Справа № 464/99/16-а
Суддя: Радченко Е. А.
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/99/16-а
пр.№ 2-а/464/67/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2016 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Радченко Е.А.

при секретарі Лобко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної служби МВС у м. Львові про визнання дій протиправними та скасування постанови від 17 грудня 2015 року у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

05.01.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної служби МВС у м. Львові про визнання дій протиправними та скасування постанови від 17.12.2015 року у справі про адміністративне правопорушення. Вважає притягнення до адміністративної відповідальності незаконним, оскільки порушення не допускав, а притягнення до адміністративної відповідальності відбулося з порушенням вимог законодавства.

Позивач в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився. Від відповідача надійшли заперечення проти позову. В запереченнях, що надійшли від відповідача, зазначено, що позивач допустив порушення Правил дорожнього руху, за що на нього було накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 126 КпАП України. Постанова про накладення стягнення є законною, тому відповідач просить в позові відмовити. Відповідачем також надано відеозапис про фіксацію правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

17.12.2015 року інспектором роти № 6 батальйону № 1 УПП м. Львова лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесена постанова серії ПС 3 № 122156 у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Останній був визнаний винним у скоєнні адміністративним правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КпАП України та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 455 грн. за те, що 17.12.2015 року о 23 годині 05 хвилин на проспекті ОСОБА_3 в м. Львові, біля будинку № 97, керуючи транспортним засобом автомобілем марки «DAEWOO LANOS» д.р.н. ВС 7706 ЕА, здійснив зупинку транспортного засобу ближче ніж 30 метрів від посадкового майданчика для маршрутних транспортних засобів, а також не мав при собі поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Позивач з постановою не погоджується та просить її скасувати.

Вирішуючи позов суд виходить з наступного.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За вимогами п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб; в) в разу встановлення проблискових маячків і (або) спеціальних звукових пристроїв дозвіл, виданий Державтоінспекцією МВС; г) на маршрутних транспортних засобах схему маршруту; г) поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Тобто, наявність у водія полісу страхування цивільно-правової відповідальності є обовязковою.

Крім того, в п. 15.9 Правил дорожнього руху передбачено заборону зупинки транспортних засобів ближче ніж 30 метрів від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів.

Факт порушень позивачем вищезазначених норм Правил дорожнього руху підтверджується наданим відповідачем відеозаписом, з якого вбачається, що 17.12.2015 року о 23 годині 05 хвилин на проспекті ОСОБА_3 в м. Львові, позивач здійснив зупинку автомобіля «DAEWOO LANOS» д.р.н. ВС 7706 ЕА ближче ніж 30 метрів від посадкового майданчика для маршрутних транспортних засобів, а також не мав при собі поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, про особисто повідомив інспектору поліції.

Позивач посилається на те, що зупинка була вимушеною, оскільки відчув гострий біль у попереку, крім того технічний стан транспортного засобу викликав занепокоєння, про що повідомив інспектора поліції під час складання протоколу. Тому позивач увімкнув світлову сигналізацію, проте знак аварійної зупинки не встановив, оскільки через біль у попереку не зміг вийти з автомобіля.

Суд вважає таке посилання безпідставним.

За вимогами п. 15.15 Правил дорожнього руху у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити діяти згідно з вимогами п.п. 9.9 9.11 цих Правил. Зокрема, п. 9.10 Правил разом з увімкненням світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний сигнал на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 метрів до транспортного засобу в населених пунктах і 40 метрів поза ними.

З відеозапису вбачається, що позивач фізично був спроможний залишити салон автомобіля, оскільки в той час, коли до нього підійшли співробітники поліції, він перебував поза салоном автомобіля, із заднього його боку біля багажника. На питання інспектора поліції про причини зупинки позивач не зміг дати чіткої відповіді.

Посилання позивача на те, що інспектор поліції не пропонував позивачу предявити поліс страхування, не відповідає дійсності та спростовується відеозаписом, з якого вбачається, що позивач визнав відсутність й нього полісу страхування.

Наданий відповідачем відеозапис свідчить про те, що позивач на місці скоєння правопорушення визнавав свою провину, проте, посилаючись на малозначність правопорушення просив обмежитись попередженням.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що 17.12.2015 року позивач порушив вимоги п. 15.9 Правил дорожнього руху, що є адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 122 КпАП України, а саме: порушення водіями транспортних засобів правил зупинки.

Так само, в судовому засіданні встановлено порушення позивачем 17.12.2015 року вимог п. 2.1 Правил дорожнього руху, що є адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 126 КпАП України, - керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не предявила для перевірки, наряду з іншими передбаченими Правилами документами, полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Не заслуговують на увагу посилання позивача на те, що інспектор поліції, враховуючи матеріальне становище позивача, повинен був обмежитись усним зауваженням.

Суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 36 КпАП України якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи по яких одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. Частина 1 ст. 226 КпАП України передбачає відповідальність за більш серйозне правопорушення. Санкція вказаної статті передбачає адміністративне стягнення лише у вигляді штрафу.

Застосування усного зауваження можливо лише при малозначності правопорушення (ст. 22 КпАП України). Законодавство не містить вказівок на ознаки, що дозволяють судити про малозначність правопорушення. Очевидно, це такі адміністративні правопорушення, які не становить великої суспільної шкідливості й не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам або безпосередньо громадянам. Порушення правил дорожнього руху не можна віднести та такої категорії. Крім того, призначення усного зауваження здійснюється на розсуд посадової особи, що вирішує справу. Отже, застосування усного зауваження є лише правом, а не обовязком посадової особи, що вирішує справу.

Зазначені позивачем такі обставини, як скрутне матеріальне становище, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, в разі їх підтвердження, можуть лише бути визнані лише як обставини, що помякшують відповідальність. Проте, вказані обставини жодним чином не впливають на ступінь тяжкості скоєного позивачем правопорушення.

Судом враховано, що на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу мінімального розміру, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 126 КпАП України. Тому можна зробити висновок, що інспектором поліції під час вирішення питання щодо виду адміністративного стягнення було взято до уваги обставини правопорушення та особу правопорушника.

Враховуючи, що факт порушення правил дорожнього руху з боку позивача знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена компетентним органом, з дотриманням вимог законодавства, а покарання застосовано в межах санкції ч. 1 ст. 126 КпАП України, суд не вбачає законних підстав для визнання постанови інспектора поліції від 17.12.2015 року протиправною.

На підставі викладеного, керуючись п.п. 2.1, 9.99.11, 15.9, 15.15 Правил дорожнього руху, ст.ст. 22, 122, 126 КпАП України, ст.ст. 99, 100, 5-15,159-163,185-186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної служби МВС у м. Львові про визнання дій протиправними та скасування постанови від 17 грудня 2015 року у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова може бути повністю або частково оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий :