Справа № К/9991/26445/12-С
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2016-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2016 року м. Київ К/9991/26445/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: головуючий Стародуб О.П.,
судді Ємельянова В.І., Рецебуринський Ю.Й.
секретар судового засідання Шаманська І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2011р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2012р. у справі за його позовом до Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України, Центрального управління військових сполучень Збройних Сил України про визнання неправомірними дій, -
в с т а н о в и л а:
У березні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання дій неправомірними, скасування подання ЦУ ВС ЗСУ від 19.01.2009р. про звільнення його з військової служби, пункту 1 наказу Міністра оборони України № 52 від 26.01.2009р. в частині його звільнення з військової служби, аркуші бесід ЦУ ВС ЗСУ від 20.11.2008р., 05.01.2009р. та 13.03.2009р., припису ЦУ ВС ЗСУ №3 від 13.03.2009р., плану звільнення осіб офіцерського складу ЦУ ВС ЗСУ у 2009 році та його витягу №320/4/120 від 30.01.2009р. в частині строку його звільнення, листа управління правового забезпечення ГШ ЗСУ №316/3/157 від 02.03.2009р. в частині визнання посади начальника юридичної служби помічника начальника ЦУ ВС ЗСУ на вказану дату вакантною, пункту 3 наказу начальника ЦУ ВС ЗСУ начальника військових сполучень ЗСУ № 30 від 13.03.2009р. в частині виключення його зі списків військової частини, протоколу наради від 20.02.2009р., доручення заступника Міністра оборони України до № 2594 від 11.03.2009р., поновлення його на займаній або рівнозначній посаді, відшкодування моральної шкоди.
Ухвалою окружного адміністративного суду м. Києва від 26.06.2009р., яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2010р. та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.07.2011р., відповідно до пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання неправомірним та скасування подання ЦУ ВС ЗСУ від 19.01.2009р., аркуш бесід ЦУ ВС ЗСУ від 20.11.2008р., 05.01.2009р. та 13.03.2009р., плану звільнення осіб офіцерського складу ЦУ ВС ЗСУ у 2009 році та його витягу №320/4/120 від 30.01.2009р., листа управління правового забезпечення ГШ ЗСУ №316/3/157 від 02.03.2009р. в частині визнання посади начальника юридичної служби помічника начальника ЦУ ВС ЗСУ на вказану дату вакантною, протоколу наради від 20.02.2009р., доручення заступника Міністра оборони України до №2594 від 11.03.2009р. в частині редакції абзаців третього, п`ятого підпункту 2, підпункту 4 і 7 пункту 4.
В подальшому 16.11.2011р. позивач збільшив позовні вимоги в частині надання відпусток за минулі роки вимушеного прогулу, якщо раніше їх не було надано, з виплатою відповідних коштів та їх індексацію.
Постановою окружного адміністративного суду м.Києва від 12.12.2011р., яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2012р., в задоволенні позову відмовлено.
З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився позивач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати постановлені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов.
Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, відповідно до пункту «б» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби.
В ході розгляду справи судами встановлено, що з 01.08.1986 року позивач проходив військову службу в Збройних Силах України, на час звільнення позивач проходив службу за контрактом, укладеним 31.07.2008р. на п`ять років.
У зв`язку із погіршенням стану здоров`я 20.11.2008р. позивач звернувся до начальника ЦУ ВС ЗСУ начальника ВС ЗСУ із заявою про направлення його на військово-лікарську комісію до Головного військово-медичного клінічного центру Міністерства оборони України на предмет подальшого проходження військової служби.
20.11.2008р. з позивачем проведено бесіду з приводу його бажання звільнитися з військової служби в запас.
У грудні 2008 року позивач пройшов обстеження у військово-лікарській комісії Головного військового клінічного госпіталю Міністерства оборони України, якою зроблено висновок від 29.12.2008р., що він є обмежено придатним до військової служби.
На підставі виписного епікризу від 03.01.2009р. та свідоцтва про хворобу №1591 від 29.12.2008р. позивач 05.01.2009р. звернувся до начальника ЦУ ВС ЗСУ начальника ВС ЗСУ з рапортом про звільнення з військової служби за станом здоров`я.
Цього ж дня з позивачем було проведено бесіду на предмет його звільнення з військової служби в запас.
08.01.2009р. підготовлено подання до звільнення позивача з військової служби в запас з правом носіння військової форми одягу.
Наказом Міністра оборони України №52 від 26.01.2009р. позивача звільнено з військової служби в запас за станом здоров`я на підставі пункту «б» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
18.02.2009р. позивач звернувся з клопотанням, в якому висловив бажання пройти підготовку, перепідготовку або підвищення кваліфікації на підставі Порядку та умов направлення на підготовку, перепідготовку або підвищення кваліфікації військовослужбовців Збройних Сил України, що підлягають звільненню у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, за станом здоров`я (затв. наказом МОУ від 18.11.2008р. №563).
13.03.2009р. із позивачем проведено бесіду на предмет надання відповіді на клопотання від 18.02.2009р. Згідно висновку за результатами проведеної бесіди задовольнити клопотання не має можливості.
Наказом ТВО начальника ЦУ ВС ЗСУ начальника ВС ЗСУ №30 від 13.03.2009р. позивача виключено зі списків особового складу управління з 13.03.2009р. на підставі наказу №52 від 26.01.2009р.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що приймаючи оскаржувані накази відповідач реалізував волевиявлення позивача про звільнення з військової служби за станом здоров`я, а передбачений абзацом другим пункту 64 Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України строк попередження про звільнення стосуєтсья випадків дострокового розірвання контракту з ініціативи командування.
Крім того, суди виходили з того, що позивач у встановлений законодавством строк до звільнення не звертався з клопотанням про направлення його на перепідготовку, під час бесід 20.11.2008р. та 05.01.2009р. такого бажання не висловлював, а відповідне клопотання подав лише 18.02.2009р. уже після прийняття рішення про його звільнення.
Також в цій частині суди виходили з того, що направлення позивача на перепідготовку на підставі Порядку та умов направлення на підготовку, перепідготовку або підвищення кваліфікації військовослужбовців Збройних Сил України, що підлягають звільненню у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, за станом здоров`я не могло бути здійснено, оскільки наказ Міністра оборони №563 від 18.11.2008р., яким цей Порядок було затверджено, набрав чинності лише 07.02.2009р. після звільнення позивача.
З такими висновками судів колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам справи.
Мотиви та доводи касаційної скарги висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи судами встановлено факт звільнення позивача з військової служби відповідно до наказів від 26.01.2009р. та від 13.03.2009р. на підставі пункту «б» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», сторонами наявність передбачених законом підстав для звільнення позивача з військової служби за станом здоров`я не заперечується, а тому сама по собі відсутність відмітки про розірвання контракту не може свідчити, що контракт з позивачем не було розірвано.
Також безпідставним є посилання позивача в обгрунтування касаційної скарги на те, що при звільненні не було враховане висловлене ним бажання пройти перепідготовку, в т.ч. при складанні соціальної картки, оскільки це не може свідчити про незаконність звільнення і не може бути підставою для скасування оскаржуваних наказів та поновлення позивача на службі, що є предметом позовних вимог у даній справі, до того ж за умови що позивач самостійно виявив бажання звільнитись з військової служби.
Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин) проходження військовослужбовцями перед звільненням професійної перепідготовки здійснюється в порядку та на умовах, які визначаються Міністерством оборони України.
Станом на час прийняття відповідачем рішення про звільнення позивача зі служби такий порядок не діяв, оскільки відповідний наказ Міністра оборони України набрав чинності лише 07.02.2009р. і поширюється він на військовослужбовців, які лише підлягають звільненню.
Посилання позивача в цій частині на те, що вказаний Порядок набрав чинності до його виключення зі списків, висновки судів не спростовують і є безпідставним, оскільки наказ про виключення зі списків особового складу прийнято на виконання наказу про звільнення зі служби від 26.01.2009р.
Відповідно до статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення без змін.
Керуючись статтями 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-
у х в а л и л а:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2011р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2012р. без змін.
Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку та строки, передбачені главою 3 розділу IV КАС України.

Головуючий: О.П. Стародуб

Судді: В.І. Ємельянова

Ю.Й. Рецебуринський