Справа № 810/5378/15
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2016-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у закритті провадження у справі та зупинення провадження у справі

21 січня 2016 року 810/5378/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., за участю позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Святошинського районної у м. Києві державної адміністрації про стягнення суми несплаченої заробітної плати та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Святошинського районної у м. Києві державної адміністрації про стягнення суми несплаченої заробітної плати та моральної шкоди. 18.01.2016 на адресу суду від Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації надійшли документи по справі та клопотання № 8875/14-20/92 від 13.01.2016 (вх. № 597/16 від 18.01.2016), у якому відповідач просить суд закрити провадження у даній справі.

Обґрунтовуючи вказане клопотання, відповідач зазначив про те, що заявлені позивачем позовні вимоги в межах даної справи є тотожними тим позовним вимогам, з якими ОСОБА_1 звертався до Окружного адміністративного суду м. Києва та до Бородянського районного суду Київської області, якими вже прийняті відповідні судові рішення, що набрали законної сили. На підтвердження обґрунтованості заявленого клопотання позивачем було надано до суду копії постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.08.2015 у справі № 2-а-1/11, ухвали Київського окружного адміністративного суду від 22.10.2015 у справі № 2-а-1/11 та постанови Бородянського районного суду Київської область від 22.04.2011 у справі № 2а-1/11, з приводу чого суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами.

Отже, проаналізувавши вищевказану положення КАС України, суд дійшов висновку про те, що умовами закриття провадження у справі на підставі п.4 ч. 1 ст. 157 КАС України є: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); остаточне вирішення тотожного спору постановою чи ухвалою, яка перешкоджає повторному зверненню до суду (про відмову у відкритті провадження чи закриття провадження); набрання судовим рішенням в іншій справи законної сили.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Таким чином, закриття провадження у справі можливе лише за умови, що постанова чи ухвала, яка набрала законної сили, постановлена за позовом, який є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

При цьому, суд звертає увагу на те, що нетотожність хоча б одного з вищезазначених елементів позову не перешкоджає відповідній особі звернутися до суду з позовом, що в свою чергу, не дає суду підстав закривати провадження у справі.

Предмет позову - це частина позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення. Ця вимога повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під адміністративну юрисдикцію.

Підстава позову - це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують кожну обставину, а також наявність підстав для звільнення від доказування.

Отже, підставою позову є ті обставини, з яких виникає право вимоги позивача, та на яких позивач їх засновує.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 звернувся до суду з наступними позовними вимогами: стягнути за рахунок Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації суму несплаченої заробітної плати за січень 2007 року в розмірі 76, 77 грн., з урахуванням втрат від інфляції та вимог, щодо державних службовців; стягнути середній заробіток, з урахуванням інфляції з 24.04.2007 за весь час затримки по день фактичного розрахунку, з розрахунку середньої заробітної плати в сумі 272, 65 грн.; стягнути за рахунок Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації суму відшкодування в розмірі 1 000 000, 00 грн.

Підставою позову, за твердженням позивача, є невиплата йому відповідачем при звільненні заробітної плати за 1 робочий день у січні 2007 року.

Судом встановлено, що предметом оскарження у справі № 2-а-1/11, яка перебувала у провадженні Окружного адміністративного суду м. Києва є: поновлення ОСОБА_1 на роботі з 30 січня 2007 року на посаді спеціаліста І категорії сектору розвитку виробничої сфери та ринкової інфраструктури, а якщо суд скасує розпорядження № 206-к від 25 травня 2006 року - на посаді спеціаліста І категорії відділу розвитку виробничої сфери та ринкової інфраструктури з 26 травня 2006 року, з оплатою вимушеного прогулу з 30 січня 2007 року по час поновлення на роботі та відшкодуванням моральної шкоди в розмірі 2000000 грн.; скасування розпоряджень від 30 січня 2007 року № 40-к, від 24 квітня 2007 року № 172-к, від 6 березня 2007 року № 101-к, від 25 травня 2006 року № 206-к повністю, а розпорядження від 24 березня 2006 року № 484, від 1 листопада 2006 року № 1920 - в частині, що стосується управління економіки та розвитку району, та інші незаконні розпорядження та акти, що мають відношення до нього, про які йому не відомо; скасування розпоряджень від 17 березня 2006 року № 429, від 27 квітня 2006 року № 688, від 4 жовтня 2006 року № 1731, 28 листопада 2006 року № 2184 «Про затвердження положення про відділ економіки та розвитку району Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації», від 30 січня 2007 року № 158, від 12 лютого 2007 року № 223 «Про затвердження положення про відділ економіки та розвитку району Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації»;зобов'язання призначити його з кадрового резерву з 2 жовтня 2006 року на вакантну посаду головного спеціаліста відділу (сектору) розвитку виробничої сфери та ринкової інфраструктури; стягнення надбавок, встановлених розпорядженнями № 116-к від 11 березня 2004 року і № 122-к від 31 березня 2006 року, надбавки за ранг та вислугу років, щомісячні премії до заробітної плати, заборгованість по оплаті основної та додаткової відпусток, лікарняних, матеріальних допомоги на оздоровлення соціально-побутові потреби, премії до свят та визначних дат, премію за підсумками роботи; зобов'язання надати основну та додаткові відпустки за період вимушеного прогулу.

Як вбачається зі змісту постанови Бородянського районного суду Київської області від 22.04.2011 у справі № 2а-1/11, позовні вимоги полягали в наступному: поновлення ОСОБА_1 на роботі з 30 січня 2007 року на посаді спеціаліста І категорії сектору розвитку виробничої сфери та ринкової інфраструктури, а якщо суд скасує розпорядження № 206-к від 25 травня 2006 року - на посаді спеціаліста І категорії відділу розвитку виробничої сфери та ринкової інфраструктури з 26 травня 2006 року, з оплатою вимушеного прогулу з 30 січня 2007 року по час поновлення на роботі та відшкодуванням моральної шкоди в розмірі 2000000 грн.; скасування розпоряджень від 30 січня 2007 року № 40-к, від 24 квітня 2007 року № 172-к, від 6 березня 2007 року № 101-к, від 25 травня 2006 року № 206-к повністю, а розпорядження від 24 березня 2006 року № 484, від 1 листопада 2006 року № 1920 - в частині, що стосується управління економіки та розвитку району, та інші незаконні розпорядження та акти, що мають відношення до нього, про які йому не відомо; скасування розпоряджень від 17 березня 2006 року № 429, від 27 квітня 2006 року № 688, від 4 жовтня 2006 року № 1731, 28 листопада 2006 року № 2184 «Про затвердження положення про відділ економіки та розвитку району Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації», від 30 січня 2007 року № 158, від 12 лютого 2007 року № 223 «Про затвердження положення про відділ економіки та розвитку району Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації»; зобов'язання призначити його з кадрового резерву з 2 жовтня 2006 року на вакантну посаду головного спеціаліста відділу (сектору) розвитку виробничої сфери та ринкової інфраструктури; стягнення надбавок, встановлених розпорядженнями № 116-к від 11 березня 2004 року і № 122-к від 31 березня 2006 року, надбавки за ранг та вислугу років, щомісячні премії до заробітної плати, заборгованості по оплаті основної та додаткової відпусток, лікарняних, матеріальних допомог на оздоровлення соціально-побутові потреби, премії до свят та визначних дат, премії за підсумками роботи за 2006 рік (з урахуванням інфляції); стягнення за період з 2007 по 2010 роки чотирьох матеріальних допомог на оздоровлення та три матеріальні допомоги на вирішення соціально-побутових питань, на які він має право (з урахуванням інфляції) 42 304, 05 грн.; зобовязання Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації надати йому право основну та додаткові відпустки за період з 30 січня 2007 року по час видачі Розпорядження про поновлення на роботі (негайного виконання рішення суду), з дня наступного за днем поновлення на роботі.

Проаналізувавши вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що предмет даного позову не є тотожним тим позовним вимогам, які були розглянуті та вирішенні вищевказаними судами у справі за № 2-а-1/11 та № 2а-1/11.

Не є тотожними і підстави позовів у цих справах.

Отже, суд не вбачає підстав для закриття провадження у справі.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.12.2015 про витребування доказів та зупинення провадження у справі було витребувано у відповідача наступні документи: документально підтверджені пояснення щодо кількості відпрацьованих позивачем в січні 2007 року робочих днів; детальний розрахунок виплачених позивачеві сум заробітної плати за період з січня 2007 року по день звільнення з відповідним документальним підтвердженням; відомості про нараховану та виплачену позивачеві заробітну плату за період з січня 2007 року по день звільнення.

Проте, відповідач у судове засідання не зявився та витребувані документи суду надав не в повному обсязі.

У звязку з цим, суд вважає за доцільне повторно витребувати від відповідача необхідні документи по справі.

Крім того, суд звертає увагу відповідача на необхідність надання суду письмових заперечень на адміністративний позов.

Згідно з ч. 4 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Частиною 4 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребує названі документи та матеріали.

При цьому, витребування доказів є не правом, а обов'язком суду, що направлений на повний та всебічний розгляд справи.

Статтею 129 Конституції України обов'язковість рішень суду (до яких належать і ухвали) визначена як одна з основних засад судочинства.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Згідно зі ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України також зазначено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Частиною 2 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

При цьому, у разі відмови особи (підприємства, установи, організації, посадової особи, фізичної особи тощо) в наданні документів і матеріалів, необхідних для вирішення спору і витребуваних судом у порядку ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний суд може реагувати, зокрема, шляхом винесення в порядку ст. 166 Кодексу адміністративного судочинства України окремої ухвали у звязку з виявленням порушення законності, що містить ознаки дії, переслідуваної в кримінальному порядку, а саме - порушення, передбаченого ст. 382 Кримінального кодексу України, у вигляді невиконання судового рішення (ухвали суду). В свою чергу, невжиття заходів щодо окремої ухвали суду тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 185-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З урахуванням цього, суд вважає за необхідне також роз'яснити відповідачу можливі наслідки невиконання вимог суду.

Крім того, з метою повного та всебічного розгляду справи, суд вважає за необхідне визнати обовязковою явку представника відповідача у судове засідання.

Приймаючи до уваги необхідність надання додаткових доказів по справі, позивач заявив клопотання про зупинення провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 156 Кодексу адміністративного судочинства України суд може зупинити провадження у справі за наявності інших причин за обґрунтованим клопотанням сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - до терміну, встановленого судом.

Враховуючи обмежені строки розгляду справи, суд вважає за доцільне задовольнити клопотання позивача та зупинити провадження у справі, призначивши при цьому дату наступного судового засідання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 71, 156, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження справі.

2. Витребувати від відповідача наступні документи: документально підтверджені пояснення щодо кількості відпрацьованих позивачем в січні 2007 року робочих днів; детальний розрахунок виплачених позивачеві сум заробітної плати за період з січня 2007 року по день звільнення з відповідним документальним підтвердженням; відомості про нараховану та виплачену позивачеві заробітну плату за період з січня 2007 року по день звільнення; письмові заперечення на адміністративний позов.

3. Витребувані докази надати суду до 04.02.2016.

4. Роз'яснити відповідачу, що у разі відмови у наданні документів і матеріалів, необхідних для вирішення спору і витребуваних судом у порядку ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний суд може реагувати, зокрема, шляхом винесення в порядку ст. 166 Кодексу адміністративного судочинства України окремої ухвали у звязку з виявленням порушення законності, що містить ознаки дії, переслідуваної в кримінальному порядку, а саме - порушення, передбаченого ст. 382 Кримінального кодексу України, у вигляді невиконання судового рішення (ухвали суду).

5. Клопотання позивача задовольнити.

6. Зупинити провадження у справі до 04.02.2016 до 16:00 год., призначивши на цей час наступне судове засідання.

7. Визнати обовязковою явку у судове засідання представника відповідача.

Ухвала суду в частині витребування доказів набирає законної сили з моменту постановлення і не може бути оскаржена окремо. Заперечення на ухвалу можуть бути викладені в апеляційній скарзі на постанову суду першої інстанції.

Ухвала суду в частині зупинення провадження у справі та відмови у закритті провадження у справі може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Дудін С.О.