Справа № 822/6210/15
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2016-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/6210/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіКозачок І.С.
при секретаріВересняк А.А.
за участі: представника позивача представника відповідачаДжурбія В.М. Юрчук Д.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю підприємство з іноземними інвестиціями "Едпол" до Кам'янець-Подільської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Кам'янець-Подільської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області.

Просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 18 серпня 2015 року № в частині зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 6 263 895 грн.; від 15 жовтня 2015 року № в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в сумі 1 155 049 грн. та за штрафними санкціями в сумі 577 524,5 грн.; від 15 жовтня 2015 року № .

В обґрунтування вимог зазначає, що відповідачем під час перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за додержанням яким покладено на контрольні органи, правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, зроблені протиправні висновки про порушення норм податкового законодавства.

Зазначає, що перевищення суми амортизаційних відрахувань над сумою прибутку від здачі в оренду майна (основних засобів) саме по собі не свідчить про те, що витрати понесені не в межах господарської діяльності і не означає, що підприємство позбавлене права віднести розмір таких відрахувань до суми витрат.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримує.

Представник відповідача позов не визнає. До суду надані письмові заперечення, де зазначається про правомірність прийнятих рішень та відсутність підстав для їх скасування.

Вказує на те, що сума коштів, на яку витрати підприємства перевищили розмір прибутку від надання послуг оренди, не може вважатись такою, що використана в межах господарської діяльності, а тому позивач завищив суму витрат і суму від'ємного значення об'єкта оподаткування. Просить у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов слід задовольнити.

Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю підприємство з іноземними інвестиціями "Едпол" є юридичною особою та перебуває на податковому обліку в Кам'янець-Подільській об'єднаній Державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області.

Податковим органом проведена документальна планова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за додержанням яким покладено на контрольні органи, правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року.

За результатами перевірки складений акт №542/22-09-22-01/33168743 від 07.08.2015 року.

У висновках акту перевірки зазначено, що ТОВ підприємство з іноземними інвестиціями "Едпол" порушило вимоги:

- п. 138.1, п. 138.4, п. 138.8, п.п. 138.10.3, п.п. 138.10.5 п. 138.10 ст. 138, п. 141.1 ст. 141, п. 150.1 ст. 150, п.п. 153.1.3 п. 153.1 ст. 153, п. 3, п. 6 підрозділу 4 розділу ХХ Податкового кодексу України, що призвело до завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2014 рік на суму 164 962 279 грн.;

- п. 187.1 ст. 187, п. 189.1 ст. 189 п.п. "г" п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет на суму 1 178 186 грн., в тому числі за січень 2014 року в сумі 95 824 грн., за лютий 2014 року в сумі 129 273 грн., за квітень 2014 року в сумі 36 515 грн., за травень 2014 року в сумі 245 854 грн., за червень 2014 року в сумі 406 424 грн., за липень 2014 року в сумі 78 556 грн., за серпень 2014 року в сумі 95 849 грн., за вересень 2014 року в сумі 45 175 грн., за жовтень 2014 року в сумі 22 358 грн., за листопад 2014 року в сумі 22358 грн.; завищено суму від'ємного значення різниці поточного періоду у зменшення суми податкового боргу з ПДВ (рядок 20.1 Декларації), які були враховані в липні, серпні та вересні 2014 року у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди, всього в сумі 101 329 грн.

На підставі акту перевірки та за результатом адміністративного оскарження прийняті оскаржувані податкові повідомлення - рішення:

- податкове повідомлення - рішення форми "П" № від 18 серпня 2015 року, яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 164 962 279 грн.;

- податкове повідомлення - рішення форми "Р" № від 15.10.2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість у розмірі 1 767 278 грн. 50 коп. (з яких 1 178 186 грн. основний платіж, 589 092 грн. 50 коп. - штрафні санкції).

- податкове повідомлення - рішення форми "В4" № від 15.10.2015 року, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 101 329 грн.

Перевіряючи обґрунтованість висновків податкового органу, суд виходить з наступного.

Основним видом діяльності позивача є здавання в оренду основних засобів та нерухомого майна.

На сторінках 25-26 акту перевірки зазначається, що за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року сума амортизаційних відрахувань по основних засобах (цілісного майнового комплексу), переданих в тимчасове платне користування ТОВ "Модуль-Україна" по договору оренди № 01-02/12 від 01.02.2012 року та вартість запасних частин, використаних на ремонт вказаних основних засобів, які формують собівартість наданих послуг оренди, перевищує суму доходів від надання послуг оренди цих основних засобів.

На думку податкового органу, перевищення собівартості наданих послуг оренди над сумою доходу від надання цих послуг по договору оренди за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, яке не підлягає включенню до витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складає 6 263 895 грн.

В акті перевірки зазначається, що оскільки всі основні засоби використовувались позивачем виключно для надання послуг оренди, дохід від яких менший суми амортизаційних відрахувань та вартості ремонту, основні засоби в частині перевищення суми амортизаційних відрахувань над сумою доходів від надання послуг оренди використовувались не в межах господарської діяльності платника податку, тому що не призвели до отримання доходу від цієї діяльності.

Суд не може погодитись з таким висновком, оскільки він не ґрунтується на нормах податкового законодавства.

Податковим органом констатується, що підприємством позивача порушено вимоги п. 138.4, п. 138.8 ст. 138 Податкового кодексу України.

Згідно із пп. 14.1.228 п. 14.1 ст. 14 ПКУ собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг для цілей розділу III цього Кодексу - витрати, що прямо пов'язані з виробництвом та/або придбанням реалізованих протягом звітного податкового періоду товарів, виконаних робіт, наданих послуг, які визначаються відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, що застосовуються в частині, яка не суперечить положенням цього розділу.

Відповідно до п. 138.1 ст.138 ПКУ витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності та інших витрат. В свою чергу витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг; інші витрати, що беруться для визначення об'єкта оподаткування. Згідно з п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Основною умовою правомірності формування витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, в розумінні вимог Податкового кодексу України, є їх зв'язок з господарською діяльністю платника податку та підтвердження розрахунковими, платіжними та первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку.

Не включаються до складу витрат витрати не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України).

Аналізуючи наведені норми права можна зробити висновок, що витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку у платника податку.

Судом встановлено, що позивач, виходячи із договірної вартості послуг, які передбачені договором оренди №01-02/12 від 01.02.2012 року та на підставі актів виконаних робіт (наданих послуг) за вказаним договором та інших документів, за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, відобразив у бухгалтерському та податковому обліку дохід від здачі в оренду майна (основні засоби, цілісний майновий комплекс) на суму 6 250 000 грн.

У той же час амортизаційні відрахування на основні засоби, які передані в оренду ТОВ "Модуль-Україна" за вказаним договором за 2014 рік становлять 10 277 754 грн., а вартість операцій зі списання запасних частин на ремонт об'єктів основних засобів, переданих в оренду, становить 2 236 141 грн.

Як видно з матеріалів справи та пояснень відповідача в судовому засіданні, податковим органом здійснений математичний розрахунок перевищення сум витрат на амортизацію основних фондів та вартості ремонту над сумою прибутку від надання майна в оренду. Різницю витрат, яка виникла між даними значеннями, податковий орган визнав такою, що не пов'язана із здійсненням господарської діяльності, оскільки не призвела до отримання прибутку.

Суд не може погодитись з таким методом обрахунку заниження податкових зобов'язань.

У акті перевірки та під час судового розгляду справи відповідачем не доведено, що позивач неправильно визначив розмір амортизаційних відрахувань або порушив порядок їх нарахування. Також відсутня інформація про те, що операції щодо ремонту основних засобів, переданих в оренду, є непідтвердженими первинними бухгалтерськими та податковими документами.

Як вбачається з акту перевірки та не заперечувалось під час судового розгляду справи, усі згадані витрати є належним чином підтвердженими первинними документами бухгалтерського та податкового обліку.

Щодо витрат, понесених у зв'язку з проведенням ремонту основних засобів у зв'язку зі списанням вартості запасних частин, то незважаючи на те, що за договором оренди такий ремонт повинен був проводитись орендарем, здійснення його орендодавцем не позбавляє його права віднести ці витрати до собівартості майна.

Що стосується висновків податкового органу про заниження позивачем податку на додану вартість, що підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет в сумі 1 178 186 грн. та завищення суми від'ємного значення різниці поточного періоду у зменшення суми податкового боргу з ПДВ (рядок 20.1 Декларації), які були враховані в липні, серпні та вересні 2014 року у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди в сумі 101 329 грн. суд звертає увагу на таке.

Підставою для визначення позивачу податкових зобов'язань стали висновки податкового органу про заниження податкових зобов'язань з ПДВ в результаті того, що сума амортизаційних відрахувань по основних засобах (цілісному майновому комплексу), переданих в тимчасове платне користування ТОВ "Модуль-Україна" за договором оренди №01-02/12 від 01.02.2012 року та вартість запасних частин, використаних на ремонт вказаних основних засобів, які формують собівартість наданих послуг оренди, перевищує суму доходів від надання послуг оренди даних основних засобів.

Зважаючи на це, податковий орган прийшов до висновку, що необоротні активи і запчастини в частині перевищення витрат над доходами використовувались у вказаних податкових періодах не в межах оподатковуваних операцій, тобто поза межами господарської діяльності позивача, оскільки їх використання не призвело до отримання доходу від цієї діяльності.

Відповідно до пп. «г» п. 198.5 ст.198 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Судом встановлено та підтверджено представниками податкового органу і письмовими доказами, що усі витрати підприємства, а саме амортизаційні відрахування та витрати на ремонт основних засобів за період, що перевірявся, належним чином підтверджені первинними документами бухгалтерського та податкового обліку.

Тому, за відсутності прямої на те вказівки закону, податковий орган не мав права стверджувати про обов'язок підприємства провести коригування на суму податку з вартості основних засобів, які, на його думку, не використовувались у межах господарської діяльності позивача. Інакше кажучи, зазначена методика донарахування податкового зобов'язання, яка була використана податковим органом, законом не передбачена.

Слід також зазначити, що податковий кредит з податку на додану вартість не ставиться в залежність від проведення амортизаційних відрахувань платником податків.

Суд звертає увагу на те, що питання аналогічного характеру вже було предметом дослідження у іншій справі за участю тих самих сторін.

Так, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 30.06.2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю підприємство з іноземними інвестиціями "Едпол" до Кам'янець-Подільської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, суд підтвердив, що висновок податкового органу про те, що сума перевищення амортизаційних відрахувань (а отже собівартості основних засобів) над доходами від надання послуг оренди не є пов'язаною з господарською діяльністю, є помилковим.

Зважаючи на викладене, відповідачем не доведено, а судом не встановлено, що вказані витрати не пов'язані з господарською діяльністю позивача, а отже податкові повідомлення-рішення в частині визначення зобов'язань, на які вплинуло перевищення витрат над доходами, підлягають скасуванню.

Згідно зі статтею 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваних рішень в частині, яка оспорюється позивачем, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, а позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задоволити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Кам'янець-Подільської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області

від 18 серпня 2015 року № в частині зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 6 263 895 грн.;

від 15 жовтня 2015 року № в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в сумі 1 155 049 грн. та за штрафними санкціями в сумі 577 524,5 грн.;

від 15 жовтня 2015 року № .

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю підприємство з іноземними інвестиціями "Едпол" судові витрати в сумі 122 684, 97 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Кам'янець-Подільської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 22 січня 2016 року 10.00

Суддя/підпис/І.С. Козачок
"Згідно з оригіналом" Суддя І.С. Козачок