Справа № 713/975/12 (2а/713/66/12)
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2016-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

"20" січня 2016 р. м. Київ К/800/61655/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Олексієнка М.М. (доповідач), Ситникова О.Ф., Штульман І.В.,

здійснивши в порядку письмового провадження касаційний розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі Закарпатської області (далі - УПФ) про зобов'язання провести перерахунок пенсії за касаційною скаргою позивача на судові рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 9 квітня 2012 року, Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2006 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив зобов'язати УПФ:

провести перерахунок пенсії відповідно до частини другої статті 56, статті 57 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для збільшення пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад 20 років з урахуванням заробітної плати та преміальних, розмір яких становить 320 карбованців, за роботу у зоні відчуження в період з 9 вересня 1986 року по 8 жовтня 1986 року;

доплатити недоотриману суму пенсії з 1 березня 2007 року по 8 липня 2010 року за рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 30 березня 2006 року.

Посилався на незаконність нарахування і виплати пенсій, передбаченої вище згаданим законом.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Постановою Хустського районного суду Закарпатської області від 9 квітня 2012 року позовні вимоги задоволено частково. Зобов'язано УПФ провести ОСОБА_4 перерахунок пенсії з 01 січня 2004 року з урахуванням преміальних у розмірі 320 карбованців та нарахування відповідно до частини другої статті 56, статті 57 Закону № 796-XII. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Львівський апеляційний адміністративний суд рішенням від 24 жовтня 2013 року зазначену постанову районного суду скасував і ухвалив нову про відмову в задоволенні позову.

В касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судом апеляційної інстанції, просить рішення цього суду скасувати, а постанову суду першої інстанції змінити, виключивши речення про задоволення позову частково. Вказує на те, що апеляційним судом неповно з'ясовані обставини справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення касаційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення судів попередніх інстанцій не відповідають.

Зокрема судами, в порушення пункту 1 частини першої статті 161 КАС України, належним чином не перевірено чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. При цьому як суд першої інстанції, так і апеляційний суд висновки і мотиви наведені в ухвалі касаційного суду від 8 липня 2010 року не перевірили, хоча вони є обов'язковими для суду при розгляді справи.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, умов проживання і трудової діяльності, соціального захисту потерпілого населення визначено Законом від 28 лютого 1991 року № 796-XII «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-XII).

Приймання, оформлення і розгляд документів для призначення (перерахунку) пенсії на час виникнення спірних правовідносин регулювався наказом Мінпраці від 30.04.2002 року № 224/30, яким затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій (далі - Порядок)

Відповідно до положень цього нормативного акту, зокрема пункту 31, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії та інший при зверненні особи з відповідною заявою за формою згідно із додатком 5.

Заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії і поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, при наявності у заявника всіх необхідних документів.

За пунктом 38 Порядку до компетенції органу, що призначає пенсію, входить прийняття рішення про призначення пенсії, про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії та поновлення виплати раніше призначеної пенсії тощо.

При розгляді справи суд першої інстанції взагалі не перевірив доводи позивача щодо звернення його до УПФ із заявами про перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати та преміальних за роботу у зоні відчуження в період з 09 вересня 1986 року по 08 жовтня 1986 року, хоча це була одна із позовних вимог.

Апеляційний суд зазначені порушення норм процесуального права не виправи, належним чином не з'ясував доводи позивача в цій частині, не дивлячись на те, що останній вказував на аркуші пенсійної справи, де заяви про перерахунок пенсії знаходилися. Слід звернути увагу й на ту обставину, що суд касаційної інстанції однією із підстав направлення справи на новий розгляд вказував на необхідність перевірки відомостей позивача про звернення до УПФ щодо перерахунку пенсії.

До касаційної скарги долучено дві копії заяв ОСОБА_4 датовані 31.12.2003 року та 27.09.2004 року, в яких він просив перерахувати пенсію саме з урахуванням заробітної плати за час роботи у зоні відчуження.

Враховуючи зазначені обставини та положення частини першої статті 220 КАС України, згідно яких суд касаційної інстанції позбавлений права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, попередні судові рішення в черговий раз підлягають скасуванню з підстав, передбачених частиною другою статті 227 КАС України (порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи), з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи на підставі допустимих доказів необхідно встановити, чи дійсно позивач у 2003, 2004 роках звертався до УПФ про перерахунок пенсії, та які рішення приймалися з цього приводу.

Окрім того, слід положення частини другої статті 27 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закони № 1058-ІV), згідно якої за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Тобто, цією нормою надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом № 1058-IV або спеціальним Законом № 796-ХІІ.

Саме до такого висновку зводиться правова позиція, викладена Верховним Судом України у Постанові від 7 липня 2015 року (справа № 21-727а15).

Як зазначено у статті 57 Закону № 796-ХІІ обчислення середньомісячного заробітку провадиться згідно з Законом № 1058-IV. У разі обчислення пенсії відповідно до частини другої статті 27 Закону № 1058-IV за бажанням того, хто звернувся за пенсією, середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсії може визначатися за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення.

Згідно із частиною другою статті 56 Закону № 796-ХІІ право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку.

У зв'язку з цим для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, порядок обчислення стажу роботи має пільговий характер та визначений в частині другій статті 56 Закону № 796-ХІІ.

Верховний Суд України у постанові від 4 листопада 2015 року (справа № 21-3120а15) при тлумаченні пункту 7 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», частин першої статті 39, другої статті 40 Закону № 796-ХІІ вказав, що невід'ємною складовою підстав та порядку перерахунку пенсії є беззаперечне підтвердження відомостей, що містяться в довідці, відповідними первинними документами бухгалтерського обліку про тривалість робочого дня та місце її виконання.

Повноваження суду при вирішенні адміністративної справи визначені статтею 162 КАС України. Відповідно до пункту 2 частини першої цієї норми, у разі задоволення адміністративного позову, суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

При цьому у випадку, коли законом встановлюються повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд може зобов'язати відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити дію. У випадку, коли ж суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні певної дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

На підставі наведеного, керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Скасувати судові рішення Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2013 року, Хустського районного суду Закарпатської області від 9 квітня 2012 року з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Судді: М.М. Олексієнко

О.Ф. Ситников

І.В. Штульман