Справа № 808/2754/15
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2016-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

808/2754/15

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 січня 2016 року

справа № 808/2754/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Дурасової Ю.В. Коршуна А.О.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Запорізької митниці ДФС на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2015 року у справі № 808/2754/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Автоформула Центр” до Запорізької митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови в прийнятті митної декларації,-

В С Т А Н О В И В:

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що Товариством з обмеженою відповідальністю “Автоформула Центр” надано всі необхідні документи на підтвердження митної вартості товару, який переміщуються через митний кордон України, що відповідають характеру угоди, а посилання митного органу на виявлення при перевірці розбіжностей є безпідставними. Позивач подав додатково витребувані відповідачем документи, які мають всі необхідні дані та повністю пояснюють виявлені відповідачем розбіжності. Відтак, позивачем надано усі документи, які дозволяють чітко визначити митну вартість за основним методом без жодних суперечностей та неузгодженостей у числових значеннях контрактної вартості продукції.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована недоведеність відповідачем обставин, визначених ч.2 ст.53 Митного кодексу України. В свою чергу, позивачем обґрунтовано визначення митної вартості товару, що імпортується, за основним методом (за ціною договору) та безпідставність застосування відповідачем резервного методу.

Також суд вказав, що відповідачем не доведено, що зазначені позивачем відомості ґрунтуються на неналежних доказах, або не визначені кількісно і достовірно, або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов’язковою при її обчисленні, відповідно до приписів ч.2 ст.58 Митного кодексу України. Відтак, Запорізькою митницею не доведено правомірність переходу до другорядних методів визначення митної вартості товару, як то передбачено п.2 ч.1 ст.57 Митного кодексу України.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено з тих підстав, що позивачем не дотримано вимог Порядку повернення платниками податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затверджений наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 № 618.

Запорізька митниця ДФС, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права в частині задоволених позовних вимог, просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2015 року в частині задоволених позовних вимог, у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Суд першої інстанції зазначив, що на усунення таких недоліків декларантом надано необхідні документи. Проте митний орган зазначає, що надані документи для підтвердження рівня заявленої митної вартості товарів (первинно та додатково надані) не давали можливості митниці остаточно упевнитись в достовірності визначеної декларантом митної вартості товару та містили розбіжності відповідно до обраного методу визначення митної вартості товару. Відповідач, розглянувши отримані документі, з урахуванням положень ст.55 Митного кодексу України, прийняв рішення про коригування митної вартості товару та винесення картки відмови у митному оформленні товару.

У судовому засіданні представник позивача проти апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Відповідач по справі про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, своїх представників для участі у її розгляді не направив.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представника відповідача.

У судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 січня 2015 р. між АТ Електропорцелян Лоуни (Чехія) “Постачальник”, з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю “Автоформула Центр” м. Запоріжжя, Україна, “Покупець”, з іншої сторони, укладено контракт №150121, відповідно до якого Покупець придбавав товар - ізолятори керамічні М064605 в кількості 4 шт. за ціною 1916,0 Євро за штуку та ізолятори керамічні М068405 в кількості 58 шт. за ціною 1817,0 Євро за штуку. При цьому, платіж здійснювався Постачальнику в доларах США за курсом Європейського центрального банку на день перерахування на умовах - 30% до запуску виробництва товару і 70% вартості - по факту готовності товару до відвантаження.

Згідно МД-2 № 112050000/2015/006955 здійснювалася поставка ізоляторів електричних керамічних М068405 Р2670/470 в кількості 7 шт.

Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару позивачем були подані документи: міжнародна автомобільна накладна (CMR) 5163385 від 28.04.2015; платіжні доручення в іноземній валюті № 1 від 18.03.2015, № 7 від 30.01.2015; № 10 від 02.03.2015; довідка про транспортні витрати від 05.05.2015, прайс-лист виробника товару від 14.01.2015, рахунок-фактура (інвойс) № 65210056 від 28.04.2015, пакувальний лист Е15/20; зовнішньоекономічний контракт з додатком від 21.01.2015 та додатковими угодами; договори на перевезення товару; інформація про здійснення фітосанітарного контролю від 28.04.2015, інформація про здійснення радіологічного контролю, сертифікат про походження товару 330231 від 27.04.2015, витяг з Інтернету крос-курсів від 05.05.2015, листи до прайсу про знижку та про помилку від 29.04.2015, рішення № 80-РМО від 10.03.2015; сертифікат на продукцію № 094/2 від 28.04.2015; копія митної декларації країни відправлення від 28.04.2015.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, Запорізька митниця дійшла висновку, що документи, які надані для оформлення товарів, містять розбіжності:

3) В інвойсі від 28.04.2015 № 65210056 наявні посилання на номер контракту та специфікації, проте відсутні дати їх складання;

4) Інформація, зазначена у листі про помилку б/н від 29.04.2015 не відповідає дійсності, а саме: у листі зазначено, що умови поставки у прайс-листі (FСА ЭПЛ) відповідають умовам поставки, зазначеним у специфікації до контракту. Натомість у специфікації від 21.01.2015 №1 зазначені наступні умови поставки "FCA Merklin".

Для підтвердження заявленої митної вартості товару митним органом витребувано додаткові документи, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 4) інші документи на бажання декларанта.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Як зазначено у ч.2 ст.53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п’ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об’єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч.3 ст.53 Митного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов’язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов’язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов’язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У ч.1 ст.57 Митного кодексу України зазначено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

За приписами ч.3 ст.58 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

При цьому, згідно абз.1 ч.6 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідач, обґрунтовуючи прийняття рішення про коригування митної вартості товару та переходу від одного методу до іншого зазначає, що після надання додаткових документів наявні розбіжності позивачем у повному обсязі не усунуто, а отже, не надано необхідних документів на підтвердження застосування першого методу, про що зазначено в рішеннях митного органу,які оскаржено позивачем.

Колегія суддів погоджується з доводами митного органу щодо того, що при митному оформленні товару позивачем подано документи, які містять розбіжності, проте, з огляду на наявні в матеріалах справи докази, суд апеляційної інстанції зазначає, що декларантом було усунуто всі наявні недоліки у поданих документах, шляхом надання додаткових документів.

Доводи щодо наявності розбіжностей, викладені в апеляційній скарзі, не приймаються судом, виходячи з такого.

Доводи митного органу про те, що у прас-листі б/н від 14.01.2015р. відсутні посилання на контракт, не приймаються судом, виходячи з такого.

Прайс-лист (від англ. – price - ціна, list - список) систематизований збірник цін (тарифів) за групами та видами товарів, робіт, послуг. Тобто, прайс-лист надає будь-якому потенційному покупцю інформацію щодо асортименту товару та його вартості, фактично є публічною офертою. Тому, у ньому не можуть зазначатись умови платежу, термін поставки, дата його складання, посилання на контракт, оскільки такі умови конкретизуються постачальником із покупцем під час укладання конкретної угоди.

Також відповідачем зазначено, що у висновку ЗТПП від 06.03.2015 № ОИ-92 рівень ціни товару може бути від 2,67 EUR/кг до 3,91 EUR/кг, що не дає змоги об’єктивно проаналізувати рівень ціни.

З цього приводу суд зазначає, що висновок про вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, має доводити лише той факт, що досягнута сторонами зовнішньоекономічного контракту домовленість про вартість товару, його ціну знаходиться у межах загальносвітових вартісних показниках. В даному випадку, висновок Запорізької ТПП від 06.03.2015 № ОИ-92 свідчить про те, що рівень ціни оцінюваного товару може бути від 2,67 EUR/кг до 3,91 EUR/кг і доводить той факт, що з урахуванням кон’юнктури ринку, умов контракту № 150121 від 21.01.2015, країни походження контрактні ціни на рівні 3,17 EUR/кг та 2,89 EUR/кг на умовах постачання FCA – Мерклін, Чехія відповідають середньому рівню цін, який склався при експорті подібної (аналогічної) продукції постачальниками із Чехії за вказаний період.

Щодо невідповідності умов поставки у прайс-листі та специфікації, суд першої інстанції з пояснень представника позивача в судовому засіданні встановив, що умови поставки FСА ЭПЛ та FCA Merklin не суперечать одна одній, оскільки абревіатура ЄПЛ означає назву постачальника «Електропорцелян Лоуни» (ЄПЛ), який розташовано у м. Мерклін (Merklin ).

Відтак, відомості про заявлену позивачем митну вартість є об’єктивними, такими, що піддаються обчисленню та підтверджуються документально. Позивачем у повному обсязі виконані вимоги митного законодавства щодо подання документів на підтвердження заявленої митної вартості.

Відтак, частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що Запорізькою митницею протиправно здійснено перехід до другорядного методу визначення митної вартості товару, як то передбачено п.2 ч.1 ст.57 Митного кодексу України, з чим і погоджується суд апеляційної інстанції та зазначає, що відповідачем не доведено, що позивачем заявлено неповні відомості про митну вартість товарів згідно частини 1 ст.55 Митного кодексу України та п.2 ч.6 ст.54 Митного кодексу України, оскільки надані Товариством з обмеженою відповідальністю “Автоформула Центр” документи дають можливість митного оформлення товару за першим методом.

Таким чином, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги Запорізької митниці ДФС з огляду на законність постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2015 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці ДФС - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2015 року у справі № 808/2754/15 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення судового рішення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення судового рішення в повному обсязі.

Ухвалу складено у повному обсязі 18.01.2016р.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: А.О. Коршун