4 ст. 41 ПК України, інші державні органи не мають права проводити перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, у тому числі на запит правоохоронних органів.

Частиною 61.2 ст. 61 ПК України, податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у ст. 41 ПКУ, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 20.1.4 ч.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Приписами п.75.1 ст. 75 ПК України передбачено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові та позапланові, виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно ст. 130 КПК України про рішення, прийняті слідчим або прокурором під час провадження досудового слідства у випадках, зазначених у цьому Кодексі, а також у випадках, коли це визнає за необхідне слідчий або прокурор, складається мотивована постанова.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 40 КПК України, слідчий уповноважений призначати ревізії та перевірки у порядку, визначеному законом.

При цьому відповідно до ст. 114 КПК України постанови слідчого, винесені відповідно до закону в кримінальній справі, яка перебуває в його провадженні, є обов'язковими для виконання всіма підприємствами, установами і організаціями, посадовими особами і громадянами.

Постанова слідчого відповідно до п.п. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України є підставою для проведення органом державної податкової служби позапланової документальної перевірки платника податків.

Оскільки законодавством України передбачено право слідчого у межах Кримінально-процесуального кодексу України відповідною постановою призначати проведення перевірок суб'єктів господарювання, такі постанови є обов'язковими до виконання органами державної податкової служби України.

Проте, абзацом 2 п. 78.2 ст. 78 ПК України визначено певні обмеження щодо здійснення перевірки контролюючим органом, навіть на підставі постанови слідчого так, контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, які передбачені підпунктами 78.1.1, 78.1.4, 78.1.8, 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 цього Кодексу, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків.

З огляду на те, що податковим органом під час попередньої перевірки, вже мала місце перевірка господарської діяльності позивача по взаємовідносинам з ТОВ "Донмас" за період грудень 2014р., враховуючи положення абз.2 п. 78.2 ст. 78 ПК України, а також враховуючи той факт, що під час перевірки на підставі наказу від 15.06.2015р. №1873 податковим органом фактично не надано оцінку первинним документам позивача, а взята до уваги лише податкова інформація щодо контрагентів позивача ТОВ "НАФТАКОМПАНІ", ТОВ "Капітал Х", суд дійшов висновку, що проведення перевірки другої перевірки є неправомірними.

Крім того, суд під час розгляду справи керується положеннями ч. 1 ст. 244-2 КАС України. Так, у постанові Верховного Суду України від 24.12.2006 р. у справі Господарського суду Вінницької області № 9/175-04 за позовом АКБ "Мрія" до ДПІ у м. Вінниця про визнання неправомірною позапланової комплексної перевірки, зазначено, що право податкової інспекції на проведення перевірки підлягає законодавчим обмеженням та реалізується з дотриманням порядку, встановленого законом. Суд може захистити право платника податку в разі проведення перевірки за відсутності для цього належних юридичних підстав та з порушенням правил, процедури, встановлених законом. Наявність негативних наслідків такої перевірки для можливості судового захисту законом не вимагається. Право на судовий захист пов'язане із самою протиправністю дій. Суд, установивши порушення вимог законодавства, має захистити права та охоронювані законом інтереси, самостійно обравши спосіб, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, коли ці порушення ще не припинені (статті 7, 8, 11, ч. 4 ст. 112, ст. 162); спосіб захисту порушеного права може залежати від того, припинене порушення чи ні - при встановленні факту продовження протиправної поведінки суб'єкта владних повноважень на момент вирішення спору належним способом захисту права може бути зобов'язання відповідача припинити протиправні дії, а при припиненні порушення суд може задовольнити вимогу про встановлення відсутності компетенції (повноважень) у суб'єкта владних повноважень, зокрема на вчинені дії, чи про визнання дій протиправними.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 71 КАСУ України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що дії ДПІ у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області щодо проведення документальних позапланових перевірок ТОВ «ТК ФАРО» (код за ), за результатами яких складено акти: від 08.06.2015 року №2237/15-01/39466422, від 02.07.2015 року №2647/22-03/39466422 та довідка від 02.07.2015 року № 30/16-25/39466422 є неправомірними, через що підлягають визнанню судом неправомірними.

Перевіряючи обґрунтованість висновків ДПІ у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області, викладених в акті перевірки від 08.06.2015 року №2237/15-01/39466422, а також в акті перевірки від 02.07.2015 року №2647/22-03/39466422 та довідці від 02.07.2015 року № 30/16-25/39466422, суд встановив наступне.

Як вбачається з акту перевірки від 08.06.2015 року №2237/15-01/39466422, податковим органом визначено, що наявність у ТОВ "ТК Фаро" податкових накладних, видаткових ТОВ "Донмас", які відповідають нормам ПК України, є необхідною для формування податкового кредиту, не є безумовною підставою для віднесення сум до податкового кредиту у зв'язку з тим, що відомості, які містяться в таких податкових накладних, неможливо ідентифікувати як такі, що призначені для використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Зазначене порушення призвело до завищення податкового кредиту в загальній сумі ПДВ 914272 грн., в т.ч. по звітних періодах за грудень 2014р. на суму ПДВ 914272 грн.

Також як вбачається з акту перевірки від 08.06.2015 року №2237/15-01/39466422, податковим органом визначено, що суб'єктом господарювання фактично не підтверджено документально достовірність віднесення вартості (з ПДВ) підакцизних товарів, що реалізовані через роздрібну мережу АЗС для комерційного використання.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ "ТК Фаро" (покупець) та ТОВ "Донмас" укладено договір поставки від 22.01.2014 року №ДГ-0350 (т.3 а.с.23) разом з додатковими угодами (т.3 а.с.24-25). Згідно п. 1.1 зазначеного договору, постачальник зобов'язується передати у власність покупцю, а покупець зобов'язується передати та оплатити нафтопродукти, в подальшому товар, згідно умов договору. Також п. 4.1 зазначеного договору поставки визначено, що товар поставляється покупцю партіями, протягом поточного місяця, в кількості та за ціною, визначеною кожною додатковою угодою до договору, на умовах EXW- резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно - правових договорів. П. 5.1 зазначеного договору поставки, покупець здійснює оплату за товар шляхом переведення грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, протягом 120 днів з дати підписання акту прийому - передачі товару або інших документів.

На підтвердження реальності поставленого товару та сплати за поставку нафтопродуктів за вказаним договором позивачем надано акт приймання - передачі нафтопродукті за договором поставки (т. 3 а.с.26), податкові накладні, платіжні доручення (т.3 а.с.27,28).

Також судом встановлено, що між ТОВ "ТК Фаро" (покупець) та ТОВ "НАФТАКОМПАНІ" укладені договори поставки нафтопродуктів 01.02.2015р. №НК-0060, від 09.02.2015р. №НК-0077, від 17.02.2015р. №НК-0148, від 23.02.2015р. №НК-0210, від 24.02.20145 р. №НК-0228, від 25.02.2015р. № НК-0248, від 26.02.2015р. №НК-0274, від 27.02.2015р. №НК-0281, разом з відповідними додатковими угодами. Згідно п. 1.1 зазначених договорів поставки визначено, що постачальник зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити нафтопродукти, згідно умов договору.Також п. 4.2 зазначених договорів поставки визначено, що товар поставляється покупцю партіями, протягом поточного місяця, в кількості та за ціною, визначеною кожною додатковою угодою до договору, на умовах EXW- резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно - правових договорів. П. 5.1 зазначених договорів покупець здійснює оплату за товар шляхом переведення грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, протягом 120 днів з дати підписання акту прийому - передачі товару або інших документів.

На підтвердження реальності поставленого товару та сплати за поставку нафтопродуктів за вказаними договорами позивачем надано акти приймання - передачі нафтопродукті за договорами поставки, податкові накладні, платіжні доручення, листи - повідомлення про передачу на збереження придбаних нафтопродуктів (т.3 а.с.29-65,139-146).

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ "ТК Фаро" (покупець) та ТОВ "Капітал Х" укладені договори поставки нафтопродуктів від 01.03.2015р. №КХ-0047, від 03.03.2015 р. № КХ-0051, від 08.03.2015р. №КХ-0083, від 11.03.2015р. №КХ-0109, від 12.03.2015р. №КХ-0116, від 14.03.2015р. №КХ-0134, від 20.03.2015р. №КХ-0178, від 01.04.2015р. №КХ-04-0029, від 07.04.2015р. №КХ04-0040, від 22.04.2015р. № КХ04-0069 разом з відповідними додатковими угодами. Згідно п. 1.1 зазначених договорів поставки визначено, що постачальник зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити нафтопродукти, згідно умов договору. Також п. 4.2 зазначених договорів поставки визначено, що товар поставляється покупцю партіями, протягом поточного місяця, в кількості та за ціною, визначеною кожною додатковою угодою до договору, на умовах EXW- резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно - правових договорів. П. 5.1 зазначених договорів передбачено, що покупець здійснює оплату за товар шляхом переведення грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, протягом 120 днів з дати підписання акту прийому - передачі товару або інших документів.

На підтвердження реальності поставленого товару та сплати за поставку нафтопродуктів за вказаними договорами позивачем надано акти приймання - передачі нафтопродукті за договорами поставки, податкові накладні, платіжні доручення, листи - повідомлення про передачу на збереження придбаних нафтопродуктів (т.3 а.с.66-128, 129-138).

На виконання умов вказаних договорів поставки нафтопродуктів, укладених між ТОВ "ТК Фаро" (поклажодавець) та ТОВ "Донмас", ТОВ "НАФТАКОМПАНІ" та ТОВ "Капітал Х", позивачем укладено договір зберігання від 19.12.2014 року №4482 (т.3 а.с.71-72) з ПАТ "Дніпронафтопродукт" (зберігач). Відповідно до п.1.1 якого визначено, що в порядку та на умовах, визначених цим договором зберігач зобов'язується прийняти та зберігати нафтопродукти та інші ТМЦ, які передаються поклажодавцем, і повернути їх поклажодавцеві у схоронності за першою його вимогою. ТОВ "Донмас", ТОВ "НАФТАКОМПАНІ" та ТОВ "Капітал Х" поставили ПММ (паливо дизельне підвищеної якості (Євро) тощо) зберігачу позивача ПАТ "Дніпронафтопродукт", що підтверджується актами приймання - передачі нафтопродуктів з ТОВ "Донмас", ТОВ "НАФТАКОМПАНІ" та з ТОВ "Капітал Х", листами ТОВ "Донмас", ТОВ "НАФТАКОМПАНІ" та ТОВ "Капітал Х" щодо передачі придбаних позивачем нафтопродуктів вказаному зберігачеві.

На підтвердження прийняття для збереження ПАТ "Дніпронафтопродукт" поставленого товару ТОВ "Донмас", ТОВ "НАФТАКОМПАНІ" та ТОВ "Капітал Х" позивачем надано до матеріалів справи акти приймання - передачі наданих послуг по договору збереження (т.5 а. с. 119-122), платіжні доручення (т.5 а.с.127-128), податкові накладні (т.5 а.с.123-126).

Також позивачем надано на підтвердження оприбуткування в бухгалтерському обліку придбаних ПММ оборотньо - сальдові відомості по рахунку за грудень 2014р. - травень 2015р. (т.5 а.с.151-202), змінні звіти на орендованих АЗС (т.5 а.с.202-239), витяги з журналу обліку надходження нафтопродуктів за період грудень 2014р. - травень 2015 року (т.6 а.с.1-95).

При цьому судом встановлено, що фізичне переміщення придбаного позивачем ПММ не здійснювалося, оскільки придбаний позивачем у його контрагентів товар фізично вже знаходився на складі ПАТ "Дніпронафтопродукт", з яким позивач уклав договір зберіганя.

На підтвердження транспортування зазначених ПММ на орендовані ТОВ "ТК Фаро" АЗС позивачем надано договори перевезення вантажів автомобільним транспортом: від 12.01.2015 року №12, укладений між позивачем та ТОВ "ТД "КРЕМЕНЧУКНАФТОПРОДУКТСЕРВІС" разом з додатковими угодами (т.4 а.с.211-213), від 19.12.2014р. №1-1912-14, укладений між позивачем та ТОВ "КАПРАЙЯ" разом з додатковими угодами (т.4 а.с.224-225), а також надано акт приймання - передачі послуг транспортування, складеного з зазначенням перевізника, рахунки - фактури, платіжні доручення, товарно - транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів (нафти), складені відповідно до Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуск і обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, форма №1-ТН (нафтопродуктів), товарно - транспортні накладні, (т.3 а.с. 147-250, т.4 а.с. 1-209, 214-250, т.5 а.с.1-116), довіреності (т.1 а.с. 194-213).

Також на підтвердження відповідності якості придбаних у ТОВ "Донмас", ТОВ "НАФТАКОМПАНІ", ТОВ "Капітал Х", паливо - мастильні матеріалів позивачем до матеріалів справи надано свідоцтва відповідності (т.5 а.с.94-103, т. 10 а.с.174-182, т. 16 а.с.118-124).

Судом встановлено, що податкові накладні, виписані ТОВ "Донмас", ТОВ "НАФТАКОМПАНІ", ТОВ "Капітал Х", відповідають вимогам ст.201 Податкового кодексу України.

Також судом встановлено, що придбані позивачем товари у ТОВ "Донмас", ТОВ "НАФТАКОМПАНІ", ТОВ "Капітал Х" були реалізовані в подальшому на орендованих АЗС, а також ТОВ ВТФ "Авіас" шляхом використання паливних карток, скретч- карткок, а також роздрібної торгівлі фізичним особам.

Сума податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ "Донмас", ТОВ "НАФТАКОМПАНІ", ТОВ "Капітал Х", включена до складу податкового кредиту та відображена в декларації з податку на додану вартість за період січень - березень 2015р., поданої до податкового органу.

Таким чином, ТОВ "Донмас", ТОВ "НАФТАКОМПАНІ", ТОВ "Капітал Х", ПАТ "Дніпронафтопродукт", ТОВ "КАПРАЙЯ", ТОВ "ТД "КРЕМЕНЧУКНАФТОПРОДУКТСЕРВІС" - виконали свої зобов'язання за вказаними вище договорами, а ТОВ "ТК Фаро" прийняло паливо - мастильні матеріали та послуги за цими договорами, які відображені у податковому та бухгалтерському обліку позивача.

Також судом встановлено, що на підтвердження подальшої реалізації придбаних у ТОВ "Донмас", ТОВ "НАФТАКОМПАНІ", ТОВ "Капітал Х" паливо - мастильні матеріалів в період грудень 2014р. - квітень 2015 року, відповідно, позивачем надано первинні документи по контрагенту - покупцю ТОВ ВТФ "Авіас", а саме: договори поставки, укладені між позивачем та контрагентами - покупцями, акти приймання - передачі придбаних паливо - мастильні матеріалів у позивача, податкові накладні, виписані позивачем, товарно - транспортні накладні, товарно - транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів (нафти), складені відповідно до Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуск і обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, форма №1-ТТН (нафтопродуктів), видаткові накладні, сертифікати якості паливо - мастильних матеріалів, а також надані первинні документи щодо оприбуткування для подальшої реалізації на орендованих позивачем АЗС, а саме: договори оренди АЗС, змінні звіти на АЗС, чеки на відпуск паливо - мастильних матеріалів тощо.

При цьому позивачем до матеріалів справи надано протокол тимчасово доступу до речей і документів від 06.10.2015 року, складений старшим слідчим з ОВС. Відповідно до додатку зазначеного протоколу (опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого суду) було вилучено листи разом з реєстром чеків за перевіряємий період, що підтверджується відповідним протоколом та описом речей і документів (т.10 а.с. 3-6).

Наявні у справі докази не містять доказів наявності між позивачем та контрагентами позивача, взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на отримання безпідставної податкової вигоди.

Крім того, факт наявності у позивача - ТОВ "ТК Фаро" матеріально - технічних ресурсів, що підтверджується договором оренди приміщення під офіс (т.1 а.с.145-146), актами приймання - передачі приміщення (т.1 а.с.147-152), договорами оренди автозаправних станцій, актами приймання передачі (т.1 а.с.213-250, т.2 а.с.1-146), персоналу (т.1 а.с.171-193), свідчить про наявність умов, необхідних для здійснення основного виду діяльності - роздрібної торгівлі паливом та здійснення позивачем зазначеного виду діяльності, що не заперечується відповідачем. Порядок формування податкового кредиту здійснювався у перевіряємому періоді відповідно Податкового кодексу України.

Перевіряючи правомірність висновків акту перевірки відповідача щодо заниження ТОВ "ТК Фаро" податкових зобов'язань з акцизного податку, оскільки суб'єктом господарювання документально не підтверджено достовірність віднесення вартості (з ПДВ) підакцизних товарів, що реалізовані через роздрібну мережу АЗС для комерційного використання (гр.4 додатку 6 декларації акцизного податку, в якій, відповідно до Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку, вказується вартість (з ПДВ) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торгівельній мережі споживачам незалежно від форми розрахунків для їх комерційного використання, тобто для подальшої реалізації кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання), суд зазначає наступне.

Положеннями п.п.14.1.212 п.14.1 ст.14 ПК України передбачено, що реалізацією суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу, безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

Відповідно до п.п. 212.1.11 п. 212.1 ст. 212 Податкового кодексу України платником акцизного податку є особа - суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.

Об'єктом оподаткування акцизним податком є, зокрема, операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (п.п. 213.1.9 п.213.1 ст. 213 ПК України).

Згідно п.п. 215.3.10 п. 215.3 ст. 215 ПК України, для підакцизних товарів, реалізованих відповідно до п.п. 213.1.9 п.213.1 ст. 213 ПК України, ставки податку встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради у відсотках від вартості (з податком на додану вартість), у розмірі 5 відсотків.

Таким чином, для цілей сплати акцизного податку до «суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі» відноситиметься суб'єкт господарювання за наявності наступних ознак:

1) здійснення продажу товарів, зазначених в пп.14.1.212 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, а саме: пива, алкогольних напоїв (алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 1,2 відсотка об'ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2204, 2205, 2206, 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об'ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД - пп. 14.1.5 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України), тютюнових виробів (тютюнові вироби - сигарети з фільтром або без фільтру, цигарки, сигари, сигарили, а також люльковий, нюхальний, смоктальний, жувальний тютюн, махорка та інші вироби з тютюну чи його замінників для куріння, нюхання, смоктання чи жування - пп.14.1.252 п.14 ст.14 Податкового кодексу України), промислових замінників тютюну, а також деяких паливо-мастильних матеріалів, перелік яких зазначено в пп.215.3.4 п.215.3 ст.215 Податкового кодексу України;

2) Продаж безпосередньо громадянам або іншим кінцевим споживачам для некомерційного використання, в тому числі на об'єктах громадського харчування.

Відповідно до Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку, затвердженого наказом Мінфіну від 23.01.2015 №14 «Про затвердження форми декларації акцизного податку. Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку» визначено, що в графі 4 додатку 6 до декларації акцизного податку зазначається вартість (з податком на додану вартість) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торгівельній мережі споживачам незалежно від форми розрахунків для їх комерційного використання, тобто для подальшої реалізації кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання.

Однак, ані Порядок заповнення та подання декларації акцизного податку, ані Податковий кодекс України не містить визначення поняття «некомерційного використання».

В той же час, положеннями п.п.14.1.36 ПК України та ст.42 Господарського кодексу України надано визначення поняттю «підприємництво» та «господарської діяльності».

Згідно ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до пп. 14.1.36 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Таким чином, будь-яке підприємство (юридична особа, крім неприбуткових організацій), купує нафтопродукти для комерційного використання у власній господарській діяльності.

На підставі викладеного позивач вважає, що словосполучення «комерційне використання» означає використання для цілей підприємницької діяльності, як виробничої так і невиробничої, у протиставленні до некомерційного використання - тобто використання не для цілей підприємницької діяльності, а для побутових та інших особистих потреб.

При цьому реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - це продаж товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 ПК України (нафтопродукти, скраплений газ, речовин, що використовуються як компоненти моторних палив, а також паливо моторне альтернативне), безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків (абзаци перший та другий п.п. 14.1.212 п.14.1 ст. 14 Кодексу).

Відповідно до ДСТУ 4303:2004 «Роздрібна та оптова торгівля. Терміни та визначення понять», роздрібна торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів кінцевому споживачеві та надавання йому торговельних послуг.

Таким чином, нормами чинного законодавства передбачено, що може проводитися як роздрібна торгівля, так і торгівля нафтопродуктів суб'єктам господарювання через мережу АЗС.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що позивач не зобов'язанний в даному випадку сплачувати акцизний податок при реалізації нафтопродуктів через мережу АЗС іншим юридичним особам для їх комерційного використання.

Судом встановлено в ході судового розгляду, що позивач у перевіряємий період здійснював роздрібну торгівлю нафтопродуктів через орендовані позивачем АЗС, а також реалізацію паливо - мастильні матеріалів контрагентами - покупцями, що підтверджується наданими позивачем до суду договорами, листами - повідомленнями, реєстрами отриманих та виданих податкових накладних, протоколу вилучення документів тощо.

Відповідно до п.44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Підпунктом "а" п. 187.1 ст. 187 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше, зокрема, дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Виходячи з вимог п.198.1. ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У відповідності до п. 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно до п. 200.2 ст. 200 ПК України, при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Відповідно до абз. "а" п 200.4 ст. 200 ПК України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг.

Згідно п.201.1 ст. 201 ПК України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Аналіз чинного податкового законодавства вказує на те, що законодавець не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків (позивача) і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Правила податкового обліку податку на прибуток не встановлюють особливих вимог до первинних документів і облікових регістрів, що повинні використовуватися при обчисленні даного податку, тому відповідними документами податкового обліку вважаються бухгалтерські документи і регістри обліку, складені належним чином.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складається документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до положень п. 7.5.6 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуск і обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, яка затверджена наказом Міністерством палива та енергетики України, Міністерством економіки України, Міністерством транспорту та зв'язку України , Державним комітетом України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 N 281/171/578/155, визначено, що відпуск нафти і нафтопродуктів до мір повної місткості та нафтопродуктів, розфасованих до тари, оформлюється ТТН у чотирьох примірниках, з яких: перший - залишається у товарного оператора вантажовідправника і є первинним документом складського обліку з подальшим здаванням до бухгалтерської служби підприємства; другий - використовується водієм як перепустка під час виїзду з підприємства, а після виїзду - залишається в охорони підприємства з подальшим здаванням до бухгалтерської служби підприємства; третій та четвертий - засвідчені підписом представника вантажоодержувача та відміткою про час виїзду з підприємства - передаються перевізнику. При цьому третій примірник є супровідним документом вантажу і після його здавання передається вантажоодержувачу. Четвертий примірник передається експедитору (водію) і є підставою для обліку транспортної роботи. Бланки ТТН на підприємстві є документами суворої звітності.

Згідно п. 7.5.7 зазначеної Інструкції, ТТН на вивезення нафти або нафтопродуктів автотранспортом вантажоодержувача оформлюється на підставі довіреності вантажоодержувача, а під час постачання вантажовідправником - на підставі подорожнього листа автотранспортного підприємства.

Пунктом 7.5.8 зазначеної інструкції, відпуск нафти або нафтопродуктів здійснюється в день оформлення ТТН за наявності усіх її примірників. У ТТН оператор зазначає номер резервуара, з якого відпущено нафту або нафтопродукт, розписується в ній і здає для оформлення. У ТТН зазначаються найменування, марка та вид нафти або нафтопродукту, об'єм, маса, густина і температура, за якої визначалась густина, а також дата і час виїзду автоцистерни з підприємства.

Суд зазначає, що угоди, укладені між позивачем та його контрагентами: ТОВ "Донмас", ТОВ "НАФТАКОМПАНІ", ТОВ "Капітал Х", ТОВ ВТФ "Авіас" є чинними та не визнані в установленому порядку недійсними.

Отже, судом встановлено, що придбання позивачем ПММ у контрагентів ТОВ "Донмас", ТОВ "НАФТАКОМПАНІ", ТОВ "Капітал Х" та придбання послуг у контрагентів ПАТ "Дніпронафтопродукт", ТОВ "КАПРАЙЯ", ТОВ "ТД "КРЕМЕНЧУКНАФТОПРОДУКТСЕРВІС" було необхідно для здійснення господарської діяльності, а саме: оптової торгівлі пальним, яка направлена на отримання доходу, що підтверджуються наданими позивачем первинними документами з контрагентом - покупцем ТОВ ВТФ "Авіас", а також роздрібної торгівлі паливом на АЗС, що підтверджується первинними документами, а саме: договорами оренди автозаправної станції, актами приймання передачі, змінними звітами АЗС, журналами обліку надходження нафтопродуктів на АЗС, чеками на відпуск паливо - мастильні матеріалів.

Суд зазначає, що угоди, укладені між позивачем та його контрагентами: ТОВ "Донмас", ТОВ "НАФТАКОМПАНІ", ТОВ "Капітал Х" є чинними та не визнані в установленому порядку недійсними.

Суд, аналізуючи вищезазначені положення нормативно-правових актів, приходить до висновку, що необхідною умовою для включення понесених витрат на придбання товарів до складу валових витрат є наявність зв'язку товарів з господарською діяльністю підприємства. Придбання таких товарів повинно бути складовою частиною діяльності особи, що направлена на отримання доходу.

Суд зазначає, що ТОВ "ТК Фаро" видами діяльності є роздрібна торгівля пальним; діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; надання в оренду інших машин, устаткування та товарів, н.в.і.у.; оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах.

Таким чином судом встановлено, що придбання позивачем паливо - мастильні матеріали у контрагентів ТОВ "Донмас", ТОВ "НАФТАКОМПАНІ", ТОВ "Капітал Х" було необхідно для здійснення господарської діяльності, а саме: здійснення роздрібної торгівлі пальним; оптової торгівлі твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання - передачі нафтопродуктів, податковими, товарно-транспортними накладними, оборотно - сальдовими відомостями, платіжними дорученнями тощо.

Зазначена закупівля паливо - мастильні матеріалів у контрагентів безпосередньо пов'язана з господарською діяльністю підприємства, оскільки придбані паливо - мастильні матеріали забезпечують здійснення господарської діяльності шляхом роздрібної торгівлі пальним на орендованих АЗС, як фізичним особам так і юридичним особам, яка направлена на отримання доходу.

Таким чином, позивачем було дотримано вимоги Податкового кодексу України з реалізації права на податковий кредит та отримання від'ємного значення суми ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ "Донмас", ТОВ "НАФТАКОМПАНІ", ТОВ "Капітал Х", позивачем подано декларації з ПДВ, розрахунки податку на додану вартість та сум від'ємного значення, а також позивачем було дотримано вимоги Податкового кодексу України щодо декларування акцизного податку на підтвердження чого позивачем подано декларації з акцизного податку. Задекларовані позивачем суми підтверджені наявними у матеріалах справи первинними бухгалтерськими документами.

Згідно з вимогами ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справа про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Посилання відповідача на податкову інформацію від 06.02.2015р. №3/05-66/15-01/37086680, акт від 17.06.2015р. №2047/20-38-22-01-04/37365100 про результати проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Капітал Х" щодо документального підтвердження господарських відносин із платником податків ТОВ "Фортуна" за період з 01.03.2015 по 31.03.2015р. та відображення в податковій звітності, отриманий від Основ'янської ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області, акт від 30.06.2015р. №2127/20-38-22-01-04/37365100 про результати проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Капітал Х" щодо документального підтвердження господарських відносин із платником податків ТОВ "Фортуна" за період з 01.03.2015 по 31.03.2015р. та відображення в податковій звітності, отриманий від Основ'янської ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області - суд не бере до уваги, оскільки Податковий кодекс України не ставить право платника ПДВ на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів. Якщо контрагенти не виконали свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Також, суд зазначає, що в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" позивач та контрагенти позивача є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак позивач та контрагенти позивача є окремими платниками податку на додану вартість та податку на прибуток. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника податків, яка (слід розуміти - відповідальність) відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, є неможливим, за винятком встановлених ст. 228 Цивільного кодексу України та ст.ст. 207 і 208 Господарського кодексу України випадків свідомого укладення таким суб'єктом права нікчемного правочину з метою відображення певних первинних документів в податковому обліку без фактичного проведення господарських операцій.

Саме така правова позиція викладена Європейським Судом з прав людини (рішення від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03), а також Верховним Судом України (постанова від 09.09.2008 у справі №21-500во08, постанова від 01.06.2010 у справі № 21-573во10, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ЗАТ "Мукачівський лісокомбінат" до Мукачівської ОДПІ про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ТОВ "Фірма "ВІК" до ДПІ у м. Херсоні про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень).

Згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Виходячи з наведеного, фактичні обставини справи об'єктивно засвідчують здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами та правомірність віднесення позивачем до від'ємного значення суми ПДВ в період грудень 2014р.- квітень 2015р., відповідно до первинних бухгалтерських документів та податковим накладним, які виписані на виконання умов договірних відносин.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 24.06.2015 року №/703 прийняте необґрунтовано та не у відповідності до чинного законодавства, через що позовні вимоги в цій частині про скасування податкового повідомлення - рішення підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання ДПІ у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ «ТК ФАРО» в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в актах перевірки від 08.06.2015 року №2237/15-01/39466422, від 02.07.2015 року №2647/22-03/39466422, довідці від 02.07.2015 року № 30/16-25/39466422, суд зазначає наступне.

Як встановлено з роздруківки Автоматизованої системи співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційної бази результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також наданих ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області через канцелярію суду скрін - шотів, ДПІ у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області в підсистемі "Податковий аудит" АІС "Податковий блок" відображені дані про проведення відповідачем документальної перевірки, результати якої оформлені в актах від 08.06.2015 року №2237/15-01/39466422, від 02.07.2015 року №2647/22-03/39466422 та довідці від 02.07.2015 року № 30/16-25/39466422.

Проте, в ході судового засідання не встановлено наявності в інтегрованій картці платника податків ТОВ «ТК ФАРО» внесення змін на підставі відомостей, викладених в актах перевірки від 08.06.2015 року №2237/15-01/39466422, від 02.07.2015 року №2647/22-03/39466422, довідці від 02.07.2015 року № 30/16-25/39466422, отже у задоволенні позовних вимог про зобов'язання ДПІ у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ «ТК ФАРО» в інтегрованій картці, зміни до якої були внесені на підставі відомостей, викладених в актах перевірки від 08.06.2015 року №2237/15-01/39466422, від 02.07.2015 року №2647/22-03/39466422, довідці від 02.07.2015 року № 30/16-25/39466422 - належить відмовити.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Суд зазначає, що спосіб дій органів державної податкової служби України при реалізації владної управлінської функції - контролю за правильністю та повнотою справляння податкових зобов'язань платників податків визначений нормами Податкового кодексу України.

Відповідно до п.п.14.1.171. п. 14.1 ст. 14 ПК України вказано, що податкова інформація - у значенні, визначеному Законом України "Про інформацію".

Згідно ст. 16 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 р., № 2657-ХІІ (далі по тексту - Закон № 2657-ХІІ) податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України. Правовий режим податкової інформації визначається Податковим кодексом України та іншими законами.

Наказом Державної податкової служби України від 24.12.2012 року № 1197 "Про введення в експлуатацію інформаційної системи "Податковий блок" з 01.01.2013 року було введено в експлуатацію ІС "Податковий блок" в органах державної податкової служби всіх рівнів".

Згідно п. 2.1. наказу Державної податкової служби України від 24.12.2012 року № 1197 "Про введення в експлуатацію інформаційної системи "Податковий блок" існуючі інформаційні системи, в тому числі АС "Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України", експлуатувалися паралельно з інформаційною системою "Податковий блок" до 31.01.2013 року.

Наказом ДПС України № 1198 від 24.12.2012 року "Про введення в дію Тимчасового регламенту експлуатації інформаційної системи "Податковий блок" з 01.01.2013 року затверджено та введено в дію Тимчасовий регламент експлуатації інформаційної системи "Податковий блок".

Відповідно до п.п. 3.1.3.7 п. 3.1.3 Наказу Міністерства доходів і зборів України від 14.06.2013р. № 165 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця", з метою виявлення та упередження можливих порушень податкового законодавства при камеральній (електронній) перевірці проводиться: зіставлення даних податкової звітності з ПДВ з інформацією, отриманою від митних органів та з інших джерел. При цьому враховуються результати автоматизованого зіставлення (наказ N 85) даних додатка 5 до декларації, реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, ЄРПН, баз МД (по мірі впровадження відповідного програмного забезпечення).

Таким чином, існує взаємодія податкових органів при опрацюванні розшифровок інформаційних баз даних та їх використання при проведенні перевірок та прийняття за їх результатами рішень.

Пунктом 1.1. Методичних рекомендацій № 165 визначено, що ці Методичні рекомендації запроваджуються в органах Міністерства доходів і зборів України з метою поліпшення адміністрування податків, повноти декларування податкових зобов'язань в умовах впровадження спеціального програмного забезпечення для удосконалення діючих процедур проведення камеральних перевірок, що покращить якість матеріалів перевірок та сприятиме зменшенню термінів їх проведення.

Відповідно до п.п.2.5.6. Методичних рекомендацій № 165, до впровадження у промислову експлуатацію АС "Камеральна електронна перевірка" за результатами проведеного аналізу та зіставлення даних автоматизованого контролю податкової звітності, інформації з інших джерел формується Висновок про наявність значної кількості ризиків після проведеної камеральної перевірки, які будуть підставою для прийняття рішення про проведення планової/позапланової документальної виїзної/невиїзної перевірки (далі - Висновок). Після впровадження в промислову експлуатацію АС "Камеральна електронна перевірка" Висновок формується в електронному вигляді разом з актом/довідкою про результати електронної камеральної перевірки.

З наведених положень Методичних рекомендацій № 165 випливає, що вони стосується порядку організації та проведення камеральних перевірок платників податків, і наявність значної кількості ризиків після проведеної камеральної перевірки будуть підставою для прийняття рішення про проведення саме документальної перевірки платника податків (планової чи позапланової, виїзної чи невиїзної).

Відповідно до висновків акту, та витягу з АІС "Податковий блок" встановлено, що інформацію акту відповідач вніс до інформаційної системи "Податковий блок", зокрема інформацію в частині зменшення обсягів податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість позивача.

Наведене свідчить про те, що відповідач змінив дані, задекларовані позивачем у податкових деклараціях з податку на додану вартість та податку на прибуток, що суперечить загальним засадам оподаткування та нормам Податкового кодексу України.

Податковий орган, як контролюючий орган, може змінити задекларовані платником податків дані податкової звітності лише шляхом визначення суми грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, у випадках, передбачених пунктом 54.3 статті 54 Податкового кодексу України.

Здійснена ДПІ податкова кваліфікація операцій не може бути підставою для внесення змін до Системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України. Висновок щодо правильності (або недостовірності) задекларованих платником даних податкового обліку як підстави для внесення змін до вказаної бази даних може бути зроблений податковим органом після визначення платникові податкових зобов'язань та їх узгодження у встановленому законом порядку.

При цьому, самостійна зміна відповідачем показників податкового кредиту та податкових зобов'язань позивача без зміни цих показників самим позивачем шляхом подання уточнюючих декларацій (розрахунків), буде порушувати його права та інтереси, оскільки позивач, як платник податків, має право розраховувати на те, що задекларовані ним в податкових деклараціях показники податкового кредиту та податкових зобов'язань відповідають показникам з централізованої бази даних податкової звітності. Таким чином, невідповідність показників податкового кредиту та податкових зобов'язань, що задекларовані позивачем у деклараціях з ПДВ, показникам з централізованої бази даних податкової звітності, має безпосередній вплив на права та інтереси позивача, оскільки така невідповідність може мати для позивача негативні наслідки, як то: погіршення його ділової репутації, як належного платника податків, відмова його контрагентів від подальших господарських відносин з позивачем з метою уникнення негативних податкових наслідків для себе від таких операцій, тощо.

Дії податкового органу по зміні задекларованих платником податків показників податкового кредиту та податкових зобов'язань в базі співставлення можуть бути предметом оскарження в порядку адміністративного судочинства, оскільки відображення таких відомостей з урахуванням того, що такі відомості повинні співпадати з показниками у податковій декларації платника податку, фактично формує податкові зобов'язання на майбутнє, а отже спричиняє реальні зміни майнового стану такого платника, а належним способом захисту прав та інтересів платника податків у випадку незаконності таких дій повинно бути відновлення в цій базі тих показників податкового кредиту та податкових зобов'язань, які задекларував платник податків.

Тому, доводи представника відповідачів про те, що внесення змін до інформаційної системи "Податковий блок" не створюють для позивача жодних правових наслідків є безпідставними.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 71 КАСУ України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, в автоматизованій інформаційній системі "Податковий блок" підлягають відображенню виключно задекларовані платником податку у податкових деклараціях показники податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість, суд дійшов висновку про протиправність дій податкового органу у вказаній частині.

З огляду викладене, а також на той факт, що в даній справі скасовано податкове повідомлення - рішення та фактично спростовано висновки актів перевірки від 08.06.2015 року №2237/15-01/39466422, від 02.07.2015 року №2647/22-03/39466422 та висновки довідки від 02.07.2015 року № 30/16-25/39466422, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині зобов'язання ДПІ у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ «ТК ФАРО» в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в актах перевірки від 08.06.2015 року №2237/15-01/39466422, від 02.07.2015 року №2647/22-03/39466422, довідці від 02.07.2015 року № 30/16-25/39466422.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Позовні вимоги в частині про визнання дій протиправними ДПІ у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області щодо проведення документальних позапланових перевірок ТОВ «ТК ФАРО» (код за ), за результатами яких складено акти: від 08.06.2015 року №2237/15-01/39466422, від 02.07.2015 року №2647/22-03/39466422 та довідка від 02.07.2015 року № 30/16-25/39466422; про скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 24.06.2015 року №/703; про зобов'язання ДПІ у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ «ТК ФАРО» в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в актах перевірки від 08.06.2015 року №2237/15-01/39466422, від 02.07.2015 року №2647/22-03/39466422, довідці від 02.07.2015 року № 30/16-25/39466422 - належить задовольнити.

У задоволенні позовних вимог про зобов'язання ДПІ у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ «ТК ФАРО» в інтегрованій картці, зміни до якої були внесені на підставі відомостей, викладених в актах перевірки від 08.06.2015 року №2237/15-01/39466422, від 02.07.2015 року №2647/22-03/39466422, довідці від 02.07.2015 року № 30/16-25/39466422 - належить відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З урахуванням того, що позовні вимоги задоволено частково, на підставі ст. 94 КАС України, суд присуджує позивачеві фактично понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1218 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК Фаро" до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області, Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області щодо проведення документальних позапланових перевірок ТОВ «ТК ФАРО» (код за ), за результатами яких складено акти: від 08.06.2015 року №2237/15-01/39466422, від 02.07.2015 року №2647/22-03/39466422 та довідка від 02.07.2015 року № 30/16-25/39466422.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 24.06.2015 року №/703.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ «ТК ФАРО» в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в актах перевірки від 08.06.2015 року №2237/15-01/39466422, від 02.07.2015 року №2647/22-03/39466422, довідці від 02.07.2015 року № 30/16-25/39466422.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК Фаро" (код 39466422, 61001, м. Харків, пр. Московський, буд.89) у розмірі 1218 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова виготовлена у повному обсязі 30 грудня 2015 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.