Справа № 818/3934/15
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2016-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2016 р. Справа № 818/3934/15

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Павлічек В.О.

за участю секретаря судового засідання - Усенко І.М.,

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом Управління ветеринарної медицини в Буринському районі до Фермерського господарства "ОСОБА_3О." про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Управління ветеринарної медицини в Буринському районі (далі по тексту - позивач) звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Фермерського господарства "ОСОБА_3О." (далі по тексту - відповідач, ФГ "ОСОБА_3О."), в якій просить, з урахуванням уточнення позовних вимог, зобов'язати Фермерське господарство "ОСОБА_3О." зупинити господарську діяльність з розведення та вирощування свиней у зв'язку із систематичними порушеннями ветеринарного законодавства України та умисним невиконанням законних вимог державного інспектора ветеринарної медицини.

Свої вимоги мотивує тим, що 26 серпня 2015 року державним інспектором ветеринарної медицини Буринського району ОСОБА_4 було проведено позаплановий захід з державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на підконтрольних об'єктах ФГ «ОСОБА_3О.». За результатом даного заходу 26 серпня 2015 року був складений акт перевірки № 26.08/15, відповідно до якого було встановлено, що свинотоварна ферма розташована на території току, де знаходиться вся сільгосптехніка фермера, дезінфікуючого бар'єра на в'їзді немає, крім того виявлено ряд інших порушень Ветеринарно-санітарних правил для спеціалізованих свинарських господарств (далі по тексту - Ветсанправила).

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 32). Письмових заперечень суду не надав.

Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що на виконання п. 2 рішення з окремих питань відповідно до витягу з протоколу № 85 засідання Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2015 року та розпорядження Головного державного інспектора України від 12.08.2015 року №87 «Про проведення позапланових перевірок» для проведення перевірок суб'єктів господарювання, діяльність яких пов'язана з вирощуванням, утриманням, реалізацією живих свиней, їх забоєм, переробкою та зберіганням продукції, та відповідно до ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», 26 серпня 2015 року було направлено державного інспектора ветеринарної медицини Буринського району ОСОБА_4 до ФГ «ОСОБА_3О.», для проведення позапланової перевірки ФГ «ОСОБА_3О.», що також підтверджується наказом від 26.08.2015 року № 07 "Про проведення позапланової перевірки ФГ «ОСОБА_3О.» та посвідченням на проведення перевірки від 26.08.2015 року № 03 (а.с. 9,11).

Державним інспектором ветеринарної медицини Буринського району складено акт від 26.08.2015 року за № 26.08/15, в якому зафіксовано, що свинотоварна ферма розташована на території току, де знаходиться вся сільгосптехніка фермера, дезінфікуючого бар'єра на в'їзді немає. Крім того, в даному акті зазначено, що голова ФГ «ОСОБА_3О.» не допустив перевіряючих на територію свинотоварної ферми та не дозволив провести перевірку (а.с. 6-8).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про ветеринарну медицину» встановлено, що Державний ветеринарно-санітарний контроль здійснюється державними інспекторами ветеринарної медицини.

Як передбачено частиною 1 статті 13 Закону України «Про ветеринарну медицину», державні інспектори ветеринарної медицини, які здійснюють державний ветеринарно- санітарний нагляд, мають право:

1) з метою здійснення ветеринарно-санітарного нагляду протягом робочого часу мати безперешкодний доступ до потужностей (об'єктів), які використовуються для виробництва, переробки та обігу товарів, ветеринарних препаратів, кормових добавок, преміксів, кормів;

2) у разі спалаху хвороби, що підлягає повідомленню, у будь-який час мати безперешкодний доступ до потужностей (об'єктів), які здійснюють виробництво або обіг товарів, якщо такі потужності (об'єкти) розташовані в межах карантинної зони, для виконання необхідних заходів, які встановлюються під час карантину тварин;

3) одержувати інформацію, необхідну для встановлення ветеринарно-санітарного стану та забезпечення безпечності товарів, виявлення причин хвороби тварин, з метою визначення ветеринарно-санітарного статусу відповідної зони;

4) перевіряти стан здійснення державного ветеринарно-санітарного контролю;

5) видавати накази, розпорядження та приписи про обов'язкові для виконання ветеринарно-санітарні заходи (включаючи забій, вимушений забій тварин, знешкодження, утилізацію або знищення товарів, дотримання процедур переробки, утилізації або знищення об'єктів, якщо вони є носіями хвороб, що підлягають повідомленню, чи містять забруднюючі речовини, радіонукліди в кількостях, які перевищують максимальні рівні залишків);

6) забороняти експорт, імпорт, транзит та інший обіг товарів і засобів догляду за тваринами, які не відповідають ветеринарно-санітарним заходам та/або технічним регламентам;

7) видавати розпорядження та приписи стосовно вилучення з обігу товарів та засобів догляду за тваринами, які не відповідають ветеринарно-санітарним заходам або технічним регламентам;

8) видавати розпорядження та приписи стосовно призупинення, закінчення строку дії, поновлення і анулювання (скасування) експлуатаційних дозволів та ветеринарних документів;

9) у разі необхідності утворювати комісії з числа експертів з ветеринарної медицини із залученням спеціалістів ветеринарної медицини з профільних науково-дослідних установ і вищих навчальних закладів для ідентифікації хвороб тварин та причин їх загибелі;

10) обмежувати, забороняти або припиняти відповідно до законодавства господарську діяльність юридичних або фізичних осіб у разі порушення ними ветеринарно-санітарних заходів, встановлених законодавством, якщо такі порушення можуть спричинити безпосередню загрозу життю та/або здоров'ю людей і тварин;

11) організовувати проведення протиепізоотичних заходів юридичними та фізичними особами, які здійснюють професійну діяльність у галузі ветеринарної медицини;

12) накладати адміністративні стягнення відповідно до закону.

Згідно з ч. 5 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб'єктами господарювання можуть бути призупинені виключно за рішенням суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю), у разі виявлення порушень вимог законодавства, складає акт, в якому, зокрема посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає стан виконання вимог законодавства суб'єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

Частиною 7 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Однак, суд звертає увагу, що як зазначено в акті від 26.08.2015 року за № 26.08/15, для проведення перевірки власник не допустив державного інспектора ветеринарної медицини до свинотоварної ферми, тобто державним інспектором не було проведено перевірку ФГ «ОСОБА_3О.», а ч. 7 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» чітко встановлено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) може звернутися з відповідним позовом до адміністративного суду. Отже, суд зазначає, що вищезазначений акт не є підставою для звернення Управління ветеринарної медицини Буринського району з даним позовом до адміністративного суду, оскільки складений не за результатами перевірки ФГ «ОСОБА_3О.».

Відповідно до перелічених вище норм законодавства, суд зазначає, що недопущення органу державного нагляду (контролю) до перевірки органу господарювання не є підставою для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг.

Посилання позивача на систематичні порушення ФГ «ОСОБА_3О.» ветеринарного законодавства України, суд вважає безпідставними, оскільки, як зазначено в самому акті від 26.08.2015 року № 26.08/15, проведення планових та позапланових заходів з державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду ФГ «ОСОБА_3О.» не було взагалі. Крім того, представником позивача доказів щодо систематичних порушень ФГ «ОСОБА_3О.» ветеринарного законодавства суду надано не було.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ч.6 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Суд, відповідно до ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Управління ветеринарної медицини Буринського району не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Управління ветеринарної медицини в Буринському районі до Фермерського господарства "ОСОБА_3О." про зобов'язання Фермерського господарства "ОСОБА_3О." зупинити господарську діяльність з розведення та вирощування свиней у зв'язку із систематичними порушеннями ветеринарного законодавства України та умисним не виконанням законних вимог державного інспектора ветеринарної медицини і недопущенням його до перевірки відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 26.01.2016 року.

Суддя (підпис) В.О. Павлічек

З оригіналом згідно

Суддя В.О. Павлічек