Справа № 338/1095/14-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2016-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2016 року м.Київ К/800/16420/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

секретар судового засідання - Ярош Д.В.,

за участю

позивача - ОСОБА_4,

представника позивача - ОСОБА_5,

інші учасники процесу не з»явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_6

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2015 року

у справі №338/1095/14-а

за позовом ОСОБА_4

до Кривецької сільської ради

третя особа: ОСОБА_6

про скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області з позовом до Кривецької сільської ради Богородчанського району Івано - Франківської області, просив:

- визнати протиправною бездіяльність Кривецької сільської ради Богородчанського району Івано - Франківської області щодо вирішення питання про погодження технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, які посвідчують право ОСОБА_4 на земельні ділянки в с.Кривець Богородчанського району Івано-Франківської області;

- визнати протиправним та скасувати рішення Кривецької сільської ради №366-24/2014 від 26 червня 2014 року;

- зобов'язати Кривецьку сільську раду Богородчанського району Івано - Франківської області винести питання про погодження меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,2973 га з кадастровим номером НОМЕР_1 на засідання Кривецької сільської ради з питань земельних відносин з подальшим винесенням технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, які посвідчують право на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_4 на затвердження Кривецької сільської ради Богородчанського району Івано - Франківської області.

Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 25 листопада 2014 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Кривецької сільської ради Богородчанського району Івано - Франківської області щодо вирішення питання про погодження технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, які посвідчують право ОСОБА_4 на земельні ділянки с.Кривець Богородчанського району Івано-Франківської області.

Визнано протиправним та скасовано п.3 рішення Кривецької сільської ради №366-24/2014 від 26.06.2014 року в частині «Рекомендувати гр. ОСОБА_7 для недопущення подальших конфліктів виготовити та подати на затвердження сесії сільської ради проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Зобов'язано Кривецьку сільську раду Богородчанського району Івано - Франківської області винести питання про погодження меж земельної ділянки в АДРЕСА_1 площею 0,2973 га з кадастровим номером НОМЕР_1 на засідання Кривецької сільської ради з питань земельних відносин з подальшим винесенням технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, які посвідчують право ОСОБА_4 на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства на затвердження Кривецької сільської ради Богородчанського району Івано - Франківської області.

В задоволенні решті позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено.

Постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 25 листопада 2014 року у справі №338/1095/14-а скасовано та винесено нову, якою позов задоволено повністю.

Відмовляючи в частині задоволення позовних вимог, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що рішенням Кривецької сільської ради прав ОСОБА_4, як землекористувача не було порушено, оскільки в даний час останній не є законним землекористувачем спірної земельної ділянки на яку він готує відповідні документи для передачі йому такої у власність.

При скасуванні рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вказав на те, що Кривецька сільська рада своїм рішенням №366/24/2014 від 26 червня 2014 року по суті скасувала попереднє рішення №121/9-2011 від 27 грудня 2011 року, яке вже було виконане повністю, оскільки позивач фактично виготовив технічну документацію із землеустрою, куди ввійшла і спірна земельна ділянка. Таким чином, рішення Кривецької сільської ради №366/24/2014 від 26 червня 2014 року є незаконним і підлягає скасуванню повністю, оскільки часткове його скасування не захищає прав апелянта.

ОСОБА_6 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2015 року скасувати, а постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 25 листопада 2014 року - залишити в силі.

ОСОБА_4 подав до Вищого адміністративного суду України письмові заперечення на касаційну скаргу, в яких просив залишити касаційну скаргу без задоволення, постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2015 року - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх в судовому засіданні позивача, представника позивача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 27 грудня 2011 року рішенням Кривецької сільської ради №121/9-2011 р. ОСОБА_7 було надано дозвіл на проведення технічної інвентаризації для передачі 3-х земельних ділянок у власність орієнтованою площею 0,71 га., земельна ділянка по АДРЕСА_1 площею 0,2973 га, яка межує із земельною ділянкою ОСОБА_6

Відповідно до державного акту від 30 грудня 1997 року, ОСОБА_6 на підставі рішення Кривецької сільської ради народних депутатів від 15 жовтня 1993 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,8303 га в межах згідно з планом.

Для приватизації даної земельної ділянки виготовлено кадастровий план, який необхідно було погодити із суміжними землекористувачами та винести межі земельних ділянок в натурі.

ОСОБА_6 не погодив меж суміжних землекористувань, а тому для погодження меж земельної ділянки по вул. Мазепи площею 0,2973 га з кадастровим номером НОМЕР_1, позивач звернувся до Кривецької сільської ради з вимогою подальшого виготовлення технічної документації із землеустрою, складення документів, які посвідчують право ОСОБА_4 на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства на затвердження Кривецької сільської ради.

26 червня 2014 року Кривецька сільська рада ухвалила рішення №366/24/2014, яким зобов'язала ОСОБА_7 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,03 га по АДРЕСА_1 та повернути ОСОБА_6.; ОСОБА_6 звернутися в проектну організацію для уточнення площі вищевказаної земельної ділянки і для встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості.

У пункті 3 вказаного рішення рекомендовано ОСОБА_7 та ОСОБА_6 для недопущення подальших конфліктів виготовити та подати на затвердження сесії сільської ради проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Переглядаючи судове рішення суду апеляційної інстанції, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

За приписами частин 1, 2 статті 2 Земельного кодексу України, земельні відносини це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Статтею 80 Земельного кодексу України встановлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Згідно з частинами 1, 2 статті 84 Земельного кодексу України, Землі, у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 2 Цивільного кодексу України, учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб'єкти публічного права.

Положеннями статті 170 Цивільного кодексу України закріплено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою площею 0,2973 га по АДРЕСА_1 Богородчанського районного суду Івано-Франківської області міська рада має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими воно вступає у відносини щодо користування і розпорядження землею. Тобто, при здійсненні повноважень розпорядника землі міська рада є рівноправним суб'єктом земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію права розпоряджатися землею.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельної ділянки у власність, користування чи оренду, тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації, подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, тому що виникає спір про цивільне право.

Такі висновки суду узгоджуються з практикою Верховного суду України, висловленою в постановах від 24 лютого 2015 року у справі №21-34а15, від 17 лютого 2015 року у справі №21-551а14, від 16 грудня 2014 року у справі №21-544а14, від 09 грудня 2014 року у справі №21-308а14, від 11 листопада 2014 року у справі №21-493а14, від 03 червня 2014 року у справі №21-144а14, від 14 лютого 2012 року у справі №21-1041во10 та №21-1042во10, які в силу положень частини 1 статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковими для врахування.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 названого Кодексу, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно пункт 7 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, суб'єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї із сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав на неї, може бути розглянутий за правилами, встановленими Кодексом адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене, судова колегія Вищого адміністративного суду України вважає за необхідне закрити провадження у справі.

Згідно з частиною 1 статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Згідно статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи, що в даних правовідносинах має місце спір про цивільне право, дана справа повинна бути розглянута за правилами цивільного процесуального законодавства.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 157, статтями 220, 221, 223, частиною 1 статті 228, статтями 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 25 листопада 2014 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2015 року у справі №338/1095/14-а - скасувати.

Провадження у справі №338/1095/14-а за позовом ОСОБА_4 до Кривецької сільської ради, третя особа: ОСОБА_6 про скасування рішення - закрити.

Роз'яснити позивачу про право звернення до місцевого суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.Г. Стрелець