Справа № 826/23442/15
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2015-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 грудня 2015 року 10:21 № 826/23442/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії:

головуючого судді Аблова Є.В.,

судді Погрібніченка І.М.,

судді Шулежка В.П.,

при секретарі судового засідання Мар'янченко Д.А.,

за участю сторін:

представників позивача - Іванів А.Р., Куліш В.В.,

представників відповідача - Шекмар М.В., Маслової В.М.,

представника третьої особи - Іванів А.Р.,

представника третьої особи - Шевченко Ю.І.,

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «РВС БАНК» до Національного банку України за участю третіх осіб - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, товариства з обмеженою відповідальністю «Українська Бізнес Група» про визнання протиправним та скасування звіту про результати перевірки та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося публічне акціонерне товариство «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «РВС БАНК» до Національного банку України за участю третіх осіб - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, товариства з обмеженою відповідальністю «Українська Бізнес Група» про визнання протиправним та скасування звіту про результати перевірки та зобов'язання вчинити дії, мотивуючи позовні вимоги тим, що звіт про результати ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «РВС БАНК», оформлений та направлений листом Національного банку України від 18.09.2015 р. №21-00006/67106/БТ є протиправним, оскільки прийнятий в результаті проведення інспекційної перевірки з порушенням вимог чинного законодавства, прав та законних інтересів позивача та ТОВ «УБГ», у зв'язку з чим такий звіт підлягає скасуванню з одночасним зобов'язанням Національного банку України провести повторну перевірку ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «РВС БАНК» щодо підтвердження приведення діяльності перехідного банку у відповідність із вимогами банківського законодавства щодо дотримання нормативів капіталу та ліквідності.

При цьому, позивач стверджує, що звіт НБУ в межах даної справи є кінцевим актом Національного банку України, який безпосередньо породжує правові наслідки для суб'єктів існуючих правовідносин, які є обов'язковими як в силу договірних відносин, так і в силу положень банківського законодавства.

Крім того, позивач посилається на порушення відповідачем порядку проведення інспекційних перевірок, що призвело до усунення банку від можливості реалізації його гарантованого права на надання пояснень/заперечень щодо виявлених порушень, а формування Національним банком України висновків за результатами перевірки Перехідного банку та направлення відповідного листа до Фонду, здійснено за умов порушення Положення про планування та порядок проведення інспекційних перевірок, затвердженого Постановою Правління НБУ від 17.07.2001 р. №276, що призвело до необґрунтованості висновків, неврахування дійсних обставин діяльності банку та виконання ним вимог щодо дотримання нормативів капіталу та ліквідності.

В позовній заяві позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Національного банку України при здійсненні перевірки перехідного банку ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «РВС БАНК», що виявилось у складанні та направленні за її результатами передчасного та необґрунтованого Звіту про результати ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «РВС БАНК», оформленого та направленого Листом Національного банку України від 18.09.2015 р. №21-00006/67106/БТ;

- визнати протиправним та скасувати Звіт про результати перевірки ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «РВС БАНК», оформлений та направлений Листом Національного банку України від 18.09.2015 р. №21-00006/67106/БТ;

- зобов'язати Національний банк України провести повторну перевірку ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «РВС БАНК» щодо підтвердження приведення діяльності перехідного банку у відповідність із вимогами банківського законодавства щодо дотримання нормативів капіталу та ліквідності, з урахуванням висновків суду в межах даної справи.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі.

Представники відповідача щодо позовних вимог заперечували, зазначивши, що Положення №276 регулює лише порядок призначення інспекційної перевірки перехідного банку, в той час як порядок проведення перевірки регулюється статтею 42 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а відтак дані твердження позивача не можуть бути взяті судом до уваги. При цьому, як повідомив відповідач, твердження ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «РВС БАНК» щодо неврахування Національним банком України інформації щодо додаткового обґрунтування дотримання нормативів ліквідності та капіталу є безпідставними, оскільки Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» НБУ обмежений в строках проведення перевірки та підготовки звіту про її результати та за колом осіб, яким цей звіт має бути направлений.

Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб заперечував щодо задоволення позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 18.06.2015 р. виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №132/15 про створення перехідного банку ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «РВС БАНК» з метою реалізації, способу виведення неплатоспроможного банку з ринку публічного акціонерного товариства «ОМЕГА БАНК», передбаченого абзацом другим частини 16 статті 42 Закону.

26.08.2015 р. між Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, на виконання рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо погодження умов продажу ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «РВС БАНК», а також відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо оголошення ТОВ «Українська Бізнес Група» переможцем конкурсу з виведення неплатоспроможного ПАТ «ОМЕГА БАНК» з ринку (протокол засідання виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №102/15 від 05.05.2015 р.), та ТОВ «Українська Бізнес Група» укладено договір купівлі-продажу цінних паперів №БВ-356/15.

Відповідно до п.1.1 зазначеного договору, цей договір є договором купівлі-продажу акцій публічного акціонерного товариства «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «РВС БАНК» та укладений відповідно до ст. 42 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №2 від 05.07.2012 р. та зареєстрованого Міністерством юстиції України 14.09.2012 р. за №1581/21893, в т.ч., але не виключно: пп.3.5.10 п.3.5 гл. 3 розділу IV Положення, та на виконання Плану врегулювання неплатоспроможного банку ПАТ «ОМЕГА БАНК» (), затвердженого виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.05.2015 р. (протокол №102/15) та від 03.07.2015 р.

Пунктом 2.6 вказаного договору передбачено, що покупець зобов'язаний у термін до 21.09.2015 р. здійснити заходи з приведення діяльності емітента (ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «РВС БАНК») у відповідність із вимогами банківського законодавства України щодо дотримання нормативів капіталу та ліквідності.

Умови абзацу 1 пункту 2.6 цього договору вважаються повністю виконаними після проведення Національним банком України інспекційної перевірки Емітента та отримання продавцем Звіту Національного банку України про результати інспекційної перевірки, яким підтверджується приведення діяльності Емітента (ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «РВС БАНК») у відповідність із вимогами банківського законодавства України щодо дотримання нормативів капіталу та ліквідності.

Покупець зобов'язаний здійснити всі залежні від нього дії, необхідні для підготовки Національним банком України Звіту про результати вказаної інспекційної перевірки, зокрема, але не виключно, надати Національному банку України необхідну інформацію та документи для проведення інспекційної перевірки емітента та підготовки обґрунтованих висновків.

Відповідно до п. 3.2 договору за порушення будь-якого із зобов'язань, встановлених у пунктах 2.6 та 2.7 цього Договору, покупець зобов'язаний сплатити продавцю штраф в розмірі 3000000,00 грн. та відшкодувати збитки продавцю.

У разі невиконання умов цього договору покупцем гарантійний внесок у розмірі 40000000,00 грн., внесений ним відповідно до ч. 2 ст. 39-1 Закону про гарантування вкладів на рахунок Продавця для участі у відкритому конкурсі, покупцю продавцем не повертається.

Продавець повертає покупцю гарантійний внесок у розмірі 40000000,00 грн., перерахований покупцем продавцю, протягом 5 банківських днів після виконання покупцем умов цього договору.

10.09.2015 р. Інвестором на виконання п. 2.7 договору купівлі-продажу акцій було оформлено рішення, яким підтверджено вжиття всіх заходів щодо приведення діяльності ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «РВС БАНК» у відповідність вимогам банківського законодавства України щодо дотримання нормативів капіталу та ліквідності.

За результатом звернення ФГВФО на підставі Розпорядження Національного банку України від 14.09.2015 р. №21-00002/65508 «Про організацію позапланової інспекційної перевірки ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «РВС БАНК» призначено проведення позапланової інспекційної перевірки Банку з питань отримання нормативів капіталу та ліквідності.

З доповідної записки щодо результатів перевірки ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «РВС БАНК» від 18.09.2015 р. №В/21-00004/65993 вбачається, що результати інспекційної перевірки Національного банку України не підтверджують приведення діяльності ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «РВС БАНК» у відповідність із вимогами банківського законодавства України щодо дотримання нормативів капіталу, відповідно до чого Фонд має внести Національному банку України пропозицію про ліквідацію Банку.

Національним банком України складено звіт про інспектування ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «РВС БАНК», відповідно до якого результати інспекційної перевірки не підтверджують приведення діяльності ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «РВС БАНК» у відповідність із вимогами банківського законодавства України щодо дотримання нормативів капіталу.

В даному звіті зазначено, що банком не дотримується значення нормативу мінімального розміру регулятивного капіталу через необхідність формування резервів за активними операціями. Існують сумніви щодо наявності та стану заставного майна (банкрутство заставодавців, односторонні акти перевірок), а також його вартості. За станом на дату інспектування економічних нормативів ліквідності перевищують встановлені значення.

Незгода позивача із вказаним звітом зумовила його звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 17 ст.42 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд зобов'язаний здійснити продаж перехідного банку протягом трьох місяців з дня його створення.

Перехідний банк, утворений відповідно до пункту 1 частини шістнадцятої цієї статті, втрачає статус перехідного після виконання інвестором усіх умов договору купівлі-продажу акцій перехідного банку щодо дотримання нормативів капіталу та ліквідності, а у разі продажу перехідного банку, утвореного відповідно до частини вісімнадцятої цієї статті, - у день повідомлення Фонду про набуття права власності на акції перехідного банку інвестором. Національний банк України протягом шести місяців з дня втрати банком статусу перехідного здійснює за ним банківський нагляд з урахуванням особливостей, встановлених нормативно-правовими актами Національного банку України. Протягом місяця банк, що втратив статус перехідного, зобов'язаний забезпечити подання до Національного банку України документів щодо погодження статуту (змін до статуту) перехідного банку, його керівників, керівника служби внутрішнього аудиту, працівника, відповідального за проведення фінансового моніторингу, відповідно до вимог законодавства (ч. 13 ст. 42 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Водночас, процес планування та проведення інспектування службою банківського нагляду та уповноваженими Національним банком України (далі - Національний банк) особами банків, філій іноземних банків та інших осіб, які охоплюються наглядовою діяльністю Національного банку регулює Положення про планування та порядок проведення інспекційних перевірок, затверджене Постановою Правління Національного банку України від 17 липня 2001 р. N 276, (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.08.2001 р. за N703/5894) (далі - Положення №276).

Пунктом 1.4 Положення №276 визначено, що інспекційні перевірки здійснюються з метою оцінки загального фінансового стану об'єкта перевірки або окремих видів його діяльності (операцій), у тому числі визначення рівня безпеки і стабільності його операцій, ризиків, притаманних об'єкту перевірки, достовірності його звітності, виявлення та запобігання ризиковій діяльності, що загрожує інтересам вкладників та інших кредиторів, і дотримання об'єктом перевірки вимог банківського законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку, а також з метою підтвердження приведення діяльності неплатоспроможного/перехідного банку у відповідність до вимог банківського законодавства України щодо дотримання нормативів капіталу та ліквідності. Період, терміни та напрями перевірки визначаються Національним банком.

Наведене свідчить, що посилання відповідача на нездійснення НБУ нагляду за діяльністю перехідного банку до втрати ним статусу перехідного є безпідставним та спростовується наведеними вимогами Положення №276.

Відповідно до п. 1.8 Положення №276 Національний банк має право прийняти рішення про проведення позапланової інспекційної перевірки за наявності обґрунтованих підстав. Такими підставами, зокрема, є: надходження інформації від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО) до Національного банку про виявлені ФГВФО порушення банками вимог законодавства України.

Згідно ч. 17 ст. 42 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд приймає рішення про припинення повноважень куратора Фонду у перехідному банку наступного дня після отримання результатів інспекційної перевірки Національного банку України, яка підтвердила приведення діяльності перехідного банку у відповідність із вимогами банківського законодавства України щодо дотримання нормативів капіталу та ліквідності, та повідомляє про прийняте рішення Національний банк України.

Наведене свідчить, що обмеження строку перевірки на 15 днів має на меті недопущення зволікання щодо зняття з банку статусу перехідного, оскільки таке зволікання, без початку банківської роботи в звичайному режимі, може призвести до втрати шансів на відновлення банку.

З матеріалів справи вбачається, що виходячи з наявного подання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 10.09.2015 р., кінцевий строк перевірки становив 25.09.2015 р.

Водночас, з наявного в матеріалах справи листа №47/15-БТ від 18.09.2015 р. вбачається, що ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «РВС БАНК» надано директору Департаменту інспектування банків НБУ свої пояснення щодо проведеної НБУ інспекційної перевірки, які не враховані відповідачем при складанні оскаржуваного звіту про результати перевірки ПАТ "ПЕРЕХІДНИЙ БАНК "РВС БАНК", оформлений та направлений Листом Національного банку України від 18.09.2015 р. №21-00006/67106/БТ.

Наведене свідчить про порушення відповідачем порядку проведення інспекційної перевірки, а відтак дії Національного банку України, на думку суду, є протиправними.

Стосовно формування в оскаржуваному звіті про результати перевірки ПАТ "ПЕРЕХІДНИЙ БАНК "РВС БАНК" висновків щодо неприведення банку у відповідність до вимог банківського законодавства спростовується наступним.

Банк відповідно до п. 12 ст. 42 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст. 512 Цивільного кодексу України у порядку правонаступництва набув всіх прав за переданими йому активами (включаючи права за договорами забезпечення), а також набуває обов'язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов'язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів.

Додатком №5 до плану врегулювання ПАТ «ОМЕГА БАНК», затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 травня 2015 року (протокол №102/15) із змінами, затвердженими рішеннями виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 12 червня 2015 року (протокол № 127/15) та від 03 липня 2015 року (протокол №149/15). передбачено передачу Банку частини субординованого боргу в розмірі 210,1 млн. грн за основною сумою боргу (1114 млн. грн. за договором від 20.11.2007 та 96,1 млн.грн. за договором від 15.05.2007) та 5,0 млн. грн. за нарахованими витратами за субординованим боргом (2,7 млн. грн. за договором від 20.11.2007 та 2,3 млн. грн. за договором від 15.05.2007). Передача зобов'язань за субординованим боргом підтверджується Актом №1/07/2015-А-З приймання-передачі перехідному банку ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «РВС БАНК» активів та зобов'язань неплатоспроможного банку ПАТ «ОМЕГА БАНК» від 03.05.2015 року.

В той же час, Рішеннями Комісії з питань нагляду та регулювання діяльність банків Національного банку України №360 від 01.06.2013 року та №361 від 01.06.2013 року ПАТ «ОМЕГА БАНК» надано дозвіл на врахування залучених коштів на умовах субординованого боргу до капіталу ПАТ «ОМЕГА БАНК» від інвестора - юридичної особи-нерезидента Компанії РАБІТУРНА ЛІМІТЕД (RABITURNA LIMITED), яка відступила права вимоги Компанії КАЛУМА ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД (KALOUMA HOLDINGS LIMITED).

Наведене свідчить, згідно закону, договору купівлі-продажу акцій та акту прийому-передачі Перехідний банк є правонаступником ПАТ «Омега Банк», у Перехідного банку підстави обліковувати субординований борг до капіталу Банку.

Вказане свідчить, про необґрунтованість висновків інспекційної перевірки НБУ щодо недотримання нормативів капіталу, оскільки з урахуванням субординованого боргу регулятивний капітал банку збільшується на 84 млн грн., а отже перевищує мінімальні вимоги банківського законодавства, навіть з урахуванням будь-яких інших безпідставних висновків НБУ про зменшення дійсного розміру регулятивного капіталу ПАТ «Перехідний банк «РВС БАНК».

Крім того, з метою застосування статті 36 Закону України «Про іпотеку» Банком підготовлено та направлено повідомлення про порушення умов наступних кредитних договорів:

- №1094-Ф від 30.01.2008 року Позичальник - ОСОБА_8, Майновий поручитель ОСОБА_9, відправлено 08.09.2015 року;

- №060807/1 -ТК від 06.08.2007 року, Позичальник - ПП «Профіт Рівне», відправлено 10.09.2015 року;

- №18-09-07/ЖРД та № 19-09-07/ЖРД від 14.09.2007 року, Позичальник МПП «Фортуна», відправлено 10.09.2015 року;

- №6/42353/Н-191206/К від 18.05.2007 року, Позичальник ТОВ «Меджестік», Майновий поручитель ТОВ «Голденграунд», відправлено 08.09.2015 року;

- №227-К/30 від 28.07.2005 року, Позичальник ТОВ «Садра-Деко», Майновий поручитель - ПП «Колізей Плюс», відправлено 08.09.2015 року;

- №14-1757 від 07.08.2008 року, Принципал ТОВ «Текстиль-Трейд», Майновий поручитель ОСОБА_10, відправлено 08.09.2015 року;

№249-К/30 від 31.08.2015 року, Позичальник КП «Сєвєродонецьктеплокомуненерго», Майновий поручитель ОСОБА_11 міська рада, відправлено 08.09.2015 року;

- № 518 від 26.09.2006 року та № 519 від 26.09.2006 року, Позичальник ТОВ «Вольний вітер», Майновий поручитель ВАТ «Готельний комплекс «Либідь», відправлено 19.08.2015 року через приватного нотаріуса КМНО Чорнєй В.В.

Водночас, виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, стягується у разі невиконання боржником в добровільному порядку рішення судів та інших органів (посадових осіб) майнового характеру (стаття 28 Закону України «Про виконавче провадження»).

При цьому, Банк на виконання вимог статті 35 Закону України «Про іпотеку» надіслав Позичальникам та Іпотекодавцям повідомлення про порушення умов кредитних договорів, при цьому якщо протягом тридцятиденного строку вимога залишиться без задоволення, Банк вправі здійснити звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Таким чином, врахування 10 відсотків суми виконавчого збору може здійснюватися виключно по кредитам, за якими повернення заборгованості здійснюється в примусовому порядку, в той же час Банк здійснює повернення заборгованості в позасудовому порядку, що не потребує витрат на виконавчий збір.

Разом з тим, дисконтування грошового потоку від реалізації застави протягом 3 років є безпідставним з урахуванням того, що Банк планує набути право власності на предмети застави через 30 днів (відповідно до вимог статті 35 Закону України «Про іпотеку»).

Щодо визнання Банком погашення заборгованості та операційного доходу, у зв'язку зверненням стягнення на майно іпотекодавця - ТОВ «Еффенес Пропертіз Лімітед»

18.09.2015 року прийнято у власність (право на власність підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 44141698, Додаток 2) нежилих приміщень з №1 (один) по № 5 (п'ять), №5а (п'ять літера «а»), з № 6 (шість) по № 20 (двадцять) (групи приміщень № 15), № 1 (один), № 1а (один літера «а»), з № 2 (два) по № 10 (десять) (групи приміщень № 16 (шістнадцять), з № 1 (один) по № 11 (одинадцять), № 11а (одинадцять літера «а»), 12 (дванадцять), 13 (тринадцять) (групи приміщень № 18 (вісімнадцять)) - фізкультурно-оздоровчий комплекс (в літ. А), загальною площею 1324,60 (одна тисяча триста двадцять чотири цілих шістдесят сотих) кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, здійснене за вартістю 82 965 618 (вісімдесят два мільйони дев'ятсот шістдесят п'ять тисяч шістсот вісімнадцять) гривень 56 копійок. При цьому Банк визнав погашення заборгованості за кредитним договором №638 від 22.07.2008 в розмірі 18,4 млн. грн. та інший операційний дохід у розмірі 64,6 млн. грн. (82,97-18,4 млн. грн.).

Таким чином, зазначені дії мали наступні наслідки для капіталу: збільшено капітал на суму визнаного іншого операційного доходу у розмірі 64,6 млн. грн.; збільшено капітал на суму погашених прострочених нарахованих доходів (363 тис. грн.), що зменшували капітал Банку; немає необхідності формувати резерв за кредитною заборгованістю за кредитним договором №638 від 22.07.2008 р.

Враховуючи вищенаведене, Банк виконує нормативні вимоги Національного банку України щодо мінімального розміру регулятивного капіталу (120 млн. грн.).

Крім того, при врахуванні припущень та обмежуючих умов, що були використанні при інспектуванні, норматив достатності (адекватності) регулятивного капіталу становить 17,6%.

Наведене значення нормативу достатності (адекватності) регулятивного капіталу (17,6%) є достатнім, для виконання нормативних вимог Національного банку України (для банків, що розпочинають банківську діяльність, цей норматив має становити: протягом перших 12 місяців діяльності (з дня тримання ліцензії) - не менше 15 відсотків; протягом наступних 12 місяців - не менше 12 відсотків; надалі - не менше 10 відсотків).

При цьому, 28.09.2015 року прийнято у власність предмет іпотеки, а саме: майновий комплекс - будинок готельного комплексу в цілому загальною площею 15 674,5 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 за вартістю 302 456 990,00 (триста два мільйони чотириста п'ятдесят шість тисяч дев'ятсот дев'яносто гривень 00 копійок) грн). Зазначена дія дозволила Банку визнати погашення кредитної заборгованості у розмірі 99,8 млн. грн. та визнати інший операційний дохід у розмірі 202,7 млн. грн.

Вищезазначене дотримання нормативів ліквідності та капіталу з боку позивача повністю та обґрунтовано також підтверджується Висновком експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи від 16.10.2015 р № 18037/15-15, який міститься в матеріалах справи.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність скасування Звіту про результати перевірки ПАТ "ПЕРЕХІДНИЙ БАНК "РВС БАНК", оформленого та направленого Листом Національного банку України від 18.09.2015 р. №21-00006/67106/БТ, як протиправного.

В частині позовних вимог щодо зобов'язання Національного банку України провести повторну перевірку ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «РВС БАНК» щодо підтвердження приведення діяльності перехідного банку у відповідність із вимогами банківського законодавства щодо дотримання нормативів капіталу та ліквідності, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року №7 "Про судове рішення в адміністративній справі", суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд також звертає увагу на положення Постанови Вищого адміністративного суду України від 21.10.2010 р. № П-278/10, якою встановлено, що з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Отже, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, що визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення. Суд є правозастосовуючим органом, тобто, не створюючи нових правових норм, не підміняючи собою органи виконавчої та законодавчої влади, на підставі закону у встановленому процесуальним законом порядку вирішує справи.

Підстави для проведення позапланової інспекційної перевірки визначені п. 1.8 Положення №276. При цьому, вказано, що про проведення такої перевірки НБУ приймає рішення.

Враховуючи наведене у сукупності, суд прийшов до висновку, що зобов'язання Національного банку України провести повторну перевірку ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «РВС БАНК» щодо підтвердження приведення діяльності перехідного банку у відповідність із вимогами банківського законодавства щодо дотримання нормативів капіталу та ліквідності буде втручанням в дискреційні повноваження відповідача, а відтак підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись вимогами статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства "ПЕРЕХІДНИЙ БАНК "РВС БАНК" задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Національного банку України при здійсненні перевірки перехідного банку ПАТ "ПЕРЕХІДНИЙ БАНК "РВС БАНК", що виявилось у складанні та направленні за її результатом Звіту про результати перевірки ПАТ "ПЕРЕХІДНИЙ БАНК "РВС БАНК", оформленого та направленого Листом Національного банку України від 18.09.2015 р. №21-00006/67106/БТ.

Визнати протиправним та скасувати Звіт про результати перевірки ПАТ "ПЕРЕХІДНИЙ БАНК "РВС БАНК", оформлений та направлений Листом Національного банку України від 18.09.2015 р. №21-00006/67106/БТ.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя Аблов Є.В.

Суддя Погрібніченко І.М.

Суддя Шулежко В.П.