Справа № 174/163/15-а
Суддя: Шевченко О. Ю.
Дата ухвалення: 2016-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №174/163/15-а
Провадження №2-а/173/1/2016
ПОСТАНОВА

іменем України

21 січня 2016 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шевченко О.Ю.

при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративний позов ОСОБА_1 до Вільногірської міської ради Дніпропетровської області про визнання протиправними та скасування рішення Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 26 січня 2015 року № 1984-85/VI, розпоряджень виконуючого обовязки міського голови секретаря Вільногірської міської ради від 31 січня 2015 року № Р 26/0/3-15 та 16-к/тр, поновлення на посаді, стягнення середньої заробітної плати за період вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору виконавчий комітет Вільногірської міської ради,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Вільногірської міської ради про визнання протиправними та скасування рішення Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 26 січня 2015 року № 1984-85/VI, розпоряджень виконуючого обовязки міського голови секретаря Вільногірської міської ради від 31 січня 2015 року № Р 26/0/3-15 та 16-к/тр, поновлення на посаді, стягнення середньої заробітної плати за період вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди. Під час розгляду справи позивач неодноразово уточнював позовні вимоги та остаточно просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення Вільногріської міської ради Дніпропетровської області від 26 січня 2015 року № 1984-85/VI «Про дострокове припинення повноважень міського голови м. Вільногірська Дніпропетровської області ОСОБА_1»; визнати протиправним та скасувати розпорядження в.о. міського голови секретаря Вільногірської міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_2 від 31 січня 2015 року за № р-26/0/3-15 «Про звільнення міського голови м. Вільногірськ ОСОБА_1П.»; визнати протиправним та скасувати розпорядження в.о. міського голови секретаря Вільногірської міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_2 № 16-к/тр від 31 січня 2015 року «Про припинення трудового договору (контракту)»; поновити його на посаді міського голови м. Вільногірська Дніпропетровської області з 1 лютого 2015 року; стягнути з Вільногірської міської ради на його користь середню заробітну плату за період вимушеного прогулу з 1 лютого 2015 року до фактичного поновлення на посаді в сумі 95 709 грн. 60 коп.; стягнути з Вільногірської міської ради на його користь 30000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди; стягнути з Вільногірської міської ради на його користь 8625 грн. для відшкодування матеріальної шкоди; стягнути з Вільногірської міської ради на його користь судові витрати на правову допомогу у розмірі 23 726 грн. 64 коп. (т.1 а.с.114-129; т.2 а.с. 88-93).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 16 листопада 2010 року він перебував на посаді міського голови м. Вільногірська. Під час перебування позивача на лікарняному 30 грудня 2014 року Вільногірською міською радою було прийнято рішення про дострокове припинення його повноважень та звільнення його на наступний робочий день після закінчення періоду непрацездатності. На виконання цього рішення секретарем міської ради ОСОБА_2 15 січня 2015 року було видано розпорядження «Про звільнення міського голови м. Вільногірська ОСОБА_1П.» з 15 січня 2015 року за № Р-6/-/3-15 та розпорядження від 15 січня 2015 року за № 04-к/тр «Про припинення трудового договору (контракту)». Зазначене рішення міської ради та розпорядження секретаря міської ради позивачем було оскаржено у судовому порядку.

Розпорядженням в.о. міського голови від 23 січня 2015 року № Р-14/0/3-15 на 26 січня 2015 року була скликана позачергова 85 сесія Вільногріської міської ради. На позачерговій сесії передбачався розгляд одного питання: «Про надання повноважень представляти інтереси Вільногірської міської ради Дніпропетровської області у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Вільногірської міської ради Дніпропетровської області». Разом з тим 26 січня 2015 року Вільногірською міською радою було прийнято рішення про дострокове припинення повноважень міського голови м. Вільногірська ОСОБА_1 та звільнення його в перший робочий день. Того ж дня Вільногріською міською радою було прийнято рішення про скасування рішення Вільногріської міської ради від 30 грудня 2014 року «Про дострокове припинення повноважень міського голови м. Вільногірська ОСОБА_1П.», протиправність якого встановлювалась в суді. 31 січня 2015 року секретарем Вільногірської міської ради розпорядженням № р-25/0/3-15 «Про поновлення на посаді міського голови м. Вільногірськ ОСОБА_1П.», а розпорядженням від 31 січня 2015 року № Р-26/0/3-15 ОСОБА_1 звільнено з посади міського голови м. Вільногірськ та розпорядженням № 16-к/тр припинено трудовий контракт.

Позивач вважає рішення Вільногірської міської ради протиправним, оскільки це рішення не містить обґрунтувань та доказів того, у чому саме полягає порушення міським головою законів України, прав та свобод громадян. Будь-яких рішень про притягнення позивача до кримінальної чи адміністративної відповідальності не має, так само як дисциплінарних стягнень.

Окрім того відповідачем було порушено порядок внесення питання про дострокове припинення повноважень міського голови до порядку денного, порядок підготовки проекту рішення, порядок голосування, передбачені Регламентом роботи Вільногірської міської ради. На підставі вищевикладеного позивач просив суд визнати протиправними та скасувати рішення Вільногірської міської ради про дострокове припинення його повноважень як міського голови м. Вільногірськ та розпорядження в.о. міського голови про його звільнення та припинення контракту, поновити його на посаді міського голови м. Вільногріськ з 1 лютого 2015 року, стягнути з відповідача на його користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу по день поновлення на посаді. Також позивач вважав, що протиправними рішеннями відповідача йому завдано моральну шкоду, яка полягала у погіршенні стану здоровя через душевні хвилювання, приниженні ділової репутації, порушенні нормальних умов життя. Завдану моральну шкоду позивач оцінював в 30000 грн.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь завдану майнову шкоду в сумі 8625 грн., посилаючись на те, що з 1 вересня 2013 року він був зарахований слухачем заочний форми навчання до Дніпропетровського регіонального інституту державного управління Національної академії державного управління при Президентові України за державним замовленням. Проте після звільнення зі служби в органах місцевого самоврядування відповідно до Положення про прийом слухачів до Національної академії державного управління при Президентові України він втратив право на навчання за державним замовленням та змушений був перейти на навчання за індивідуальним договором про надання освітніх послуг та здійснював оплату за навчання власними коштами. За період з 16 квітня 2015 року до 5 жовтня 2015 року позивачем було сплачено за навчання 8625 грн. Отже у звязку з незаконним рішенням Вільногірською міською радою позивачу завдано майнову шкоду в сумі 8625 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача на його користь.

Окрім того позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати, а саме витрати на правову допомогу в сумі 23 726 грн. 64 коп. у відповідності до наданого розрахунку.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги з тих підстав, що зазначені в позові та заяві про уточнення позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав, позов не визнав, проти задоволення позовних вимог заперечував.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, виконавчий комітет Вільногірської міської ради, в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.

На підставі рішення Вільногірської міської ради від 16 листопада 2010 року ОСОБА_1 з 16 листопада 2010 року обіймав посаду міського голови м. Вільногірська (т.1 а.с.19).

30 грудня 2014 року Вільногірська міська рада прийняла рішення № 1937-84/VI про недовіру міському голові м. Вільногірська Дніпропетровської області ОСОБА_1, дострокове припинення повноважень міського голови м. Вільногірська ОСОБА_1 та звільнення його на наступний робочий день після закінчення періоду непрацездатності (т.1 а.с.20-21). На виконання зазначеного рішення Вільногірської міської ради 15 січня 2015 року т.в.о. міського голови ОСОБА_2 було видано розпорядження Р-6/0/3-15 про звільнення міського голови м. Вільногірськ ОСОБА_1 з 15 січня 2015 року (т.1 а.с.22). Також 15 січня 2015 року т.в.о. міського голови ОСОБА_2 було видано розпорядження № 04-к/тр про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_1 (т.1 а.с.26).

Зазначені рішення міської ради та розпорядження т.в.о. міського голови постановою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 30 січня 2015 року було визнано протиправними та ОСОБА_1 було поновлено на посаді міського голови міста Вільногірська з 16 січня 2015 року (т.1 а.с.30-43).

23 січня 2015 року в.о. міського голови, секретарем Вільногірської міської ради ОСОБА_2 було видано розпорядження № Р-14/0/3-15 про скликання позачергової 85 сесії Вільногірської міської ради на 26 січня 2015 року о 8.30 год. Згідно з цим розпорядженням на розгляд ради передбачалося винесення одного питання про надання повноважень представляти інтереси Вільногірської міської ради Дніпропетровської області для участі у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Вільногірської міської ради (т. 1 а.с.47-48).

26 січня 2015 року відбулося засідання 85 чергової (як зазначено в протоколі засідання) сесії Вільногірської міської ради. (т.1 а.с.176-179). На засіданні були присутні 28 депутати міської ради (з 36 депутатів загального складу ради). Відповідно до рекомендації постійної депутатської комісії з питань депутатської діяльності, етики, та місцевого самоврядування, регламенту, законності взаємодії з правоохоронними органами, оборонної роботи, звязків з громадськістю та засобами інформації, регуляторної політики за пропозицією секретаря Вільногірської міської ради ОСОБА_2 на засіданні було прийнято рішення про включення до порядку денного питань: про дострокове припинення повноважень міського голови м. Вільногірськ Дніпропетровської області ОСОБА_1; про затвердження протоколів лічильної комісії №№ 1,2; про затвердження форми бюлетеня для таємного голосування та про скасування рішення Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 30 грудня 2014 року № 1937-84/VI.

Відповідно до протоколу засідання Вільногірської міської ради по першому питанню про припинення повноважень міського голови м. Вільногірськ Дніпропетровської області ОСОБА_1 слухали: депутата ОСОБА_3 про чисельні порушення чинного законодавства, регламенту роботи Вільногірської міської ради ОСОБА_1 як посадовою особою; приватного підприємця ОСОБА_4 про те, що він повністю підтримує доповідь депутата ОСОБА_3 і про те, що ОСОБА_1 був ініціатором створення фірм посередників ТОВ «Жил-сервіс», ТОВ «Спецпрофсервіс» та ТОВ «Сервіс+», про те, що погіршився фінансовий стан та умови праці приватних підприємців; депутата ОСОБА_5 про непоодинокі випадки порушення вимог Законів України міським головою ОСОБА_1, про порушення Закону України «Про відпустки», про конкурс ЖКГ, про не розробку тарифів та корупційну схему; депутата ОСОБА_6 про чисельні порушення міським головою Закону України «Про місцеве самоврядування», ст. 13 Закону України «Про державну службу» про що свідчать неодноразові публікації за підписом ОСОБА_1 як голови Партії Регіонів; секретаря міської ради ОСОБА_2 про чисельні порушення ОСОБА_1 регламенту роботи Вільногірської міської ради та Закону України «Про місцеве самоврядування».

Потім на засіданні було обрано лічильну комісію у складі трьох депутатів Вільногірської міської ради: ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, затверджено форму бюлетеня для таємного голосування про дострокове припинення повноважень міського голови м. Вільногірськ ОСОБА_1, проведено таємне голосування, за результатами якого за дострокове припинення повноважень ОСОБА_1 проголосувало 24 депутати, затверджено протокол лічильної комісії. Після чого секретар міської ради ОСОБА_2 поставила на голосування рішення № 1984-85/VI в цілому, яке складалося з чотирьох пунктів: 1. виразити недовіру міському голові м. Вільногірська ОСОБА_1; достроково припинити повноваження міського голови м. Вільногірська ОСОБА_1 та звільнити його в перший робочий день; врахувати, що відповідно до ч. 2 ст. 42 та п. 1 ч. 3 ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» з моменту дострокового припинення повноважень міського голови і до моменту початку повноважень міського голови, обраного на позачергових виборах відповідно до закону, або до дня відкриття першої сесії міської ради, обраної на чергових виборах, здійснення повноважень міського голови здійснює секретар Вільногірської міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_2; рішення направити до Верховної ради України для призначення позачергових виборів міського голови м.Вільногірська Дніпропетровської області (т.1 а.с.49-50). За вказане рішення проголосували 28 депутатів.

Після голосування за рішення № 1984-85/VI, було прийнято рішення про скасування рішення Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 30 грудня 2014 року № 1937-84/ VI «Про дострокове припинення повноважень міського голови м. Вільногірськ ОСОБА_1П.» (т.1 а.с.51). На виконання зазначеного рішення Вільногірської міської ради в.о. міського голови ОСОБА_2 було видано розпорядження про втрату чинності розпорядження міського голови від 15 січня 2015 року № Р-6/0/3-15 «Про звільнення міського голови м. Вільногірськ ОСОБА_1П.» (т.1 а.с.52) та розпорядження № 12-к/тр «Про втрату чинності розпорядження міського голови № 04-к/тр від 15 січня 2015 року» (т.1 а.с.53).

На виконання постанови Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 30 січня 2015 року розпорядженням в.о. міського голови ОСОБА_2 було видано розпорядження від 31 січня 2015 року № р-25/0/3-15 «Про поновлення на посаді міського голови м. Вільногірська ОСОБА_1П.» (т.1 а.с.54).

Розпорядженням в.о. міського голови ОСОБА_2 від 31 січня 2015 року № р-26/0/3-15 на виконання рішення Вільногірської міської ради від 26 січня 2015 року № 1984-85/VI «Про дострокове припинення повноважень міського голови м. Вільногірськ» ОСОБА_1 було звільнено з посади міського голови м.Вільногірськ з 31 січня 2015 року (т.1 а.с.55). 31 січня 2015 року в.о. міського голови ОСОБА_2 було видано розпорядження № 16-к/тр «Про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_1П.» (т.1 а.с.56). Про дострокове припинення повноважень міського голови м. Вільногірськ ОСОБА_1 було зроблено відповідний запис до трудової книжки (т.1 а.с.57-63).

Зазначене рішення Вільногірської міської ради області від 30 грудня 2014 року № 1937-84/VI «Про дострокове припинення повноважень міського голови м. Вільногірськ ОСОБА_1П.» та розпорядження в.о. міського голови ОСОБА_2 від 31 січня 2015 року № р-26/0/3-15 «Про звільнення міського голови м. Вільногірськ ОСОБА_1П.», розпорядження від 31 січня 2015 року № 16-к/тр «Про припинення трудового договору (контракту)» ОСОБА_1 оскаржує в судовому порядку.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами врегульовано Конституцією України, Кодексом законів про працю України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», Законом України «Про державну службу», регламентом Вільногірської міської ради VI скликання, затверджений рішенням міської ради від 26 листопада 2010 року № 13-02/ VI.

Статтею 8 Конституції України визначено, що в державі визнається та діє принцип верховенства права. Згідно зі ст. 19 Конституції України на органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб покладено обовязок діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень п.10,16 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання прийняття рішення про недовіру сільському, селищному, міському голові та прийняття рішення щодо дострокового припинення повноважень сільського, селищного, міського голови у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 4 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сесії міської ради скликаються міським головою. Діючим законодавством передбачено єдиний порядок призначення та вирішення питань як для чергових так і позачергових пленарних засідань сесії міської ради. Порядок скликання сесії місцевої ради передбачено положеннями ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Згідно з абз. 1 ч. 6 вказаної норми у разі немотивованої відмови сільського, селищного, міського голови або неможливості його скликати сесію ради сесія скликається секретарем сільської, селищної, міської ради. Відповідно до ч.ч. 9,11,12,13 цієї статті рішення про скликання сесії ради відповідно до частини четвертої, шостої та восьмої цієї статті доводиться до відома депутатів і населення не пізніше як за 10 днів до сесії, а у виняткових випадках не пізніше як за день до сесії із зазначенням часу скликання, місця проведення та питань, які передбачається внести на розгляд ради. Сесія ради є повноважною, якщо в пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів із загального складу ради. Пропозиції щодо питань на розгляд ради можуть вноситись сільським, селищним, міським головою, постійними комісіями, депутатами, виконавчим комітетом ради, головою місцевої державної адміністрації, головою районної, обласної ради, загальними зборами громадян.

Статтею 29 Регламенту Вільногірської міської ради VI скликання, затверджений рішенням міської ради від 26 листопада 2010 року № 13-02/ VI, визначено порядок скликання позачергових сесій міської ради. Так цією статтею передбачено, що для вирішення невідкладних питань можуть скликатися позачергові сесії. Позачергова сесія скликається міським головою з власності ініціативи або за пропозицією не менш як однієї третини депутатів від загального складу ради або виконавчого комітету міської ради. В інших випадках позачергову сесію може бути скликано за обставин і в спосіб, викладених в пунктах 6,7,8 статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Мотивована пропозиція про скликання позачергової сесії, підписана ініціаторами, подається в письмовій формі на імя міського голови, а в разі його відсутності секретарю міської ради, з зазначенням питань, розгляд яких пропонується та з проектами рішень по ним. Рішення про скликання позачергової сесії ради доводиться до відома депутатів будь-яким доступним шляхом не пізніше як за 3 дні до сесії, у виняткових випадках не пізніше як за добу до сесії, із зазначенням часу скликання, місця проведення та питань, які передбачається внести на розгляд сесії міської ради. Документи позачергової сесії ради надаються депутатам в день проведення сесії під час реєстрації (т. 1 а.с.72).

Матеріалами справи встановлено, що питання про дострокове припинення повноважень міського голови м. Вільногірськ ОСОБА_1 спочатку не було включено до порядку денного позачергової сесії міської ради, яке відбулося 26 січня 2015 року. Пунктом 2 ч. 1 ст. 35 Регламенту Вільногірської міської ради VI скликання, затверджений рішенням міської ради від 26 листопада 2010 року № 13-02/VI, передбачено, що у випадках, коли окремі питання вносяться на розгляд міської ради безпосередньо на сесії, без попереднього розгляду юридичним відділом, постійними комісіями, і включаються до порядку денного, проекти рішень із цих питань за необхідності попередньо розглядаються юридичним відділом та постійними комісіями в день роботи сесії, про що міська рада приймає відповідне рішення (у разі якщо питання не розглядалося в постійній профільній комісії, воно не може бути включено до порядку денного, якщо на його попередньому розгляді наполягає постійна профільна комісія, до відання якої воно належить).

Отже, в розпорядженні секретаря міської ради ОСОБА_2 було зазначено, що позачергова сесія скликається з метою розгляду одного питання про надання повноважень представляти інтереси Вільногірської міської ради Дніпропетровської області для участі у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Вільногірської міської ради. І саме про такий порядок денний було повідомлено депутатів Вільногірської міської ради, керівників виконавчих органів Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, керівників підприємств, установ та організацій міста, мешканців міста шляхом оприлюднення на офіційному веб-сайті Вільногірської міської ради Дніпропетровської області (як зазначено безпосередньо в розпорядженні). Проте згідно з протоколом 85 чергової сесії Вільногірської міської ради засідання сесії розпочалося з питання про внесення до порядку денного питання про дострокове припинення повноважень міського голови.

Відповідно до статті 24 Регламенту Вільногірської міської ради питання вносяться на розгляд ради за наявності проекту рішення та необхідних інформаційно-довідкових матеріалів. Останні повинні містити: подання відповідних органів або осіб, які вносять проект рішення; довідкові, інформаційні, експертні та інші додаткові матеріали; висновок юридичного відділу про відповідність проекту рішення чинному законодавству України; рекомендації профільних постійних депутатських комісій міської ради; висновки виконавчих органів ради (відділів, управлінь); висновок, пропозиції депутатів, постійних комісій, якщо такі надійшли.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказів того, що питання про дострокове припинення повноважень міського голови розглядалося юридичним відділом або профільною постійною депутатською комісією міської ради відповідачем не надано. Також не надано відповідачем доказів того, що готувався проект рішення про дострокове припинення повноважень міського голови і що такий проект рішення надавався депутатам перед початком пленарного засідання, як це передбачено статтею 24 Регламенту Вільногірської міської ради. В протоколі 85 чергової сесії Вільногірської міської ради зазначено лише, що перед внесенням питання про дострокове припинення повноважень міського голови м. Вільногірськ ОСОБА_1 слухали рекомендацію постійної депутатської комісії з питань депутатської діяльності, етики, та місцевого самоврядування, регламенту, законності взаємодії з правоохоронними органами, оборонної роботи, звязків з громадськістю та засобами інформації, регуляторної політики, засідання якої нібито відбулося 26 лютого 2015 року. Проте, чи відбувалося таке засідання постійної депутатської комісії в день проведення позачергової сесії та які саме рекомендації було надано відповідачем також не було надано суду.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що включаючи до порядку денного позачергової сесії питання про дострокове припинення повноважень міського голови м.Вільногірська ОСОБА_1 в день проведення сесії, Вільногірська міська рада, діючи формально у відповідності до положень Регламенту, не дотрималась загального принципу законності та гласності у своїй діяльності, оскільки про розгляд цього питання не було сповіщено всіх депутатів Вільногірської міської ради (з 36 депутатів міської ради на засіданні було присутні 28 депутатів), так само не сповіщено громадськість про розгляд цього питання.

Окрім того, суд приходить до висновку, що під час прийняття рішення про дострокове припинення повноважень міського голови м. Вільногірська ОСОБА_1 було порушено порядок голосування за таке рішення.

Відповідно до ч.ч. 2,4, 5,10-12 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради і враховується його голос. Рішення ради приймається відкритим (у тому числі поіменним) або таємним головуванням. Таємне голосування обовязково проводиться у випадках, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1,29 і 31 статті 43 та статтями 55,56 цього Закону.

З протоколу сесії Вільногірської міської ради видно, що на ньому був присутній міський голова ОСОБА_1, який також виступав на засіданні, проте його голос при встановлені результатів голосування не було враховано.

Окрім того в бюлетні для таємного голосування від 26 січня 2015 року зазначено питання «Чи згідні Ви достроково припинити повноваження міського голови м. Вільногірськ Дніпропетровської області ОСОБА_1П.» (т.1, а.с.100), проте в самому рішенні Вільногірської міської ради від 26 січня 2015 року № 1984-85/VI зазначено, що міська рада вирішили виразити недовіру міському голові м. Вільногірська ОСОБА_1 (т.1 а.с.49-50). У звязку з чим суд приходить до висновку, що в рішенні Вільногірської міської ради від 26 січня 2015 року № 1984-85/VI фактично зазначено рішення, яке не було прийнято міською радою, оскільки таке питання не приймалося шляхом таємного голосування, а достроково повноваження міського голови у відповідності до ч. 1 ст. 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» можуть бути також з інших підстав, а не лише у випадку прийняття рішення про недовіру міському голові.

Окрім того суд звертає увагу, що у відповідності до вимог ст.ст. 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання про дострокове припинення повноважень міського голови має прийматися обовязково таємним голосуванням. Проте згідно з протоколом сесії міської ради після проведення таємного голосування по питанню про дострокове припинення повноважень міського голови, секретар міської ради поставила на відкрите голосування питання про прийняття рішення про недовіру міському голові м. Вільногірська ОСОБА_1 та дострокове припинення повноважень міського голови м. Вільногірськ ОСОБА_1 (т.1 а.с. 178). Тим самим, на думку суду, було порушено принцип таємності голосування за рішення про дострокове припинення повноважень міського голови, оскільки фактично таке рішення приймалося відкритим голосуванням.

Також суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваження сільського, селищного, міського голови можуть бути достроково припинені, якщо він порушує Конституцію або закони України, права і свободи громадян, не забезпечує здійснення наданих йому повноважень. Проте в рішенні Вільногірської міської ради від 26 січня 2015 року № 1984-85/VI «Про дострокове припинення повноважень міського голови м.Вільногірськ ОСОБА_1П.» не наведено конкретних випадків порушень міським головою ОСОБА_1 Конституції або законів України, а зазначено лише загальні норми закону та результати таємного голосування. Також у рішенні міститься посилання на рішення міської ради від 28 лютого 2014 року № 1630-72/VI «Про недовіру міському голові м. Вільногірськ Дніпропетровської області ОСОБА_1П.», рішення міської ради від 25 квітня 2014 року № 1687-74/ VI «Про позбавлення міського голови ОСОБА_1 премії та надбавки за високі досягнення у праці за березень 2014 року», про які згідно з протоколом сесії міської ради на засіданні взагалі не згадувалось. З урахуванням того, що відповідачем не надано доказів того, що до початку пленарного засідання взагалі готувався проект рішення про дострокове припинення повноважень міського голови, посилання на вищевказані рішення міської ради у рішенні Вільногірської міської ради від 26 січня 2015 року № 1984-85/VI «Про дострокове припинення повноважень міського голови м.Вільногірськ ОСОБА_1П.» є неправомірним.

Окрім того, суд звертає увагу на ще одне суттєве порушення міською радою порядку прийняття рішення про дострокове припинення повноважень міського голови м. Вільногірська 26 січня 2015 року.

Як було вище зазначено, на підставі рішення Вільногірської міської ради від 30 грудня 2014 року № 1937-84/ VI «Про дострокове припинення повноважень міського голови м.Вільногірськ ОСОБА_1П.», розпорядження в.о. міського голови від 15 січня 2015 року № р-6/0/3-15 «Про звільнення міського голови м. Вільногірськ ОСОБА_1П.», розпорядження в.о. міського голови від 15 січня 2015 року № 04-к/тр «Про припинення трудового договору (контракту)» ОСОБА_1 звільнено з посади міського голови м. Вільногрірськ з 15 січня 2015 року.

Рішення про їхню протиправність та поновлення ОСОБА_1 на посаді міського голови м. Вільногірськ було прийнято Вільногірським міським судом Дніпропетровської області лише 30 січня 2015 року. Отже на день прийняття рішення Вільногірською міською радою про дострокове припинення повноважень міського голови м. Вільногірськ ОСОБА_1 26 січня 2015 року ОСОБА_1 не був міським головою, оскільки оскарження рішення про звільнення у судовому порядку не зупиняє виконання такого рішення, а тому така особа вважається звільненою з моменту прийняття відповідного рішення про припинення його повноважень та звільнення, і лише у випадку визнання такого звільнення незаконним, така особа поновлюється на посаді з дати незаконного звільнення.

Також слід звернути увагу на неправомірність скасування 26 січня 2015 року Вільногірською міською радою рішення Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 30 грудня 2014 року № 1937-84/ VI «Про дострокове припинення повноважень міського голови м.Вільногірськ ОСОБА_1П.» з огляду на таке.

В рішенні Конституційного Суду України № 7-рн/2009 від 16 квітня 2009 року зазначено, що органи місцевого самоврядування приймають нормативні та ненормативні акти (акти індивідуальної дії). Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Отже самостійне скасування міською радою акту індивідуальної дії, а саме рішення від 30 грудня 2014 року № 1937-84/ VI «Про дострокове припинення повноважень міського голови м.Вільногірськ ОСОБА_1П.» не ґрунтується на законі.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги всі порушення, які були допущенні Вільногірською міською радою під час прийняття рішення від 26 січня 2015 року № 1984-85/VI «Про дострокове припинення повноважень міського голови м.Вільногірськ ОСОБА_1П.», як кожне окремо так і в їх сукупності, суд приходить до висновку про його протиправність, оскільки воно прийнято з порушенням законів України, Регламенту Вільногірської міської ради, є необґрунтованим, не є безстороннім (неупередженим), прийнято без врахування всіх обставин, які мають значення для прийняття рішення та без належного обґрунтування підстав та причин звільнення.

Окрім того слід зупинитися на питанні дати звільнення ОСОБА_1 з посади міського голови м. Вільногірськ на підставі рішення Вільногріської міської ради від 26 січня 2015 року.

З матеріалів справи видно, що в період з 22 до 30 січня 2015 року ОСОБА_1 знаходився на лікарняному, що підтверджується відповідним листком непрацездатності (т.1 а.с.105) і про це було відомо під час прийняття Вільногірською міською радою рішення про дострокове припинення повноважень, оскільки в самому рішенні зазначено про дострокове припинення повноважень міського голови м.Вільногірськ ОСОБА_1 та його звільнення в перший робочий день.

Проте пунктом 2 частиною 7 статті 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції, що діяла на час прийняття рішення) визначено, що повноваження сільського, селищного, міського голови припиняються достроково, а відповідна особа звільняється з посади з підстав, зазначених у частині першій цієї статті з дня прийняття відповідного рішення радою.

Отже, відповідно до вимог закону ОСОБА_1 вважається звільненим з дня прийняття міською радою рішення про дострокове припинення його повноважень, тобто з 26 січня 2015 року. Проте таке звільнення є незаконним, оскільки згідно з ч. 3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті). Таким чином, Вільногірська міська рада, приймаючи рішення про дострокове припинення повноважень міського голови м. Вільногірськ ОСОБА_1 в період його непрацездатності діяла всупереч вимог КЗпП України, а тому таке звільнення не можна вважати законним.

Оскільки розпорядження в.о. міського голови секретаря Вільногірської міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_2 від 31 січня 2015 року за № р-26/0/3-15 «Про звільнення міського голови м. Вільногірськ ОСОБА_1П.» та розпорядження в.о. міського голови секретаря Вільногірської міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_2 № 16-к/тр від 31 січня 2015 року «Про припинення трудового договору (контракту)» є похідними від прийнятого рішення Вільногірської міської ради від 26 січня 2015 року № 1984-85/VI «Про дострокове припинення повноважень міського голови м.Вільногірськ ОСОБА_1П.», яке суд визнав протиправним, вказані розпорядження також необхідно визнати протиправними та скасувати.

Однією з позовних вимог ОСОБА_1 є поновлення його на посаді міського голови м. Вільногріська з 1 лютого 2015 року. Вирішуючи питання про законність та обґрунтованість таких вимог суд приходить до таких висновків.

Згідно з рішенням Вільногірської міської ради від 25 листопада 2015 року № 02-01/ VIІ було визнано повноваження обраного міського голови м. Вільногірськ ОСОБА_9 з 25 листопада 2015 року (т.2, а.с.125). За повідомленням Вільногірської міської ради від 20 січня 2016 року днем відкриття першої сесії діючої міської ради є також 25 листопада 2015 року (т.2, а.с.146).

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваження сільського, селищного, міського голови закінчуються в день відкриття першої сесії відповідної сільської, селищної, міської ради, обраної на наступних чергових місцевих виборах, або, якщо рада не обрана, з моменту вступу на цю посаду іншої особи, обраної на наступних місцевих виборах, крім випадків дострокового припинення його повноважень відповідно до частин першої та другої статті 79 цього Закону.

У звязку з чим, не зважаючи на те, що суд прийшов до висновку про незаконність звільнення ОСОБА_1 з посади міського голови м. Вільногірськ, позовні вимоги про поновлення його на посаді не підлягають задоволенню у звязку з обранням на цю посаду іншої особи.

Разом з тим, у відповідності до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 6 листопада 1992 року, приймаючи до уваги положення ч. 2 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України, яким передбачено право суду вийти за межі позовних вимог в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять, суд приходить до висновку про можливість зміни формулювання дати та причин звільнення ОСОБА_1 з посади міського голови м. Вільногірська. У звязку з чим ОСОБА_1 слід вважати звільненим з посади міського голови м. Вільногірська з дня обрання нового міського голови, тобто з 25 листопада 2015 року, з підстав, передбачених ч. 1 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» у звязку із закінченням строку повноважень.

Оскільки звільнення ОСОБА_1 з посади міського голови м. Вільногірська визнано судом незаконним, суд приходить до висновку про законність вимог позивача про стягнення з позивача на його користь заробітної плати за час вимушеного прогулу з дати незаконного звільнення до дати звільнення, яка визначена судом, тобто до 25 листопада 2015 року.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 (з наступними змінами і доповненнями).

При цьому у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у звязку з незаконним звільненням, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Згідно з п. 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно п. 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів

(годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Останніми календарними місяцями роботи позивача були грудень 2014 року та січень 2015 року.

При визначені розміру заробітної плати за два останні місяці перед звільненням, суд керується даними, які містяться у розрахунку середньої заробітної плати, який наданий позивачу виконавчим комітетом Вільногірської міської ради (т. 2 а.с.95-96).

Середньоденна заробітна плата складає (3190 грн. 33 коп.)/ 7 днів = 455 грн. 76 коп.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи позивача підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Отже середньомісячне число робочих днів позивача складає 21 день.

Загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку складає: 455 грн. 76 коп. Х 21 робочий день = 9570 грн. 96 коп.

Період вимушеного прогулу складає 9 місяців та 17 робочих дів (листопад 2015 року).

Таким чином заробіток за період вимушеного прогулу позивача складає (9570 грн. 96 коп. Х 9 місяців) + (455 грн. 76 коп. Х 17 днів) = 93 886 грн. 56 коп.

Згідно з довідкою міського фінансового управління Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 19 січня 2016 року в період з 11 червня 2015 року до 23 липня 2015 року ОСОБА_1 займав посаду заступника начальника начальника бюджетного відділу міського фінансового управління Вільногірської міської ради Дніпропетровської області та загальна сума його доходу за цей період складає 6320 грн. 23 коп. (т.2, а.с.150). Також у період вимушеного прогулу ОСОБА_1 в період з 28 липня 2015 року до 6 жовтня 2015 року був зареєстрований як безробітній в Вільногірському МЦЗ та його дохід за цей період становить 48312 грн. 79 коп., що підтверджується відповідною довідкою Вільногірського МЦЗ № 59 від 19 січня 2016 року (т.2 а.с.149).

При присудженні оплати за час вимушеного прогулу суд вважає за необхідне зарахувати заробіток позивача за місцем нової роботи, а також одержану ним допомогу по безробіттю, які він мав в цей час.

У звязку з чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 39 253 грн. 54 коп. (93 886 грн. 56 коп. (6320 грн. 23 коп.+48312 грн. 79 коп.).

При цьому суд відхиляє доводи позивача про те, що з відповідача на його користь підлягає вся сума заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки, на його думку саме роботодавець має повертати Фонду загальнообовязкового державного соціального страхуванню України на випадок безробіття вартість соціальних послуг, наданих йому як безробітному, оскільки стягнення таких сум є правом Державної служби зайнятості. Тобто у випадку поновлення безробітного на посаді за рішенням суду, Державна служба зайнятості має право на стягнення з роботодавця сплачених безробітному коштів, проте це не впливає на розрахунок заробітної плати за час вимушеного прогулу, яка підлягає виплаті працівнику за рішенням суду.

Щодо вимог позивача про відшкодування відповідачем завданої моральної шкоди слід зазначити таке.

Згідно ст. 237-1 Кодексу законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Судом встановлено, що мало місце порушення прав працівника у сфері трудових відносин, які полягають у незаконному звільненні, що призвели до моральних страждань позивача. Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року визначено, що незаконне звільнення працівника є порушенням прав працівника у сфері трудових відносин.

Постановою Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-54цс11 визначено, що передумовою відшкодування працівнику моральної шкоди на підставі ст. 237-1 Кодексу законів про працю України є наявність порушення прав працівника у сфері трудових відносин. Суд установивши порушення трудових прав позивача та наявність підстав для покладення на роботодавця відповідальності за завдану працівникові моральну шкоду, повинен застосувати відповідальність, що передбачена ст.. 237-1 Кодексу законі про працю України.

Враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характеру та тривалості немайнових втрат, виходячи із засад розумності та справедливості, суд оцінює завдану позивачу моральну шкоду в 1000 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь завданої майнової шкоди, суд приходить до таких висновків.

Згідно з довідкою № 260 від 29 жовтня 2015 року Дніпропетровського регіонального інституту державного управління ОСОБА_1 1 вересня 2013 року зарахований слухачем заочної форми навчання за освітньо-професійною програмою підготовки магістрів за спеціальністю «Державне управління» факультету державного управління Дніпропетровського регіонального інституту державного управління Національної академії державного управління при Президентові України за державним замовленням. 16 квітня 2015 року ОСОБА_1 переведений за власним бажанням на навчання за індивідуальним договором про надання освітніх послуг у звязку з припиненням служби в органах місцевого самоврядування (т.2, а.с.97). У звязку з переведенням на навчання на контрактну основу у період з 16 квітня по 30 вересня 2015 року ОСОБА_1 було сплачено 4350 грн. за навчання, що підтверджується довідкою № 179 від 5 жовтня 2015 року (т.2 а.с.98). Також 5 жовтня 2015 року позивачем було сплачено за навчання 2775 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (т.2. а.с.99).

Згідно з ч. 2 ст. 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю субєкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів субєкта публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогами вирішити публічно-правовий спір.

Відповідно до ст. 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовуються державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Оскільки Вільногірською міською радою було прийнято незаконне рішення про дострокове припинення повноважень міського голови м. Вільногірськ ОСОБА_1 та його було незаконно звільнено з посади, у звязку з чим він був змушений перейти на контрактну форму навчання у Дніпропетровському регіональному інституті державного управління Національної академії державного управління при Президентові України, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь завданої матеріальної шкоди, яка полягає у понесених ним витрат на оплату навчання. Проте заявлені вимоги підлягають задоволенню лише в частині документально підтверджених витрат, тобто в сумі 7125 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до таких висновків.

Згідно зі ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Частиною з цієї статті передбачено, що якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійсненні позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Матеріалами справи підтверджується, що за подання адміністративного позову позивачем було сплачено судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. (т.1, а.с.2). також позивачем надано докази понесення ним витрат на правову допомогу в сумі 23 726 грн. 64 коп. (т.2 а.с.106). При цьому суд приймає до уваги, що правова допомога позивачу була надана адвокатом ОСОБА_10, що підтверджується договором № 102 про надання юридичних послуг від 27 січня 2015 року (т.2 а.с.100-104), довіреністю від 6 лютого 2015 року (т.1 а.с. 18), свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю № 1675 (т.2 а.с.147), журналом судового засідання, в яких ОСОБА_10 приймав участь (т.1 а.с. 194-195, 205, 221-222, 239-241, 246-247, т.2 а.с.9-10). Доказом сплати витрат на правову допомогу є розписка ОСОБА_10 від 29 січня 2015 року про оплату юридичних послуг відповідно до договору від 27 січня 2015 року (т.2. а.с.106). Розрахунок витрат на правову допомогу проведено з урахуванням вимог ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (т.2 а.с.88-93).

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що з місцевого бюджету Вільногірської міської ради підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати відповідно до задоволених вимог.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Вільногірської міської ради підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 11, 21, 87, 94, 158-163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, про визнання протиправними та скасування рішення Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 26 січня 2015 року № 1984-85/VI, розпоряджень виконуючого обовязки міського голови секретаря Вільногірської міської ради від 31 січня 2015 року № Р 26/0/3-15 та 16-к/тр, поновлення на посаді, стягнення середньої заробітної плати за період вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Вільногріської міської ради Дніпропетровської області від 26 січня 2015 року № 1984-85/VI «Про дострокове припинення повноважень міського голови м. Вільногірська Дніпропетровської області ОСОБА_1».

Визнати протиправним та скасувати розпорядження в.о. міського голови секретаря Вільногірської міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_2 від 31 січня 2015 року за № р-26/0/3-15 «Про звільнення міського голови м. Вільногірськ ОСОБА_1П.»

Визнати протиправним та скасувати розпорядження в.о. міського голови секретаря Вільногірської міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_2 № 16-к/тр від 31 січня 2015 року «Про припинення трудового договору (контракту)».

Змінити дату та формулювання причин звільнення ОСОБА_1 з посади міського голови м. Вільногірськ Дніпропетровської області та визнати ОСОБА_1 звільненим з посади міського голови м. Вільногірськ Дніпропетровської області з 25 листопада 2015 року у звязку із закінченням строку повноважень у відповідності до ч. 1 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Стягнути з Вільногірської міської ради (код ЄДРПОУ № 21929734, юридична адреса: 51700, Дніпропетровська область м. Вільногірськ, вул.. Варена,15) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 39 691 грн. 30 коп.

Стягнути з Вільногірської міської ради (код ЄДРПОУ № 21929734, юридична адреса: 51700, Дніпропетровська область м. Вільногірськ, вул.. Варена,15) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) 1000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнути з Вільногірської міської ради (код ЄДРПОУ № 21929734, юридична адреса: 51700, Дніпропетровська область м. Вільногірськ, вул.. Варена,15) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) 8625 грн. в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди.

Стягнути з місцевого бюджету Вільногірської міської ради на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) 11 354 грн. 66 коп. в рахунок відшкодування понесених судових витрат.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова в частині стягнення з Вільногірської міської ради на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення

строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.Ю. Шевченко