Справа № 215/5755/14-а (2-а/215/31/15)
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2016-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 січня 2016 рокусправа № 215/5755/14-а (2-а/215/31/15)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Прокопчук Т.С.

суддів: Іванова С.М. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 березня 2015 року по справі

за позовом ОСОБА_1 до Виконкому Тернівської районної у місті Кривому Розі ради Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 25.09.2014 року звернувся до суду з позовом до відповідача Комісії з питань поновлення прав реабілітованих Тернівської районної у місті Кривому Розі ради Дніпропетровської області, в якому зазначив, що в січні 1930 року родина його діда ОСОБА_4 , в склад якої входив батько ОСОБА_5, розкуркулена та виселена за межі України, приналежне родині майно конфісковане.

Вважаючи, що після прийняття Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» щодо родини ОСОБА_5 належним органом не прийнято рішення про реабілітацію, та не вирішене питання про повернення або відшкодування вартості конфіскованого майна, в позовній заяві ,з урахуванням уточнень, просить винести рішення про реабілітацію родини ОСОБА_5 відповідно до ст.3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні»; визнати неправомірною бездіяльність Комісії з питань поновлення прав реабілітованих Тернівської районної у місті Кривому Розі ради; встановити склад майна конфіскованого у його родини під час репресій 23.01.1930 року і суму його вартості; зобов'язати відповідача повернути або відшкодувати вартість конфіскованого під час репресій будинків, землі та майна у відповідності до вимог ч. 2 ст. 5 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні».

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.03.2015 року належним відповідачем по справі визнаний Виконком Тернівської районної у місті Кривому Розі ради Дніпропетровської області.

Постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.03.2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання апеляційного суду сторони не з'явилися, про день розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно ст.41 КАС України, не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ст.1,3 Закону України № 962-XII від 17.04.1991 року "Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні" (в редакції,чинній на день виникнення правовідносин, далі - Закон № 962-XII) реабілітації підлягали громадяни України, які постійно проживали на Україні і яких з різних причин піддано репресіям, заслано та вислано з постійного місця проживання та позбавлено майна за рішенням органів державної влади під приводом, в тому числі, боротьби з куркульством.

Відповідно до ч.2,5 ст.5 Закону № 962-XII, вилучені будівлі та інше майно по можливості (якщо будинок не зайнятий, а майно збереглось), повертається реабілітованому або його спадкоємцям натурою. При відсутності такої можливості заявнику відшкодовується вартість будівель та майна; порядок виплати компенсації, повернення майна або відшкодування його вартості реабілітованим регулюється Положенням, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

За приписами ч.4 ст.7 Закону № 962-XII довідки про реабілітацію згідно зі ст.3 Закону № 962-XII при відсутності відповідних документів видаються реабілітованим районними комісіями по поновленню прав реабілітованих після встановлення ними факту виселення.

Пунктом 2 Положення про порядок виплати грошової компенсації, повернення майна або відшкодування його вартості реабілітованим громадянам або їхнім спадкоємцям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 112 від 18.02.1993 року, право на грошову компенсацію мають також спадкоємці громадян, реабілітованих відповідно до ст. 1 Закону № 962-XII, якщо вона була нарахована, але не отримана реабілітованим. Виплата зазначеної компенсації в усіх випадках провадиться тільки спадкоємцям першої черги.

Згідно приписів п.3, 9 постанови Верховної Ради України №3812-Х11 від 24.12.1993 року (з наступними змінами) Про тлумачення Закону № 962-XII, суб'єктами застосування зазначеного Закону є громадяни України, які постійно проживали на території України до застосування щодо них незаконних репресій, реабілітовані за ст.1,3 Закону № 962-XII (їх спадкоємці першої черги) мають право на повернення (відшкодування вартості) вилученого майна.

Матеріалами справи підтверджено, що згідно архівної довідки Державного архіву Дніпропетровської області від 20.05.2004 року №Б-197-04 у фонді УСБ України в Дніпропетровській області є архівно-слідча справа у відношенні дядька позивача ОСОБА_6, із якої вбачається, що 23.01.1930 року родина діда позивача ОСОБА_4 , в склад якої входив батько позивача ОСОБА_5, розкуркулена та виселена за межі України, приналежне їм майно конфісковане (а.с.111).

За заявою позивача Рішенням Комісії з питань поновлення прав реабілітованих Криворізької районної ради Дніпропетровської області №3 від 7.06.2004 року ОСОБА_4, та членів його родини, в тому числі ОСОБА_5 реабілітовано (а.с.124), в силу чого судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні позову в частині визнання неправомірною бездіяльності вищезазначеної Комісії та покладання обов'язку винести рішення про реабілітацію родини ОСОБА_5 відповідно до ст.3 Закону № 962-XII.

Згідно змісту рішення Виконкому Тернівської районної ради народних депутатів м. Кривого Рогу Дніпропетровської області №145/21 від 07.06.1993 року (а.с.125) , виконком розглянув рішення комісії з питань поновлення прав реабілітованих №2 від 27.05.1993 року про виплату грошової компенсації за вилучені будівлі та інше майно ОСОБА_8, та ОСОБА_5, та вирішив виплатити грошову компенсацію за конфісковане майно та будинок по АДРЕСА_1 дітям ОСОБА_4 - ОСОБА_8 та ОСОБА_5 по 60 120 крб. кожному, згідно додатку ,а саме: довідки - розрахунку, прийнятої з урахуванням акту оцінки БТІ, якою встановлено склад конфіскованого майна родини ОСОБА_5 та визначено суму його вартості в розмірі 120 240 крб.( а.с.125-126).

Системний аналіз зазначеного законодавства про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні свідчить про те, що суб'єктом застосування Закону № 962-XII є батько позивача ОСОБА_5, який мав право на звернення із заявами до компетентних органів при незгоді із їх діями або бездіяльністю щодо встановлення складу конфіскованого майна та суми його вартості у відповідності до вимог ч. 2 ст. 5 Закону № 962-XII, та покладання обов'язку повернути або відшкодувати вартість конфіскованого під час репресій майна.

Судом першої інстанції встановлено, і зазначена обставина не заперечується позивачем, що його батько ОСОБА_5 не отримав визначену відповідачем грошову компенсацію майна, що належала діду ОСОБА_4, в розмірі 60 120 крб. внаслідок смерті , що сталася 26.10.1993 року.

Згідно Рішення №352/2 від 29.11.1993 року Виконкому Тернівської районної ради народних депутатів м. Кривого Рогу Дніпропетровської області вирішено виплатити позивачу як спадкоємцю першої черги після смерті діда ОСОБА_4 за рахунок місцевого бюджету компенсацію в сумі 65 000 крб. за конфісковане майно (а.с.127).

Зазначене рішення №352/2 від 29.11.1993 року Виконкому Тернівської районної ради народних депутатів м. Кривого Рогу Дніпропетровської області скасовано рішенням №20/22 від 28.01.1994 року того ж виконкому через помилковість, оскільки спадкоємцем першої черги є ОСОБА_5 - батько позивача(а.с.128).

З матеріалів справи вбачається, що позивач раніше звертався із позовом до Виконкому Тернівської районної у місті Кривому Розі ради Дніпропетровської області, в якому просив зобов'язати відповідача провести розрахунок та виплатити йому грошову компенсацію за конфіскований будинок по АДРЕСА_1, який належав діду ОСОБА_4 в частині, не отриманій його батьком ОСОБА_5

Постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 11.06.2010 року по справі №2а-67/2010, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2012 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено (а.с.5,7).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.12.2013 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на вищезазначені судові рішення задоволення, а судові рішення залишено без змін (а.с.8-10).

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В силу викладеного суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання неправомірною бездіяльності Комісії з питань поновлення прав реабілітованих Тернівської районної у місті Кривому Розі ради, встановлення складу майна конфіскованого у родини ОСОБА_1 під час репресій 23.01.1930 року і суму його вартості та покладання обов'язку на відповідача повернути або відшкодувати вартість конфіскованого під час репресій будинків, землі та майна у відповідності до вимог ч. 2 ст. 5 Закону № 962-XII.

Разом з тим суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що положеннями ст.551 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року, що діяла на час виникнення правовідносин, визначено перехід права на прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії, якою передбачено право спадкоємців на прийняття частки спадщини, належної спадкоємцю, закликаного до спадкоємства за законом або за заповітом, який помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (ст. 549 цього Кодексу). Це право померлого спадкоємця може бути здійснене його спадкоємцями на загальних підставах протягом строку, що залишився для прийняття спадщини (ст.549 цього Кодексу). Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

В силу викладеного позивач як спадкоємець першої черги мав право на прийняття спадщини після смерті 26.10.1993 року батька ОСОБА_5 в частині, визначеній вищезазначеним рішенням Виконкому Тернівської районної ради народних депутатів м. Кривого Рогу Дніпропетровської області №145/21 від 07.06.1993 року в сумі 60 120 крб., але в передбачений чинним цивільним законодавством строк не реалізував своє право на отримання спадщини в цій частині.

Доводами апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовуються.

За таких обставин суд вважає, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалене рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Т.С. Прокопчук

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: С.А. Уханенко