Справа № 826/24117/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2016-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22 січня 2016 року 14 год. 10 хв. № 826/24117/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Данилишина В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними дій, встановлення відсутності компетенції та скасування рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - відповідач) про визнання протиправними дій посадових осіб відповідача під час проведення невиїзної документальної перевірки дотримання фізичною особою - позивачем законодавства України з питань державної митної справи при оформленні моторних яхт у митному режимі тимчасового ввезення з умовним повним їх звільненням від оподаткування як транспортних засобів комерційного призначення.

В обґрунтування позову зазначено, що заявлена вимога підлягає задоволенню, оскільки невиїзну документальну перевірку позивача відповідачем проведено із порушенням норм чинного законодавства, чим, як наслідок, порушено права та інтереси позивача.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні.

У подальшому, до суду через канцелярію від позивача надійшла письмова заява про збільшення позовних вимог, а саме про:

- визнання протиправними дій посадових осіб відповідача щодо здійснення митного контролю шляхом призначення та проведення невиїзної документальної перевірки дотримання позивачем законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі в частині оформлення та складання висновків акту;

- встановлення відсутності компетенції та повноважень відповідача при прийнятті наказу від 31 грудня 2013 року №475 "Про проведення невиїзної документальної перевірки" (далі - спірний наказ);

- скасування спірного наказу повністю.

Вказану заяву судом, згідно з ч. 1 ст. 137 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі судового рішення по суті.

Під час переходу до розгляду справи по суті представник відповідача проти позову, з урахуванням збільшення позовних вимог, заперечувала та просила відмовити у його задоволенні повністю.

Позивач у судові засідання не прибув, хоча про дати, час та місце судового розгляду справи він повідомлений належним чином. При цьому, до суду через канцелярію від позивача надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

У ході розгляду справи у порядку письмового провадження до суду через канцелярію від відповідача надійшли письмові заперечення проти позову, а від позивача - додаткові письмові докази на обґрунтування позову, які судом долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі судового рішення по суті.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Як з'ясовано судом у ході розгляду справи та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, відповідачем проведено перевірку позивача, за результатами якої 08 січня 2014 року складено акт №2/26-15-17-02-30/ невиїзної документальної перевірки дотримання позивачем законодавства України з питань державної митної справи (далі - акт), згідно з висновками якого, при ввезенні на митну територію України яхти "Jasmin" (далі - яхта) позивачем даний об'єкт (яхта) заявлений до митного оформлення в режим "тимчасове ввезення" з умовним повним звільненням від оподаткування обов'язковими митними платежами як транспортний засіб комерційного призначення. При цьому, при оформленні на митниці позивачем яхти до митного контролю не надані (відсутні) документи, що свідчили б про комерційне призначення транспортного засобу під час ввезення на митну територію України, а також при його зворотному вивезенні. Таким чином, здійснено митне оформлення в режим "тимчасове ввезення" строком на один рік з умовним повним звільненням від оподаткування обов'язковими митними платежами як транспортний засіб, що використовується виключно для перевезення пасажирів і товарів через митний кордон України.

В контексті вище викладеного суд зазначає наступне.

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що постановою про призначення перевірки дотримання митного законодавства при оформленні моторних яхт у митному режимі тимчасового ввезення з умовним повним їх звільненням від оподаткування, як транспортних засобів комерційного призначення від 28 листопада 2013 року у кримінальному провадженні №0000113 призначено документальну перевірку дотримання митного законодавства відповідальною особою при оформленні моторної яхти за період із 01 січня по 31 грудня 2012 року у митному режимі тимчасового ввезення на митну територію України з умовним повним їх звільненням від оподаткування, як транспортних засобів комерційного призначення.

Постановлено встановити правильність нарахування та перерахування до бюджету суми митних платежів при оформленні моторної яхти у період 2012 року у митному режимі тимчасового ввезення на митну територію України з умовним повним їх звільненням від оподаткування, як транспортних засобів комерційного призначення.

Проведення перевірки доручено відповідачу із залученням фахівців сектору митного аудиту.

Спірним наказом призначено невиїзну документальну перевірку дотримання позивачем законодавства України з питань державної митної справи за період із 01 січня по 31 грудня 2012 року.

Тобто, як вбачається з вище викладеного, перевірку позивача проведено на підставі спірного наказу, відповідно до ст. 351 Митного кодексу України (далі - МК України) та пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Як вже зазначено вище, за результатами перевірки складено акт, в якому зазначено про допущенні у ході митного оформлення яхти порушення.

Крім того, відповідачем складено акти неявки позивача для підписання акту, в одному з яких зазначено про направлення примірника акту позивачу.

Разом з тим, як зазначено позивачем у позові, на його адресу акту не надходило.

У ході судового розгляду справи з'ясовано, що на підставі акту позивачу пред'явлено підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 212 Кримінального кодексу України, а також подано до відповідного суду цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Суд погоджується з доводами позивача щодо того, що відповідачем призначено та проведено перевірку з порушенням вимог чинного законодавства.

Зокрема, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 336, ч.ч. 3, 4 ст. 351 МК України, митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом: проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу органу доходів і зборів.

Документальна невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу доходів і зборів в приміщенні цього органу за умови направлення керівнику відповідного підприємства або відповідному громадянину рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особистого вручення зазначеним особам чи уповноваженим ними представникам під розписку письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки.

Згідно з п. 78.4 ст. 78, п. 79.2 ст. 79 ПК України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Суд зазначає, що право платника оскаржувати рішення контролюючого органу про проведення перевірки стосовно нього не залежить від виду такої перевірки. Реалізація такого права на проведення перевірки за відсутності обов'язку у контролюючого органу повідомляти про перевірку до її проведення була б неможливою. Окрім того, незважаючи на проголошену п. 79.3 ст. 79 ПК України необов'язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній має право бути присутнім. Такий висновок узгоджується з приписами пп. 17.1.6 п. 17.1 ст. 17 ПК України.

Тільки дотримання норм ПК України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлених умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних, може бути належною підставою оформлення наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце її проведення, платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог ст.ст. 78 та 79 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої перевірки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27 січня 2015 року у справі №21-425а14.

Спірний наказ оформлено 31 грудня 2013 року.

30 грудня 2013 року, тобто до оформлення спірного наказу відповідачем, в порушення норм ст. 351 МК України, ст.ст. 78,79 ПК України, протиправно оформлено та відправлено повідомлення №2244/С/26-15-17-02-20 від 30 грудня 2013 року.

Згідно з пп. 1.4.2 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом Державної податкової служби України від 31 жовтня 2012 року №948 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), підрозділи органу ДПС, які очолюють здійснення документальної планової або позапланової невиїзної перевірки, забезпечують надсилання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення (посадовій особі або законному (уповноваженому) представнику) під підпис копії наказу про проведення документальної планової або позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення, складеного за формою згідно з додатком 5 до Методичних рекомендацій (додається).

Зазначене повідомлення підписується керівником (або заступником керівника) органу ДПС, завіряється гербовою печаткою цього органу та реєструється у Журналі реєстрації повідомлень про проведення перевірок платників податків у порядку, визначеному пунктом 1.4.1 цього розділу Методичних рекомендацій.

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що повідомлення про проведення перевірки позивача не завірено вказаною печаткою.

Після оформлення спірного наказу відповідач належним чином не повідомив позивача про початок перевірки та не вручив йому під розписку копію такого наказу.

Підсумовуючи вище викладене, суд прийшов до висновку, що перевірка позивача відповідачем проведена із порушенням норм законодавства, чинного на момент її проведення.

З урахуванням вище викладеного суд зазначає, що протиправні дії не можуть мати правомірних наслідків.

Стосовно заявленої позивачем вимоги про встановлення відсутності компетенції та повноважень відповідача при прийнятті спірного наказу суд зазначає наступне.

Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права - встановлення відсутності компетенції та повноважень відповідача при прийнятті спірного наказу - є нічим іншим як вимогою про визнання протиправним такого наказу, тобто рішення контролюючого органу. Право особи на таку вимогу, такий спосіб захисту порушеного права ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, ч. 4 ст. 105 КАС України, яка встановлює, у тому числі, такий спосіб захисту порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб як скасування або визнання нечинним рішення суб'єкта владних повноважень повністю чи в окремих його положеннях.

При цьому, суд звертає увагу, що, як вбачається зі змісту постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року №7, акт суб'єкта владних повноважень може бути скасовано тільки у разі визнання його протиправним, тобто таким, що порушує права та законні інтереси особи, оскільки, скасування такого акта є способом захисту порушеного права, який застосовується у разі, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту його прийняття.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що при оформленні спірного наказу відповідачем не виконано вимоги постанови, на підставі якої такий наказ оформлено.

Зокрема, з наявної у матеріалах справи копії постанови від 28 листопада 2013 року про призначення перевірки чітко вбачається, що проведення перевірки доручено відповідачу із залученням фахівців сектору митного аудиту.

Разом з тим, як зазначено в акті, перевірку проведено тільки головним державним ревізором з інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб відповідача, без участі фахівців сектору митного аудиту.

Зі змісту спірного наказу також вбачається, що проведення перевірки відповідачем доручено тільки вказаному ревізору.

Отже, спірний наказ оформлено із порушенням вимог постанови про призначення перевірки та, як наслідок, порушенням норм законодавства, що, у свою чергу, свідчить про наявність підстав для його скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих обставин суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними дій, встановлення відсутності компетенції та скасування рішення є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії посадових осіб Головного управління ДФС у місті Києві щодо здійснення митного контролю шляхом призначення та проведення невиїзної документальної перевірки дотримання ОСОБА_1 законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі в частині оформлення та складання висновків акту від 08 січня 2014 року №2/26-15-17-02-30/.

3. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у місті Києві від 31 грудня 2013 року №475 "Про проведення невиїзної документальної перевірки".

4. Присудити на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер ) здійснений ним судовий збір у розмірі 974,40 грн. (дев'ятсот сімдесят чотири гривні сорок копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у місті Києві ().

Копії постанови направити (вручити) сторонам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин