Справа № 522/20101/14-а
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2016 р.м.ОдесаСправа № 522/20101/14-а

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції: Івченко В.Б.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.,

за участю секретаря: Авраменко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційні скарги ОСОБА_2, Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

24.10.2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 17.04.2015 року, просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови здійснити перерахунок та виплату їй пенсії у відповідності до ст. 37 Закону України "Про державну службу" та ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням інших виплат; зобов'язати відповідача здійснити їй розрахунок пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" в редакції, що діяла на момент призначення пенсії, з дати первинного призначення пенсії 29.08.2011 року в розмірі 89% заробітної плати з урахування інших виплат згідно довідки Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси від 14.05.2014 року №3810/04 за період роботи з серпня 2009 року по липень 2011 року про складові заробітної плати, з урахування інших виплат (індексації, матеріальної допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань), на які нараховані та з яких утримані страхові внески, зобов'язати відповідача зберегти базовий місяць для розрахунку індексації пенсії - серпень 2011 року; допусти негайне виконання постанови суду в повному розмірі заборгованої суми.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 26.10.2015 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково; зобов'язано УПФУ в Приморському районі м. Одеси зберегти позивачу базовий місяць для розрахунку індексації пенсії з серпня 2011 року; зобов'язано відповідача здійснити перерахунок пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» в редакції Закону, що діяла на момент призначення пенсії, з дати первинного призначення пенсії 29.08.2011 року в розмірі 89% з урахуванням інших виплат згідно довідки управління пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси від 14.05.2014 року №3810/04 за період роботи з серпня 2009 року по липень 2011 року про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» за формою затвердженою постановою Правління Пенсійного фонду України від 14.02.20114 року №5-1,з урахуванням інших виплат (індексації, матеріальної допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань), на які нараховані та з яких утримано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний соціальний внесок.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, 10.11.2015 ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на вказану постанову суду.

22.01.2016 року Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси також подало апеляційну скаргу на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 26.10.2015 року.

ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі просить змінити постанову суду першої інстанції та визнати дії відповідача про відмову здійснити їй перерахунок пенсії протиправними.

Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси у своїй апеляційній скарзі просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Апелянти зазначають, що постанова Приморського районного суду м. Одеси від 26.10.2015 року прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права та просять суд апеляційної інстанції задовольнити їх апеляційні скарги.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційних скарг, вивчивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:

Колегія суддів з матеріалів справи вбачає, що ОСОБА_2 з 11.08.1992 року по 26.08.2011 року та з 06.10.2011 року по 15.03.2013 року працювала в органах Пенсійного фонду України.

На підставі висновку медико-соціальної експертної комісії Приморського району м. Одеси згідно довідки акта огляду МСЕК від серії 2-18 ОД від 11.05.2011 року №085316, позивачу встановлено ІІ групу інвалідності за загальним захворюванням та, починаючи з 29.08.2011 року, управлінням Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси їй було призначено пенсію по інвалідності у розмірах, передбачених ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Пенсія ОСОБА_2 обчислена із заробітної плати за період роботи з 01.08.2009 року по 31.07.2011 року на підставі довідки управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси від 26.08.2011 року №8164/07 про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». .

Згідно довідки управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси від 14.05.2014 року №3810/04 про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу») до складу заробітної плати позивача за останні 24 календарні місяці роботи входили «інші виплати», в які включалися суми отриманої матеріальної допомоги, а також форми довідки визначає, що на всі виплати, включені в довідку, нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, виходив з того, що з таких виплат, як допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, а також з премій та надбавок позивачу нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а відтак ці виплати повинні зараховуватись до складу пенсії позивача.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з зазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне:

Статтею 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, що діяла на момент призначення пенсії позивачу) передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Відповідно до статті 37-1 вказаного Закону у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Стаття 33 Закону України «Про державну службу» визначає умови оплати праці державних службовців, а не умови їх пенсійного забезпечення, а тому, якщо державний службовець під час перебування на державній службі отримував грошову винагороду, то зазначений розмір цієї винагороди (надбавки) повинен бути врахований і при обчисленні пенсії державного службовця.

Частиною 1 статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95 ВР «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 вказаного Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною 2 статті 33 Закону № 3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога вирішення соціально-побутових питань входили до системи оплати праці державного службовця.

Статтею 66 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини 1 статті 66 вказаного Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, мають бути враховані в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що зміна базового місяця з серпня 2011 року на жовтень 2013 року є неправомірною з огляду на наступне.

Перерахунок розміру пенсії врегульовано положеннями Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року № 1282-XII (далі - Закон № 1282) та Порядком проведення індексації грошових доходів населення затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 (далі - Порядок).

Відповідно до статті 1 Закону № 1282 індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з статтею 2 Закону № 1282 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, і які не мають разового характеру, а саме: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника. Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об'єкти індексації, що не передбачені частиною першою цієї статті.

Таким чином, пенсійні виплати є грошовими доходами, що підлягають індексації.

Відповідно до статті 4 Закон № 1282 індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

Відповідно до абзацу четвертого підпункту 1-1 пункту 1 Порядку обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року.

Сума індексації пенсії не залежить від розміру пенсії, а залежить від прожиткового мінімуму.

Відповідно до ч.2 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відрахування з пенсії провадяться у встановленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов та вироків (у відношенні майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень та постанов, виконання яких у відповідності до закону провадиться у порядку встановленому для виконання судових рішень.

З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що індексація грошових доходів населення, у тому числі і пенсії позивача повинна провадиться згідно чинного законодавства наростаючим підсумком з березня 2003 року зі зміною базового місяця лише у місяцях підвищення розмірів заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до постанов Уряду. Проте, з дати виходу на пенсію у позивача не виникало право на підвищення розміру пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям. А тому, підстави для зміни відповідачем базового місяця, передбаченого абзацом першим пункту 5 Порядку № 1078 відсутні, оскільки місяць перерахунку розміру пенсії позивача на виконання рішення суду не є базовим місяцем, в якому відбулося підвищення розмірів заробітної плати для індексації грошових доходів населення у розумінні цієї норми Порядку, а є відновленням права на розмір пенсії гарантованого державою.

При цьому, суд першої інстанції, вирішуючи питання про право позивача на зарахування інших виплат до сум пенсії, не надав оцінку діям суб'єкта владних повноважень стосовно відмови у проведенні цих зарахувань.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 ст. 162 КАС України встановлено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії; зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача коштів; тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

З огляду на зазначене, колегія суддів наголошує, що саме бездіяльність відповідача по неврахуванню інших виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески, а також подальша відмова у зарахуванні таких виплат після звернення позивачки, призвели до порушення права позивача. Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку про задоволення позовних вимог у частині визнання протиправною відмови відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з урахуванням інших виплат.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції звертає увагу на те, що лише пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений. При цьому, поважними можуть визнаватися лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Позивач посилається на ч. 2 ст .87 Закону України "Про пенсійне забезпечення", де зазначено , що суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

При цьому, колегія суддів зазначає, що норми статті 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення" не підлягають застосуванню в даному випадку, оскільки стосуються вже нарахованих та не виплачених сум пенсій, а предметом даного позову є питання перерахунку та виплати пенсії з урахуванням інших виплат пенсійним органом.

ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з позовом 23.10.2014 року, а відтак, колегія доходить висновку про задоволення позовних вимог позивача у межах шестимісячного строку звернення, тобто з 23.04.2014 року. В свою чергу, позовні вимоги за період з 29.08.2011 року по 22.04.2014 року підлягають залишенню без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при повному встановленні фактичних обставин справи порушено норми матеріального та проуесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим постановлене судове рішення на підставі ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 202, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2015 року скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою уточнені позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії у відповідності до ст. 37 Закону України "Про державну службу" та ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням інших виплат (індексації, матеріальної допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань).

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси здійснити ОСОБА_2 перерахунок пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» в редакції Закону, що діяла на момент призначення пенсії, з 23 квітня 2014 року в розмірі 89% з урахуванням інших виплат згідно довідки Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси від 14 травня 2014 року №3810/04 за період роботи з серпня 2009 року по липень 2011 року про складові заробітної плати з урахуванням інших виплат (індексації, матеріальної допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань), зі збереження базового місяця для розрахунку індексації пенсії - серпня 2011 року, з урахування виплачених сум.

Позовні вимоги ОСОБА_2 за період з 29 серпня 2011 року по 22 квітня 2014 року залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції..

Головуючий суддя: А.В.Бойко

Суддя: Т.М.Танасогло

Суддя: О.В. Яковлєв