Справа № 317/3980/15-а
Суддя: Громова І. Б.
Дата ухвалення: 2016-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №317/3980//15-а

№/п2-а/317/5/2016

25.01.2016 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького районного суду Запорізької області Громова І.Б., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він перебуває на обліку в УПФ України Запорізького району в Запорізькій області, з 23.02.2005 р. йому була призначена пенсія у відповідності до п. «б» ст.. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» зі зниженням пенсійного віку на 3 роки, як працівнику, який працював на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, але після призначення йому пенсії він продовжував працювати. 21.02.2008р., зазначає позивач, йому виповнилося 60 років та він набув право на пенсію за віком на загальних умовах. 09.11.2015 р. ОСОБА_1 звернувся до УПФ України Запорізького району в Запорізькій області з заявою про призначення йому пенсії за віком на загальних підставах але 19.112015 року він отримав відмову, тому був вимушений звернутись до суду із вказаним позовом в якому просить суд визнати дії УПФУ Запорізького району Запорізької області щодо відмови йому у призначені пенсії за віком на загальних підставах та у відповідності до ч.2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообовязкове державне страхування»; зобовязати УПФУ Запорізького району Запорізької області провести перерахунок та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на загальних підставах з 09.11.2015 року відповідно до ч.2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показників середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України з останні 3 роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії зі віком, забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Відповідач УПФУ Запорізького району Запорізької області відповідно до ухвали суду про відкриття скороченого провадження по справі надав через канцелярію суду заперечення, в якому зазначив, що на обліку в УПФУ Запорізького району Запорізької області з 23.02.2005р. року перебуває ОСОБА_1, яки отримує пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку на 3 роки у відповідності до п.2 Розділу ХV Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», як працівнику, який працював на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці по Списку №2. Після призначення пенсії позивач продовжував працювати, а саме з 15.06.2006р. по 31.03.2015р., тому йлму за його заяви та у відповідності ч.4 ст. 42 ЗУ №1058-ІV 01.06.2010р., 01.06.2013р. та 01.10.2015р. було зроблено перерахунок пенсії по стажу та заробітку. Страховий стаж позивача ОСОБА_1П, в період з 01.09.1964р. по 31.03.2015р. становить 41 рік 5 місяців, а заробітна плата врахована відповідно до ст.. 40 ЗУ №1058-ІV за 133 місяці та за індивідуальними відомостями застрахованої особи. Оскільки позивачу вже призначена пенсія відповідно до п. «б» ст. 13 ЗУ

«Про пенсійне забезпечення», тому він не може отримувати пенсію за віком на загальних підставах. Відповідач просив суд відмовити в позові ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, справа вирішується судом на підставі наявних у справі матеріалів і доказів в порядку скороченого провадження, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, згідно якої скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільги дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до ст. 128 КАС України, суд вважає за можливе розгляд та вирішення даної справи на підставі наявних в ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак, є підставою для задоволення адміністративного позову.

Статтями 71-72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області, з 23.02.2005 року йому призначено пенсію у відповідності до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах, як працівнику, який має не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, із зменшенням віку, передбаченого ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на 3 роки, як працівнику, який працював на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, але після призначення йому пенсії він продовжував працювати.

Після призначення пенсії ОСОБА_1 продовжував працювати та працював до 31.03.2015року, коли його було звільнено за закінченням строку трудового договору.

Позивач звернув до відповідача із заявою від 09.11.2015 року про призначення йому пенсії за віком.

Управлінням пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області листом від 19.11.2015 року йому було відмовлено у призначенні пенсії за віком на загальних підставах відповідності до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки, як вважає Управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області, він вже отримує пенсію за віком, призначену відповідно до п.«б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Розмір пенсії розраховано відповідно до вимог Закону №1058 - ІV.

Згідно до п.2 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (надалі- Закон № №1058-IV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

За приписами ч.1 ст.9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

У ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач отримує пенсію за віком, призначену відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та звернувся до відповідача із заявою про призначення йому того самого виду пенсії за віком на умовах і в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка не передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.

Відповідно до ст. 10 Закону № №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ст. 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Позивач стверджує, що має право на призначення пенсії за віком відповідно до цієї статті, проте право на пенсію за віком у нього виникло у 2005 року через зменшення пенсійного віку відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». З 2005 року йому вже була призначена пенсія за віком, але на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку за Списком №2. Відповідно до норм діючого законодавства він не має права на ще одне призначення пенсії.

Пенсія за віком на загальних підставах та пенсія за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку розраховується відповідно до Закону №1058, а Закон №1788 визначає лише право особи на пільгову пенсію.

Тобто, законодавець надав вичерпний перелік видів пенсій, які можуть бути призначені особі відповідно до Закону №1058.

Таким чином, з огляду на обставини справи, суд вважає, що відповідач діяв в межах своїх повноважень, у відповідності до діючого законодавства, а за таких підстав позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на загальних підставах з 09 листопада 2015 року відповідно до ст. 26, ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах, провести перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією, оскільки їй вже призначена пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ч. 1ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», слід відмовити.

Посилання у позові на ухвали на ВАСУ в справах № К/800/2756/14 від 26.05.2015 року, № К/800/15618/15 від 03.06.2015 року як на правову позицію є безпідставним оскільки Верховний Суд розглянув справу за зовсім іншими правовідносинами, зокрема у справі, яка була предметом перегляду ВСУ предметом є переведення з одного виду пенсії заЗаконом України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на інший, зокрема, позивач до звернення з заявою про переведення на пенсію за віком отримував пенсію у зв'язку з втратою годувальника, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а не призначення одного й того самого виду пенсії.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 86, 159-163, 183-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Судові витрати по справі у вигляді сплати судового збору покласти на позивача.

Відповідно до ч. 8 ст. 183-2 КАС України, постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Суддя І.Б. Громова