Справа № 826/4104/15
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/4104/15 Головуючий у 1-й інстанції: Огурцов О.П. Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
У Х В А Л А

Іменем України

26 січня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.,

за участю секретаря Гуцул О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Продакшн Філм» на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 10 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Продакшн Філм» до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м.Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Продакшн Філм» (далі - Позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду м.Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м.Києві (далі - Відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 28 листопада 2014 року №, №.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 10 листопада 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Відповідачем проведена документальна позапланова виїзна перевірка Позивача з питань дотримання податкового законодавства по фінансово-господарським взаємовідносинам з ТОВ «Грант Тайм» за період діяльності з 01.01.2013 року по 30.09.2014 року та з ТОВ «Клондайк-ЛТ» за період діяльності з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року.

В ході проведення перевірки, контролюючим органом встановлено порушення Позивачем вимог: підпунктів 14.1.27, 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, пункту 137.1 статті 137, пунктів 138.2, 138.4 статті 138, підпунктів 139.1.5, 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 1 138 469,00 грн; пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200, пунктів 201.1, 201.2, 201.6 статті 201 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 1 545 907,00 грн.

Відповідачем складено акт від 10.11.2014 року №6561/26-56-22-02-10/38091885 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Продакшн Філм» (код за ) з питань дотримання податкового законодавства по фінансово-господарським взаємовідносинам з ТОВ «Грант Тайм» (код за ) за період діяльності з 01.01.2013 року по 30.09.2014 року та з ТОВ «Клондайк-ЛТ» (код за ) за період діяльності з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року».

На підставі вказаного акта Відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 28.11.2014 року №, яким Позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 1 423 086,00 грн, у тому числі за основним платежем - 1 138 469,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 284 617,00 грн; №, яким Позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 1 932 384,00 грн, у тому числі за основним платежем - 1 545 907,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 386 477,00 грн.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями Позивач звернувся до суду.

Згідно ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частиною 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

В основі будь-якої реальної господарської операції має лежати економічна мета, тобто бажання платника податків приростити активи за допомогою досягнення господарського ефекту.

У податковому обліку понесені витрати на придбання послуг мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення, тобто первинними документами, що містять інформацію про фактичні господарські операції, розкривають їх зміст та обсяг.

За відсутності достатніх доказів - первинних документів, які б достовірно підтверджували факт здійснення господарської операції, розкривали її зміст та обсяг з метою та в цілях господарської діяльності платника податку, підстави для формування даних податкового обліку - відсутні.

Згідно пп.14.1.36. п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Кодекс), господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно п.п.44.1, 44.6 ст.44 Кодексу, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Пунктами 138.1, 138.2 статті 138 Кодексу визначено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Кодексу передбачено, що не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

У разі втрати, знищення або зіпсуття зазначених документів платник податку має право письмово заявити про це контролюючому органу та здійснити заходи, необхідні для поновлення таких документів. Письмова заява має бути надіслана до/або разом із поданням розрахунку податкових зобов'язань за звітний податковий період. Платник податків зобов'язаний відновити втрачені, знищені або зіпсовані документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження такої заяви до контролюючого органу.

Якщо платник податку поновить зазначені документи в наступних податкових періодах, підтверджені витрати включаються до витрат за податковий період, на який припадає таке поновлення.

Статтею 185 Кодексу передбачено, що об'єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів на митну територію України; вивезення товарів за межі митної території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Відповідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 Кодексу податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Положеннями п.п.198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198 Кодексу передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Відповідно п.201.10. ст.201 Кодексу, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно пп.14.1.18 п.14.1 ст.14 Кодексу бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Положеннями пунктів 200.1, 200.4, 200.7, 200.8, 200.10, 200.11 статті 200 Кодексу передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

До податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається митним органом органу державної податкової служби в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідно до закону.

Протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Перелік достатніх підстав, які надають право податковим органам на позапланову виїзну документальну перевірку платника податку на додану вартість для визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналізуючи наведені правові норми, колегія суддів вважає, що правомірність формування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість безпосередньо залежить від правомірності формування сум податкових зобов'язань та податкового кредиту, з різниці між якими вона і складається.

Отже, при визначенні права платника податків на формування податкового кредиту та валових витрат колегія суддів вважає, що має бути перевірено чи мали операції між платником податків та його контрагентами реальний товарний характер, можливість здійснення таких операцій з урахуванням оперативності проведення операцій та віддаленості контрагентів один від одного, подальше використання Позивачем придбаної у зазначених контрагентів продукції та отриманих послуг, при цьому, наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до закону необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих продавцями податкових накладних, не є безумовною підставою для відшкодування податку на додану вартість в подальшому, якщо податковий орган доведе, що відомості в таких документах не відповідають дійсності, наприклад, у випадку, коли не проводилися самі операції.

Як вбачається з матеріалів справи, між Позивачем (замовник) та ТОВ «Грант Тайм» (виконавець) було укладено ряд договорів, а саме: договір про створення і використання об'єкта права інтелектуальної власності - аудіовізуального твору від 10.12.2012 року №63/12/12, за умовами якого виконавець зобов'язується за завданням замовника виконати послуги по створенню аудіовізуальних творів з умовними назвами: «Таксі» хронометражем 10 секунд, «Плюшевий ведмедик» хронометражем 10 секунд, «Презентація» хронометражем 10 секунд на основі затвердженого замовником сценарію, з наступною передачею (відчуженням) виключних майнових авторських прав на твори та наданням виключних майнових суміжних прав виконавців (акторів) замовнику;

договір про виробництво аудіовізуального твору від 11.12.2012 року №54/12/12, згідно якого виконавець зобов'язується за завданням замовника виконати послуги з виробництва аудіовізуального твору - рекламного відеоролика з умовною назвою: «Новий рік» хронометражем 10 секунд на основі затвердженого замовником сценарію, з наступною передачею (відчуженням) виключних майнових авторських прав на ролик замовнику;

договір від 06.12.2012 року №57/12/12, за умовами якого виконавець зобов'язується надати послуги з виробництва аудіовізуального твору - рекламного відеоролика під умовною назвою «КІКОЕК®Шоколад - Пpoмо 2012» («КІНДЕР®Шоколад - Промо 2012») хронометражем 30 секунд та його короткої версії, хронометражем 20 секунд, тип звуку - моно;

договір про створений за замовленням та передання виключних майнових прав інтелектуальної власності на аудіовізуальний твір від 25.02.2013 року №25/02/2013, згідно якого виконавець зобов'язується за завданням замовника виконати роботи зі створення рекламного відеоролику з музичним супроводом (надалі - «Музичний твір»), акторським виконанням J умовною назвою «Корпоративний фільм РОШЕН» у форматі mov хронометражем 12 хв., що створюється на основі наданого сценарію, з наступним наданням в повному обсязі виключних майнових прав інтелектуальної власності на Фільм та його складові, а Замовник зобов'язується прийняти їх і оплатити;

договір про виробництво і використання об'єктів права інтелектуальної власності - аудіовізуального та фотографічного творів від 01.03.2013 року №01/03/2013, згідно якого виконавець зобов'язується, за завданням замовника виконати роботи з виробництва аудіовізуального твору - рекламного відеоролика з умовною назвою «Nescafe_Espresso_Proj__30», хронометражем 30 секунд, та його скороченої версії «Nescafe_Espresso_Proj_20» хронометражем 20 секунд з музичним супроводом та 10 фотографічних творів для реклами товарів ТМ «NESCAFE» (Espresso), на основі затвердженого сторонами сценарію, з наступною передачею (відчуженням) виключних майнових авторських прав та наданням виключних майнових суміжних прав виконавців (акторів) замовнику;

договір про виробництво і використання об'єкта права інтелектуальної власності - аудіовізуального твору від 25.03.2013 року №25/03/2013, згідно якого виконавець зобов'язується, за завданням замовника виконати роботи з виробництва аудіовізуального твору - рекламного відеоролика під умовною назвою «Хуавей» хронометражем 30 секунд;

договір від 04.06.2013 року №04/06/2013, згідно якого виконавець зобов'язується, за завданням замовника виконати роботи із творчої переробки (адаптації) аудіовізуальних творів - рекламних відеороликів з умовними назвами: 1) «По справжньому»; 2) «Silence»; 3) «Абсолютно чорний»; 4) «Боби»; 5) «Milk chocolate»; 6) «Movie» хронометражем 30 секунд кожен, на основі затвердженого сторонами сценарію, з наступним наданням в повному обсязі виключних майнових прав інтелектуальної власності на адаптовані ролики та його складові, а замовник зобов'язується прийняти їх і оплатити;

договір про виробництво і використання об'єкта права інтелектуальної власності - аудіовізуального твору від 01.08.2013 року №01/08/2013, згідно якого виконавець зобов'язується, за завданням замовника виконати роботи з виробництва об'єктів інтелектуальної власності, рекламних відеороликів відповідно до сценаріїв, погоджених сторонами, з наступною передачею виключних майнових авторських прав на використання роликів замовнику на строк, у межах території та способами визначеними цим договором, а замовник зобов'язується прийняти оплатити виконані належним чином роботи;

договір про виробництво і використання об'єкта права інтелектуальної власності - аудіовізуального твору від 15.08.2013 року №15/08/2013, згідно якого виконавець зобов'язується, за завданням замовника виконати роботи з виробництва аудіовізуального твору - рекламних відеороликів з умовною назвою «На березових бруньках» хронометражем 30 секунд та 15 секунд, на основі затвердженого замовником сценарію, з наступною передачею виключних майнових авторських прав на ролики замовнику та наданням виключних майнових суміжних прав виконавців (акторів) замовнику;

договір про виробництво і використання об'єкта права інтелектуальної власності - аудіовізуального твору від 16.09.2013 року №16/09/2013, згідно якого виконавець зобов'язується, за завданням замовника виконати роботи з виробництва об'єктів інтелектуальної власності рекламних відеороликів відповідно до сценаріїв, погоджених сторонами, з наступною передачею виключних майнових авторських прав на використання роликів замовнику на строк, у межах території та способами визначеними цим договором, а замовник зобов'язується прийняти оплатити виконані належним чином роботи;

договір про виробництво і використання об'єкта права інтелектуальної власності - аудіовізуального твору від 17.09.2013 року №17/09/2013, згідно якого виконавець зобов'язується, за завданням замовника виконати роботи з виробництва об'єктів інтелектуальної власності відповідно до сценаріїв, погоджених сторонами, з наступною передачею виключних майнових авторських прав на фото замовнику, а замовник зобов'язується прийняти і оплатити виконані належним чином роботи;

договір про створення на замовлення і використання об'єкта права інтелектуальної власності від 08.10.2013 року №08/10/2013, згідно якого виконавець зобов'язується на свій ризик за завданням замовника надати послуги (виробництво аудіовізуального твору - відеоролику піл умовною назвою «lntertelecom_ WiFi_30»), хронометражем 60 секунд, та його скороченої версії хронометражем 30 секунд, що містить рекламу товарів та послуг TM «Інтертелеком», з озвученням та титруванням українською мовою), а замовник зобов'язується прийняти і оплатити надані послуги;

договір про виробництво і використання об'єкта права інтелектуальної власності - аудіовізуального твору від 29.10.2013 року №29/10/2013, згідно якого виконавець зобов'язується, за завданням замовника виконати роботи з виробництва об'єктів інтелектуальної власності рекламних відеороликів, відповідно до сценаріїв, погоджених сторонами, з наступною передачею виключних майнових авторських прав на використання роликів замовнику на строк у межах території та способами визначеними цим договором, а замовник зобов'язується прийняти і оплатити виконані належним чином роботи;

договір про створення за замовленням та передання виключних майнових прав інтелектуальної власності на похідні аудіовізуальні твори від 27.11.2013 року №27/11/2013, згідно якого виконавець зобов'язується, за завданням замовника виконати роботи із творчої переробки (адаптації) аудіовізуального твору - рекламного відеоролику з умовною назвою: «Корпоративний фільм РОШЕН», хронометражем 12 хвилин, на основі затверджених сторонами вимог, з наступною передачею в повному обсязі виключних майнових прав інтелектуальної власності на адаптований ролик та його складові, а замовник зобов'язується прийняти роботи і оплатити;

договір від 30.12.2013 року № 30/12/13, згідно якого виконавець зобов'язується, за завданням замовника виконати роботи по організації підготовчого та знімального процесу для виробництва аудіовізуальних творів - рекламних відеороликів на основі затверджених сторонами сценаріїв, з наступною передачею виключних майнових прав на відзнятий матеріал, а замовник зобов'язується прийняти роботи і оплатити.

Позивачем на підтвердження виконання робіт по вказаним договорам надано копії первинних документів, а саме: акти здачі - прийняття робіт (надання послуг) від 21.12.2012 року №443 (представник виконавця ОСОБА_2; роботи по рахунку №312 від 18.12.2012 року), від 24.01.2013 року №ОУ-0000372 (представник виконавця ОСОБА_2; роботи по рахунку №310 від 17.12.2012), від 01.02.2013 року №ОУ-0000554 (представник виконавця ОСОБА_2; роботи по рахунку №307 від 18.12.2012 року), від 15.04.2013 року №ОУ-0000511 (представник виконавця ОСОБА_3; роботи по рахунку №511 від 26.03.2013 року), від 15.04.2013 року №ОУ-0000569 (представник виконавця ОСОБА_3; роботи по рахунку №514 від 27.03.2013 року), від 22.05.2013 року №ОУ-0000794 (представник виконавця ОСОБА_3; роботи по рахунку №716 від 23.04.2013 року), від 06.06.2013 року №ОУ-0000895 (представник виконавця ОСОБА_3; роботи по рахунку №852 від 04.06.2013 року), від 30.09.2013 року №ОУ-0001248 (представник виконавця ОСОБА_3; роботи по рахунку №1231 від 16.09.2013 року, згідно договору №16/09/2013), від 22.08.2013 року №ОУ-0001046 (представник виконавця ОСОБА_3; роботи по рахунку №1048 від 01.08.2013 року), від 31.08.2013 року №ОУ-0001017 (представник виконавця ОСОБА_3; роботи по договору №15/08/2013 від 15.08.2013 року), від 09.10.2013 року №ОУ-0001314 (представник виконавця ОСОБА_3; роботи по договору №25/02//2013 від 25.02.2013 року), від 15.10.2013 року №ОУ-0001374 (представник виконавця ОСОБА_3; роботи по рахунку №1374 від 08.10.2013 року), від 18.11.2013 року №ОУ-0001421 (представник виконавця ОСОБА_3; роботи по рахунку №1497 від 29.10.2013 року), від 18.11.2013 року №ОУ-0001418 (представник виконавця ОСОБА_3; роботи по рахунку №714 від 17.09.2013 року, згідно договору №17/09/2013), від 20.12.2013 року №1598 (представник виконавця ОСОБА_3; роботи по рахунку №1598 від 27.11.2013 року), від 27.01.2014 року №ОУ-000029 (представник виконавця ОСОБА_3; роботи по рахунку №1650 від 30.12.2013 року).

Також, Позивачем до суду першої інстанції подані платіжні доручення про здійснення оплати робіт; податкові накладні від 20.12.2013 року №332 (за підписом ОСОБА_3.), від 18.11.2013 року №185, №403 (за підписом ОСОБА_3.), від 11.11.2013 року №36 (за підписом ОСОБА_3.), від 05.11.2013 року №15 (за підписом ОСОБА_3.), від 15.01.2013 року №346 (за підписом ОСОБА_3.), від 09.10.2013 року №251 (за підписом ОСОБА_3.), від 30.09.2013 року №534 (за підписом ОСОБА_3.), від 22.08.2013 року №382 (за підписом ОСОБА_3.), від 19.08.2013 року №304 (за підписом ОСОБА_3.), від 15.08.2013 року №229 (за підписом ОСОБА_3.), від 06.06.2013 року №139 (за підписом ОСОБА_3.), від 22.05.2013 року №321, №175 (за підписом ОСОБА_3.), від 20.05.2013 року №174 (за підписом ОСОБА_3.), від 15.04.2013 року №387, №329, №194 (за підписом ОСОБА_3.), від 29.03.2013 року №526 (за підписом ОСОБА_3.), від 28.09.2013 року №525 (за підписом ОСОБА_3.), від 31.01.2013 року №554 (за підписом ОСОБА_2.), від 24.01.2013 року №370 (за підписом ОСОБА_2.), від 15.01.2013 року № 116 (за підписом ОСОБА_2.), від 27.01.2014 року №278 (за підписом ОСОБА_3.).

Слід зауважити, що акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) та платіжні доручення містять посилання на рахунки, які стали підставою для формування актів та проведення оплати за роботи, однак ці рахунки в матеріалах справи відсутні, як і відсутні відомості щодо замовлення Позивача про надання послуг (робіт) та підготовлені ТОВ «Грант Тайм» сценарії для створення відеороликів, погодження Позивачем даних сценаріїв, календарно-постановочні плани виробництва творів за договорами, проведення ТОВ «Грант Тайм» кастингу акторів для виробництва творів за договорами.

Поряд з цим, із наданих Позивачем договорів та первинних документів щодо виконання таких договорів, за якими ТОВ «Продакшн Філм» було виконавцем та надавало послуги (роботи) щодо створення відеороликів, а також з наявних в матеріалах справи протоколів допиту свідків - акторів ОСОБА_4, ОСОБА_5 вбачається, що саме працівники ТОВ «Продакшн Філм» займалися вчиненням всіх необхідних дій для створення відеороликів, згідно вищенаведених договорів, а не ТОВ «Грант Тайм».

Колегія суддів звертає увагу, що згідно відомостей з спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що ТОВ «Грант Тайм» було зареєстровано як юридична особа 13.03.2012 року, керівником якого являється ОСОБА_3.

Відповідно до протоколу судового засідання від 25.06.2015 року у справі №820/03-28/2/15, проведеного Харківським окружним адміністративним судом щодо допиту ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_3 погодився за грошову винагороду зареєструвати на своє ім'я ТОВ «Грант Тайм» без наміру здійснювати господарську діяльність, жодні відомості про фінансово-господарську діяльність, право підписів, місцезнаходження даного товариства йому не відомі, однак, свідок зазначив, що підписував велику кількість пустих бланків, документів та довіреностей.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 13.07.2015 року у справі №761/17926/15-к встановлена незаконна діяльність ОСОБА_3, який на прохання невстановлених слідством осіб придбав ТОВ «Грант Тайм», здійснював таку діяльність в порушення законодавчих актів України, що регулюють діяльність суб'єктів підприємництва.

ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразились у вчиненні фіктивного підприємництва, тобто придбанні суб'єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) з метою прикриття незаконної діяльності, за попередньою змовою групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.28, ч.1 ст.205 КК України.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені особи, яка заперечує свою участь у створенні та діяльності контрагента платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

Таким чином, оскільки у справі містяться відомості, що директор ТОВ «Грант Тайм» діяв без наміру здійснювати господарську діяльність, жодні відомості про фінансово-господарську діяльність, право підписів, місцезнаходження даного товариства йому не відомі та він підписував велику кількість пустих бланків, документів та довіреностей, то перевірка та встановлення такої обставини має значення для правильного вирішення спору.

Отже, колегія суддів вважає, що факт реальності виконання господарських зобов'язань за договорами, укладеними між Позивачем та ТОВ «Грант Тайм» не підтверджується належними первинними документами.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 05 березня 2012 року у справі №21-421а11 та від 22 вересня 2015 року у справі №810/5645/14.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що взаємовідносини між ТОВ «Продакшн Філм» та ТОВ «Грант Тайм» не спричиняють реального настання правових наслідків, а укладені Позивачем з ТОВ «Грант Тайм» договори та інші первинні документи не мають юридичної сили первинних документів.

Щодо взаємовідносин Позивача з ТОВ «Клондайк-ЛТ», слід зазначити таке.

В матеріалах справи міститься договір від 18.07.2014 року №180714/1, укладений між ТОВ «Продакшн Філм» (замовник) та ТОВ «Клондайк-ЛТ» (виконавець), за умовами якого замовник замовляє, а виконавець бере на себе зобов'язання виконати роботи (надати послуги) по організації підготовчого та знімального процесу з метою створення аудіовізуального твору - рекламного відеоролика з умовною назвою «Бажання» для реклами продукції ТМ «КОРОНА».

Позивачем на підтвердження виконання вказаного договору надані копії документів, а саме: додаток №1 від 18.07.2014 року, додаток №2 від 18.07.2014 року, акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 28.07.2014 року №714 (на підставі рахунків на оплату покупцю № 1807/1 від 18.07.2014 року, № 2807/1 від 28.07.2014 року), платіжні доручення, податкову накладну від 28.07.2014 року №714.

Колегія суддів звертає увагу, що акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) містять посилання на рахунки на оплату послуг (робіт), однак суду такі рахунки Позивач не надав, як і не надав календарно-постановочні плани, розроблені ТОВ «Клондайк-ЛТ» та затверджені Позивачем, не надав затверджений Позивачем об'єкт зйомок та декорацій, хоча це передбачено умовами договору.

Також, із наданого Позивачем додатку №2 до договору №СС-811Г-14 від 02.07.2014 року, за яким Позивач був виконавцем та надавав послуги (роботи) щодо створення відеоролика з умовною назвою «Бажання» для реклами продукції ТМ «КОРОНА», вбачається, що саме Позивач запропонував місце зйомок, реквізити та декорації для зйомок твору.

Таким чином, за відсутності факту придбання послуг (робіт), відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість та до складу валових витрат податку на прибуток, навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Отже, первинні документи не дають можливості встановити реальність здійснених операцій та факт використання в господарській діяльності Позивача, а лише фіксують господарські операцій з вищезазначеним контрагентам.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що відсутні належні докази про те, що здійснені Позивачем господарські операції з контрагентом мають реальний характер, а отримані послуги (товар) використані в межах господарської діяльності.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що контролюючим органом правомірно прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення і підстави для їх скасування відсутні.

Рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог є обґрунтованим та законним, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 201, 202 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, оскаржуване судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Продакшн Філм» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 10 листопада 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Ухвала складена в повному обсязі 28 січня 2016 року.

.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.