Справа № 826/5602/14
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2016-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2016 року м. Київ К/800/55614/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Голубєвої Г.К.,

Юрченко В.П.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва Головного управління Міндоходів у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.07.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09.10.2014 у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва Головного управління Міндоходів у м. Києві: третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округ Григорян Діана Гагіківна,

про скасування податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом про визнання нечинним і скасування податкового повідомлення-рішення № від 29.01.2014.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.07.2014, яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.10.2014, позовні вимоги задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві № від 29.01.2014.

Задовольняючи позовні вимоги, суди виходили з того, що відповідачем не спростовано факт укладення Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13.12.2012 та отримання позивачем доходу в сумі 6794050 грн. за відчуження власної земельної ділянки площею 2,4296 га та не доведено наявність/відсутність правових підстав для застосування пільги, передбаченої нормою абз. 1 п. 172.1 ст. 172 ПК України.

Відповідач звернувся з касаційною скаргою про скасування судових рішень, посилаючись на порушення судами норм матеріального права.

В скарзі просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, прийняти нове рішення, якім в задоволенні позовних вимог відмовити.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, відповідачем була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка позивача, з питань своєчасності, достовірності та повноти нарахування і сплати податків за період з 01.01.2012 по 31.12.2012, складений Акт № 3/1701/НОМЕР_2 від 21.01.2014.

За результатами перевірки відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення за № від 29.01.2014, яким визначено позивачу податкове зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб на суму 424798, 12 грн.: 339702, 50 грн. основний платіж, 85095, 62 грн. штрафні (фінансові) санкції.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог п. 164.2.4 п. 164.2 ст. 164, п. 172.2, п. 172.5 ст. 172, п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України: не подано до податкової інспекції декларації про майновий стан та доходи за 2012 рік; позивачем не задекларовано суми доходу в розмірі 6794050 грн. отриманого від продажу земельної ділянки, та, відповідно, у несплаті до бюджету відповідної суми податку на доходи фізичних осіб від суми такого доходу.

В ході проведення такої документальної перевірки, зокрема, під час перевірки правильності визначення оподатковуваного доходу, працівником відповідача встановлено отримання позивачем доходу в сумі 6794050 грн. від продажу земельної ділянки, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13.12.2012.

Згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 24.10.2008 цільове призначення зазначеної вище земельної ділянки - "землі житлової та громадської забудови", (кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_4).

На думку перевіряючого, оскільки така земельна ділянка із вказаним цільовим призначенням на момент її продажу не підпадала під норми, визначені ст. 121 Земельного кодексу України, то дохід, отриманий позивачем від продажу такої земельної ділянки, підлягав оподаткуванню за ставкою, визначеною п. 167.2 ст.167 Податкового кодексу України у розмірі 5% від суми отриманого доходу.

Відповідно до пп. 172.1, пп. 172.2 ст. 172 Податкового Кодексу України, дохід, отриманий платником податку від продажу (обміну) не частіше одного разу протягом звітного податкового року житлового будинку, квартири або їх частини, кімнати, садового (дачного) будинку (включаючи земельну ділянку, на якій розташовані такі об'єкти, а також господарсько-побутові споруди та будівлі, розташовані на такій земельній ділянці), а також земельної ділянки, що не перевищує норми безоплатної передачі, визначеної ст. 121 Земельного кодексу України залежно від її призначення, та за умови перебування такого майна у власності платника податку понад три роки, не оподатковується.

Дохід, отриманий платником податку від продажу протягом звітного податкового року більш як одного з об'єктів нерухомості, зазначених у п. 172.1 цієї статті, або від продажу об'єкта нерухомості, не зазначеного в п. 172.1 цієї статті, підлягає оподаткуванню за ставкою, визначеною п. 167.2 ст. 167 цього Кодексу, тобто -5%.

При цьому, за результатами аналізу та співставлення видів цільового призначення земельної ділянки, затверджених згідно Класифікації, з видами призначення земельної ділянки, передбачених ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України, є поняття "цільове призначення земельної ділянки" - "землі житлової та громадської забудови".

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої та апеляційної інстанції стосовно того, що відповідачем не було доведено обставини фактичного використання вищезазначеної земельної ділянки за конкретним цільовим призначенням та питання про наявність/відсутність правових підстав для застосування пільги, передбаченої нормою абз. 1 п. 172.1 ст. 172 ПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для їх скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись ст., ст. 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва Головного управління Міндоходів у м. Києві відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.07.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09.10.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Голубєва Г.К.

Юрченко В.П.