Справа № 727/10073/15-а
Суддя: Слободян Г. М.
Дата ухвалення: 2016-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/727/14/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2016 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

Головуючого судді: Слободян Г.М.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

за участю позивача ОСОБА_2

за участю представника ОСОБА_3 міської ради, за довіреністю ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення Шевченківського райсуду м. Чернівці справу адміністративного судочинства за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради про скасування рішення суб»єкта владних повноважень, -

ВСТАНОВИВ:

В суд із адміністративним позовом звернувся ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради про скасування рішення суб»єкта владних повноважень, а саме про визнання протиправним і скасування рішення ОСОБА_3 міської ради від 18.12. 2015 року № 38 «Про звернення депутатів ОСОБА_3 міської ради УІІ скликання до Верховної ОСОБА_5 України та Президента України. Мотивує заявлені вимоги тим, що вказаним рішенням проголосованим депутатами ОСОБА_3 міської ради 18.12.2015 року порушені його особисті конституційні права і законні інтереси як виборця депутатів ОСОБА_3 міської ради, члена територіальної громади; посилається на те, що відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; вказує, що закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати Основному Закону України, норми якого є нормами прямої дії та вимогами якої, а саме ст. 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України і якою зобовязано органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб (ст. 19) діяти лише на підставі та в межах наданих повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Крім наведеного, посилаючись на вимоги ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», зазначає, що рада приймає нормативно-правові та інші акти у формі рішень лише у межах своїх повноважень. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку, при цьому вказуючи на те, що Кабінет Міністрів України, відповідно до ст. 113 Конституції України, є вищим органом у системі виконавчої влади, який відповідальний перед Президентом України і Верховною ОСОБА_5 України, підконтрольний і підзвітний ОСОБА_5 України у межах, передбачених цією Конституцією, а здійснення контролю за діяльністю Кабінету Міністрів України, згідно п.13 ст. 85 Конституції України, віднесено до повноважень Верховної ОСОБА_5 України.

Вказує, що статтею 12 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» визначені підстави відставки Кабінету Міністрів України, яка настає, зокрема внаслідок прийняття Верховною ОСОБА_5 України резолюції недовіри Кабінету Міністрів України і прийняття Президентом України рішення про відставку Кабінету Міністрів України, з урахуванням того, що Кабінет Міністрів України, відповідно до ст. 113 Конституції України є вищим органом у системі виконавчої влади, який відповідальний перед Президентом України і Верховною ОСОБА_5 України, підконтрольний і підзвітний ОСОБА_5 України у межах, передбачених цією Конституцією і здійснення контролю за діяльністю Кабінету Міністрів України, відповідно до п. 13 ст. 85 Конституції України, віднесено до повноважень Верховної ОСОБА_5 України. Крім цього, статтею 12 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» визначені підстави відставки Кабінету Міністрів України, яка настає, зокрема внаслідок прийняття Верховною ОСОБА_5 України резолюції недовіри Кабінету Міністрів України та прийняття Президентом України рішення про відставку Кабінету Міністрів України.

Обгрунтовує вимоги тим, що ОСОБА_3 міська рада не є органом який здійснює контроль за діяльністю Кабінету Міністрів Украйни і відповідно не може направляти до Президента України та Верховної ОСОБА_5 України звернення про відставку Уряду і безпосереднього Прем»єр Міністра України ОСОБА_6, а приймаючи оскаржуване рішення, ОСОБА_3 міська рада вирішила питання, що фактично перебувають за межами наданих законодавством повноважень місцевого значення, при цьому надала оцінку діяльності Кабінету Міністрів України, що є прерогативою виключно Президента України та Верховної ОСОБА_5 України. З огляду на рішення Конституційного Суду України від 26.03.2002 року, яким визначено політико-правову природу органів місцевого самоврядування, як таких, що є представницькими органами, через які здійснюється право територіальної громади вирішувати самостійно не будь-які питання суспільного життя, а питання саме місцевого значення, тобто такі, що повязані передусім із життєдіяльністю територіальних громад і перелік яких визначено у Конституції України і законах України, з огляду на правову позицію підтверджену вищенаведеному і Конституційним Судом України при прийнятті рішення №7-рп/2009 від 16.04.2009 року, вказуючи також і на те, що проект оскаржує мого рішення не був оприлюднений на відповідному сайті ОСОБА_3 міської ради, у визначений вищевказаним законом термін, а також з огляду на відсутність правових підстав для прийняття оскаржуємого рішення, просить визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_3 міської ради від 18.12.2015р. №38 «Про звернення депутатів ОСОБА_3 міської гади VII скликання до Верховної ОСОБА_5 України та Президента України».

Вищезазначені позовні вимоги в судовому засіданні позивач ОСОБА_2 підтримав в повному обсязі; в наданих суду поясненнях посилався на обставини аналогічно викладеним в позові. Додатково пояснив, що згідно отриманих даних, на сайті ОСОБА_3 міської ради проект рішення №38 «Про звернення депутатів ОСОБА_3 міської гади VII скликання до Верховної ОСОБА_5 України та Президента України» був відсутній; даного числа жодний з проектів рішень не був опублікований на сайті, разом з цим, будучи присутнім на засіданні 2 сесії УІІ скликання І пленарного засідання, як член громадської організації бачив, що депутатам було доведено проект рішення, яке за внесеною в залі пропозицією одного з депутатів було влючено до порядку денного сесії, однак, не одразу відбувалося голосування, а після декількох перерв. Пояснив, що депутати при голосуванні, а відповідно і прийнятті рішення №38 «Про звернення депутатів ОСОБА_3 міської гади VII скликання до Верховної ОСОБА_5 України та Президента України» вийшли за межі своїх повноважень визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», рішення було прийнято, всупереч вимогам ст. 19 Конституції України, а оскільки рішення на даний час є чинним, наявним є відсутність «вето» відносно оскаржуємого рішення з боку міського голови, просить з урахуванням усіх обставин справи, наданих ним доказів, задовольнити заявлені вимоги і оскаржуєме рішення № 38 від 18.12. 2015 року ОСОБА_3 міської ради визнати неправомірним і його скасувати.

Представник відповідача - ОСОБА_3 міської ради, за довіреністю ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги вищенаведені заперечував та в наданих суду поясненнях посилався на відповідність прийнятого рішення вимогам ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Не заперечував того, що дійсно проекту оскаржуємого рішення №38 «Про звернення депутатів ОСОБА_3 міської гади VII скликання до Верховної ОСОБА_5 України та Президента України» попередньо на сайті міської ради не було оприлюднено, так як питання щодо звернення депутатів ОСОБА_3 міської гади VII скликання до Верховної ОСОБА_5 України та Президента України про недовіру Кабінету Міністрів України та відставку Прем»єр Міністра України ОСОБА_6 було піднято до розгляду безпосередньо в сесійній залі і включено до порядку денного лише 18.12. 2015 року. В наданих суду поясненнях, представник відповідача утримався від відповіді щодо обґрунтованості правових підстав для прийняття оскаржує мого рішення № 38 від 18.12. 2015 року ОСОБА_3 міською радою.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_4, вивчивши і розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, відповідно заперечення, заявлені в усній формі; обєктивно дослідивши і оцінивши докази надані відповідно сторонами, в їх сукупності, у межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного.

Статтею 6 КАС України встановлено, що до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до ст.11 КАС України, розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом відносно заявлених позовних вимог установлено наступні факти і відповідні їм правовідносини, зокрема, відповідно до дослідженого в засіданні рішення ОСОБА_3 міської ради 2 сесії УІІ скликання І пленарного засідання № 38 від 18 грудня 2015 року «Про звернення депутатів ОСОБА_3 міської ради УІІ скликання до Верховної ОСОБА_5 України та Президента України вбачається, що відповідно до ст.. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ОСОБА_3 міська рада вирішила звернутися до Верховної ОСОБА_5 України та Президента України щодо ініціювання недовіри Кабінету Міністрів України та відставки Прем»єр Міністра України ОСОБА_6 (п.1 з додаванням звернення), з визначенням (п.2) звернення до Верховної ОСОБА_5 України та Президента України надіслати терміново телеграмою та вирішенням оприлюднення вказаного рішення на офіційному веб порталі ОСОБА_3 міської ради в мережі Інтернет (п.3); контроль за виконання рішення покладено на ОСОБА_3 міського голову ОСОБА_7 (п.4) (а.с. 5,18). При цьому, судом звертається увага, що за дослідженим зверненням депутатів ОСОБА_3 міської ради щодо ініціювання недовіри Кабінету Міністрів України та відставки Прем»єр Міністра України ОСОБА_6 підсумовано за результатами року діяльність уряду на чолі з Прем»єр Міністром України ОСОБА_6 (а.с. 5 оборот, 19).

Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України (документ, що посвідчує особу позивача паспорт - а.с. 6,7), останній в наданих суду поясненнях зазначив, що є членом територіальної громади міста Чернівці, виборцем депутатів ОСОБА_3 міської ради і вважає, що вказане вище рішення порушує його особисті конституційні права, оскільки він, як виборець не уповноважував під час голосування депутатів міської ради на прийняття рішень, які на його думку виходять за межі повноважень органу місцевого самоврядування і вважає, що оскаржуєме рішення суперечить вимогам чинного законодавства, порушує конституційні засади місцевого самоврядування, вказуючи на те, що в силу вимог ст.. 5 Конституції України носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ.

Матеріалами справи, а саме витягом з офіційного сайту ОСОБА_3 міської ради (а.с. 23) підтверджено доводи позивача в частині того, що проект рішення від 18 грудня 2015 року «Про звернення депутатів ОСОБА_3 міської ради УІІ скликання до Верховної ОСОБА_5 України та Президента України не був оприлюднений (а.с. 24 - 26).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 140 Конституції України - місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Відповідно до статті 5 Конституції України народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Конституційний Суд України в Рішенні від 26.03.2002 року визначив політико-правову природу органів місцевого самоврядування, які не є органами державної влади, а є представницькими органами, через які здійснюється право територіальної громади, самостійно вирішувати не будь-які питання суспільного життя, а питання саме місцевого значення, тобто такі, які повязані передусім з життєдіяльністю територіальних громад і перелік яких визначено у Конституції і законах України (пункти 4, 5 мотивувальної частини Рішення від 26.03.2002 №6-рп/2002).

Отже, законодавчо, а саме відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено систему і гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування. Посилання в оскаржуємому рішенні на статтю 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», стверджує, що питання, які вирішуються місцевими радами приймаються на їх пленарних засіданнях і відповідно до вимог вказаного закону, зокрема, до ст.. 59 названого Закону, рада приймає нормативні та інші акти у формі рішень лише у межах своїх повноважень. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або Законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Таким чином, виходячи з наведеного вище, сукупності досліджених доказів, суд вважає, що ОСОБА_3 міська рада прийняла оскаржуєме рішення № 38 від 18.12. 2015 року не місцевого значення, тобто вийшла за межі повноважень, визначених нормами Основного Закону України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

При цьому, судом звертається увага, що п.1 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» передбачено, що місцева державна адміністрація забезпечує виконання Конституції та законів України, рішень Конституційного Суду України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, інших органі державної влади. Статтею 28 вказаного Закону визначено, що місцеві держави адміністрації для реалізації наданих їм повноважень, мають право проводити перевірки стану додержання Конституції України та законів України, інших актів законодавства органами місцевого самоврядування….. Як пояснив в судовому засіданні позивач ОСОБА_2, він звертався до ОСОБА_3 обласної державної адміністрації з приводу звернення депутатів ОСОБА_3 міської ради і прийнятого 18.12. 2015 року рішення, однак, його звернення було залишено поза увагою, а тому, виходячи з того, що оскаржуване рішення ОСОБА_3 міської ради на даний час не набуло чинності, він звернувся в суд про визнання його незаконним і скасування.

Крім наведеного, в судовому засіданні було установлено порушення вимог статей 3, 4, 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а також п.6 ст.6 Регламенту роботи ОСОБА_3 міської ради, якими відповідно, передбачено обов'язкове попереднє оприлюднення проектів рішень, що підлягають обговоренню на сесії, за 20 робочих днів до дати їх розгляду, а як видно з вище досліджених доказів (а.с. 23 26), та вбачається з пояснень позивача на офіційному сайті ОСОБА_3 міської ради, проект рішення від 18 грудня 2015 року «Про звернення депутатів ОСОБА_3 міської ради УІІ скликання до Верховної ОСОБА_5 України та Президента України не був оприлюднений, у визначені означеним вище Законом термін.

Крім цього, згідно з ст. 94 Регламенту роботи ОСОБА_3 міської ради, рішення ради підписує міський голова… Рішення ради підписуються не пізніше як у десятиденний строк після їх прийняття (крім рішень, дія яких зупинена міським головою). Підписані рішення ради реєструються в загальному відділі міської ради шляхом присвоєння порядкового реєстраційного номера; датою реєстрації рішення ради є дата його прийняття. Рішення ради не пізніше як у десятиденний строк після їх підписання тиражуються і надсилаються загальним відділом міської ради за переліком, що додається до рішення, а також оприлюднюються виконавцями (авторами) рішень через засоби масової інформації (в разі необхідності). Отже, судом встановлено, що оскаржуєме рішення не було оприлюднено у встановленому порядку.

Відповідно до ст. 66 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Згідно до ст.71 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд вважає, що відповідачем не надано належних докази на підтвердження своїх заперечень та необгрунтованості позовних вимог позивача. Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмету спору, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання протиправним і скасувати рішення ОСОБА_3 міської ради від 18.12.2015р. №38 «Про звернення депутатів ОСОБА_3 міської гади VII скликання до Верховної ОСОБА_5 України та Президента України» ґрунтується на законі і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 19, 68, 85, 113, 140, Конституції України, Рішення Конституційний Суд України від 26.03.2002 року, справа №6-рп/2002; Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (ст.ст. 59, 25 ч.1п.1); Закон України «Про доступ до публічної інформації» ( ст.. 3, 4, 15); Закону України «Про Кабінет Міністрів України» (ст..12); ст.ст. 11, 17, 18, 66, 71, 86, 158-163, 167 КАС України суд, - ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради про скасування рішення суб»єкта владних повноважень задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати рішення ОСОБА_3 міської ради від 18.12. 2015 року № 38 «Про звернення депутатів ОСОБА_3 міської ради УІІ скликання до Верховної ОСОБА_5 України та Президента України.

Скасувати заходи забезпечення позову, за ухвалою суду від 12.01. 2016 року після набрання чинності даної постанови і до її виконання.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького адміністративного апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці, шляхом подачі сторонами апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення.

Суддя Слободян Г.М.