Справа № 821/3106/15-а
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2016-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2016 р.м.ОдесаСправа № 821/3106/15-а

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Вербицької Н.В., Джабурія О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Каланчацької районної державної адміністрації Херсонської області про стягнення інфляційних втрат, -

В С Т А Н О В И В:

02 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Каланчацької районної державної адміністрації Херсонської області про стягнення інфляційних втрат на суму простроченого грошового зобов'язання з виплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні в розмірі 33179,90грн.; трьох процентів річних від суми прострочення грошового зобов'язання з виплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні в розмірі 1392,57грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 02.12.2014р. (набрала законної сили) стягнуто з Каланчацької районної державної адміністрації Херсонської області на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у сумі 64177,75грн. Оскільки виплата вказаної суми замість 22.08.2014р. фактично була здійснена 17.04.2015р. в розмірі 50284,88 грн. та 13.05.2015 року в розмірі 13892,87грн., тому він просить у зв'язку з знеціненням грошових коштів, в порядку ст.625 ЦК України, стягнути на його користь інфляційні витрати та три проценти річних від суми простроченого грошового зобов'язання в загальному розмірі 34572,47грн.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Суд, з посиланням на ч.2 ст.625 ЦК України, яка передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, дійшов до висновку, що встановлена відповідальність передбачає насамперед наявність договірних правовідносин, тобто положення зазначеної статті поширюються на порушення грошового зобов'язання.

Вимога позивача про стягнення боргу з врахуванням індексу інфляції стосується зобов'язального права, проте в даному випадку позивач та відповідач не є сторонами у зобов'язанні в розумінні ЦК України, а відтак зазначена вимога є безпідставною та не підлягає задоволенню.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нову про задоволення позовних вимог.

Згідно із п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки у судове засідання, належним чином повідомлені про розгляд справи, не прибули сторони, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2013 року у справі № 821/4236/13-а (набрала законної сили) зобов'язано Каланчацьку районну державну адміністрацію Херсонської області нарахувати та виплатити позивачу вихідну допомогу в розмірі середнього місячного заробітку в сумі 3524,87грн.

Оскільки вказана виплата була здійснена позивачу на підставі судового рішення 22.08.2014р., а не в день його звільнення 07.05.2013р., тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з райадміністрації на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені у сумі 64177,75грн.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2014 року у справі №821/4198/14 (набрала законної сили) стягнуто з Каланчацької районної державної адміністрації Херсонської області на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 64177,75грн.

На виконання судового рішення, шляхом безспірного списання державною казначейською службою України коштів з рахунку боржника, 30 квітня 2015 року стягнуто на користь позивача кошти в розмірі 50284,88грн. та 13 травня 2015 року - кошти в розмірі 13892,87грн.

На підставі того, що виплата середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні замість 22.08.2014р. фактично була здійснена 17.04.2015р. в розмірі 50284,88 грн. та 13.05.2015 року в розмірі 13892,87грн., позивач звернувся з даним позовом до суду.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог.

Так, відповідно до частини другої ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз частини другої статті 625 ЦК України дає підстави для висновку, що відповідальність за порушення грошового зобов'язання, встановлена статтею 625 ЦК України, передбачає насамперед наявність договірних правовідносин, тобто положення зазначеної статті поширюються на порушення грошового зобов'язання. При цьому частина п'ята статті 11 ЦК України, в якій йдеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами правовідносин, які регулюються нормами трудового законодавства.

За таких обставин суд дійшов до правильного висновку про те, що положення частини другої статті 625 ЦК України не застосовуються до трудових правовідносин, оскільки вони врегульовані положеннями трудового законодавства, та обґрунтовано вважав, що з рішення суду про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку зобов'язальні правовідносини не виникають.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального закону та вирішив справу по суті правильно, тому постанова суду першої інстанції в порядку ст.200 КАС України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - залишенню без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: А.В. Крусян

Суддя: Н.В. Вербицька

Суддя: О.В. Джабурія