Справа № 161/12159/15-а,2-а/159/171/15
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року м. Львів № 876/11102/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Костіва М.В., Шавеля Р.М.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20.10.2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради Волинської області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

10.08.2015 р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Луцької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Луцької міської ради від 29.07.2015 р. № 76/10 «Про Звернення до Президента України, Голови Верховної Ради України, заступника Генерального прокурора Сакваралідзе Д.Г., Міністра юстиції України, голови Вищої атестаційної комісії суддів щодо неправомірності перебування ОСОБА_1 на посаді судді Луцького міськрайонного суду.»

Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20.10.2015 р. в позові відмовлено.

Не погоджуючись із даною постановою, апелянт ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт, просить суд, постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20.10.2015р. скасувати та прийняти нову якою позов задовольнити.

Особи які беруть участь у справі в судове засідання на виклик суду не з'явились хоча, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч.4 ст.196 КАС України

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість постанови суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб передбачений законами та Конституцією України.

Проте, колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з наступних підстав.

Рішенням Луцької міської ради від 29.07.2015 р. № 76/10 «Про Звернення до Президента України, Голови Верховної Ради України, заступника Генерального прокурора Сакваралідзе Д.Г., Міністра юстиції України, голови Вищої атестаційної комісії суддів щодо неправомірності перебування ОСОБА_1 на посаді судді Луцького міськрайонного суду» вирішено: звернутись до Президента України, Голови Верховної Ради України, заступника Генерального прокурора Сакваралідзе Д.Г., Міністра юстиції України, голови Вищої атестаційної комісії суддів щодо неправомірності перебування ОСОБА_1 на посаді судді Луцького міськрайонного суду.

Як видно з преамбули дане рішення прийняте на підставі ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» за зверненням фракції ВО «Свобода».

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні».

ч.1 ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішенням Конституційного Суду України від 16.04.2009 р. № 7-рп/2009 «У справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другою статті 19, ст. 144 Конституції України, ст. 25, ч. 14 ст. 46, ч. 1,10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» надано офіційне тлумачення ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Конституційний суд України зокрема зазначив, що органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перелік таких питань визначено у ст. 143 Конституції України а саме: територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

В ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено виключну компетенцію міських рад.

Отже, конституційне призначення місцевого самоврядування полягає в праві територіальних громад як самостійно, так і через органи місцевого самоврядування вирішувати не будь-які питання а лише ті які мають місцеве значення тобто, такі які пов'язані передусім з життєдіяльністю територіальних громад і перелік яких визначено у Конституції і законах України.

Конституція України та Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» не відносять до повноважень органів місцевого самоврядування вирішення питань щодо перебування судді на займаній посаді, на що суд першої інстанції не звернув увагу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову оскільки, відповідач Луцька міська рада приймаючи рішення № 76/10 від 29.07.2015 р. вийшов за межі наданих йому повноважень чим порушив вищевказані норми Конституції України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Крім того, колегія суддів вважає помилковим застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин Закону України «Про звернення громадян» оскільки, дія даного закону не поширюється на органи місцевого самоврядування а поширюється на громадян України які вправі звернутись до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами, пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

В ст. 12 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що дія цього Закону не поширюється на розгляд заяв і скарг громадян встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, Законами України «Про судоустрій і статус суддів», «Про доступ до судових рішень», Кодексом адміністративного судочинства України, Законами України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на ту обставину що ст. 92 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено підстави та порядок застосування до судді дисциплінарної відповідальності на що суд першої інстанції не звернув увагу.

Зокрема, в ст. 100 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що саме Вища кваліфікаційна комісія суддів України а не органи місцевого самоврядування за вмотивованим клопотанням Генерального прокурора України приймає рішення про відсторонення судді від посади у зв'язку із притягненням до кримінальної відповідальності; розглядає в порядку дисциплінарного провадження звернення стосовно суддів місцевих та апеляційних судів з підстав, визначених статтею 92 цього Закону тощо.

Тобто, чинним законодавством передбачений спеціальний порядок притягнення судді до дисциплінарної відповідальності.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи тому, колегія суддів приходить до висновку, що постанову слід скасувати та прийняти нову якою позов задовольнити.

Керуючись ст.160, ст.195, ст.198, ст.202, ст.207, ст.212, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20.10.2015 року у справі за № 161/12159/15-а - скасувати та прийняти нову якою позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Луцької міської ради Волинської області від 29.07.2015 року № 76/10 «Про Звернення до Президента України, Голови Верховної ради України, заступника Генерального прокурора України Саквалерідзе Д.Г., Міністра юстиції України, голови Вищої атестаційної комісії суддів щодо неправомірності перебування ОСОБА_1 на посаді судді Луцького міськрайонного суду».

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Н.В. Бруновська

Судді: М.В. Костів

Р.М. Шавель