Справа № 808/1533/15
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2016-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 року Справа № 808/1533/15 Провадження №ПР/808/39/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Семененко М.О.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Куйбишевського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області

про стягнення одноразової грошової допомоги та компенсації за порушення строків її виплати,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Куйбишевського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області (відповідач-1), Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області (відповідач-2), в якому позивач просить суд:

- стягнути з Куйбишевського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області на користь позивача не сплачену різницю одноразової грошової допомоги в розмірі 2855,25 грн.;

- стягнути з Куйбишевського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області на користь позивача компенсацію (індексацію) втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 973,64 грн.;

- стягнути з Куйбишевського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області на користь позивача грошову компенсацію за другу половину (20 діб) невикористаної відпустки в розмірі 1233,98 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем-1 при звільненні позивача зі служби в органах внутрішніх справ не дотримано приписів постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», у зв'язку з чим позивачу виплачена одноразова грошова допомога при звільненні в розмірі меншому ніж передбачено чинним законодавством. Також, позивач посилається на те, що йому протиправно не виплачена грошова компенсація за другу половину (20 діб) невикористаної відпуски. Просить задовольнити позовні вимоги.

Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача - Куйбишевського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Представник відповідача - Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України) Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин та керуючись приписами ч.4 ст.122, ч.2,4 ст.128 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу по суті без участі представників сторін в порядку письмового провадження. На підставі приписів ч.6 ст.12 та ч.1 ст.41 КАС України у зв'язку із неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи встановлено, що позивач з 15.08.1997 по 02.07.2013 проходив службу в органах внутрішніх справ та перед звільненням обіймав посаду слідчого у слідчому відділенні Куйбишевського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, звання перед звільненням - майор міліції.

На день звільнення вислуга років складає: у календарному обчисленні - 15 років 11 місяців 15 днів, у пільговому обчисленні - 20 років 00 місяців 03 дні.

Наказом начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області від 02.07.2013 №296 о/с позивача звільнено в запас Збройних сил України на підставі п.64 «ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Відповідно до наказу ГУМВС України в Запорізькій області від 02.07.2013 №296 о/с вислуга на день звільнення позивача складала: календарна - 15 років 11 місяців 15 днів; у пільговому обчисленні - 20 років 00 місяців 03 днів. Крім того, у вищевказаному наказі передбачена виплата позивачу компенсації за 20 діб невикористаної чергової відпустки за 2013 рік.

На підставі наказу ГУМВС України в Запорізькій області від 02.07.2013 №296 о/с при звільненні позивачу виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 6764,06 грн. та компенсація за 20 діб невикористаної відпустки в розмірі 1233,98 грн.

Позивач, не погодившись з розміром виплаченої одноразової грошової допомоги та компенсації за невикористану відпустку, звернувся з даним позовом до суду.

Суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Пунктом 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (далі - Постанова №393) передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби: які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до п.3 наказу Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 №499 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно абзацу 2 пункту 14 Постанови №393 військовослужбовцям, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, звільненим із служби безпосередньо з посад, які вони займали в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі, виплата одноразової грошової допомоги у випадках, передбачених пунктом 10 цієї постанови, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких військовослужбовці та зазначені особи працювали.

З наданої до матеріалів справи довідки №588/51/01-15 від 14.12.2015, судом встановлено, що грошове забезпечення ОСОБА_1 за червень 2013 року склало 2565,15 грн., в т.ч.: оклад - 800,00 грн., звання - 125,00 грн., вислуга років - 277,50 грн., надбавка за ОВЗ - 601,25 грн., премія - 761,40 грн.

Отже, з урахуванням вислуги років повних 15 років відповідач-1 зобов'язаний був виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 9619,31 грн. (2565,15 грн. х 25% х 15 років = 9619,31 грн.).

Матеріалами справи підтверджується, що позивачу одноразова грошова допомога при звільнені виплачена в розмірі 6764,06 грн., тобто в розмірі меншому ніж передбачено чинним законодавством.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з Куйбишевського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області на користь позивача суму недоплаченої грошової допомоги при звільненні в розмірі 2855,25 грн. та задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо позовних вимог про стягнення з Куйбишевського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області на користь позивача компенсації (індексації) втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 973,64 грн., суд зазначає таке.

В обґрунтування вищевказаної позовної вимоги позивач посилається на норми Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», статтею 1 якого передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Разом з тим, частиною 2 ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Таким чином, дія Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» не поширюється на грошові доходи громадян, які мають разовий характер.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач просить суд стягнути з Куйбишевського РВ компенсацію за порушення строків виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, яка має разовий характер, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Також, суд вважає необґрунтованою позовну вимогу про стягнення з Куйбишевського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області на користь позивача грошової компенсації за другу половину (20 діб) невикористаної відпустки в розмірі 1233,98 грн., з оглядну на таке.

З наданого до матеріалів справи наказу ГУМВС України в Запорізькій області від 02.07.2013 №296 о/с, судом встановлено, що на момент звільнення позивача з посади слідчого у слідчому відділенні Куйбишевського РВ ГУМВС України в Запорізькій області, у позивача залишилось 20 діб невикористаної чергової відпустки за 2013 рік, за яку позивачу виплачена грошова компенсація в розмірі 1233,98 грн.

Суд зазначає, що позивачем до матеріалів справи не надано жодних доказів на обґрунтування твердження про те, що станом на 02.07.2013 (момент звільнення) залишок невикористаної чергової відпустки складав 40 діб.

В матеріалах справи також міститься рапорт старшого інспектора Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області, в якому зазначено, що ОСОБА_1 не було використано 20 діб чергової відпустки за 2013 рік, у зв'язку з чим, на підставі наказу ГУМВС України в Запорізькій області від 02.07.2013 №296 о/с, останньому була виплачена відповідна грошова компенсація.

Суд зазначає, що відповідно до ч.6 ст.71 КАС України якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог в цій частині та відсутність підстав для їх задоволення.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути Куйбишевського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) суму недоплаченої одноразової грошової допомоги в розмірі 2855,25 грн. (дві тисячі вісімсот п'ятдесят п'ять гривень 25 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Семененко