Справа № 820/11181/15
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2016-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

22 січня 2016 р. № 820/11181/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Зінченко А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, Начальника Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, Начальника Павлоградського МВ ГУМВСУ в Дніпропетровській області про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ МВС України в Дніпропетровській області, Начальника ГУ МВС України в Дніпропетровській області, Начальника Павлоградського МВ ГУМВСУ в Дніпропетровській області, в якому після уточнення позовних вимог, просив суд: скасувати наказ начальника ГУМВСУ в Дніпропетровській області від 21.09.2015 року №3145, в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності - звільнення з ОВС ОСОБА_1; скасувати наказ начальника ГУМВСУ в Дніпропетровській області від 29.09.2015 року №415 о/с, в частині звільнення з ОВС ОСОБА_1; зобов'язати ГУМВСУ в Дніпропетровській області поновити на посаді помічника оперуповноваженого сектора карного розшуку Павлоградського міського відділу ГУМВСУ в Дніпропетровській області; зобов'язати начальника Павлоградського МВ ГУМВСУ в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 грошове утримання за весь час вимушеного прогулу, а саме з 29.09.2015 року за кожен місяць вимушеного прогулу та зобов'язати ГУМВСУ в Дніпропетровській області виплатити моральну шкоду від незаконного звільнення в сумі 20000 гривень.

Свій позов позивач обґрунтував тим, що позивач. ОСОБА_1, працює в органах внутрішніх справ з 28.08.2012 року. 07.09.2015 року він був затриманий за підозрою у скоєнні злочину, передбаченому ст. 368 КК України.

14.10.2015 року позивача ознайомили з витягом із Наказу №415о/с від 29.09.2015 року про звільнення з ОВС за порушення дисципліни.

Позивач вважає, що жодного дисциплінарного проступку він не скоював, на момент звернення до суду вироку суду, яким би він був визнаний винним у скоєнні кримінального злочину, не має.

В судове засідання представник позивача не прибув, але надав до суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримав та просив справу розглядати за його відсутності.

Представники відповідачів у судове засідання не прибули, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, але надали до суду заперечення, в яких проти позову заперечували, в задоволенні позовних вимог просили відмовити та справу розглядати за його відсутністю.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вищевикладене, суд відповідно до ст. 128 КАС України ухвалив проводити судовий розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України з 26.07.2012 року.

Наказом ГУМВС України в області від 29. 09. 2015 року № 415 о/с сержант міліції ОСОБА_1 був звільнений із ОВС України за п. 63-«є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України в запас Збройних сил України з посади помічника оперуповноваженого сектора карного розшуку Павлоградського міського відділу (з обслуговування , м. Павлоград та Павлоградського району) з 29.09.2015 року.

Суд вказує, що порядок проходження служби в органах внутрішніх справ регламентується спеціальним законодавством, в тому числі, Законом України «Про міліцію», Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №114 від 29.07.1991 року, Дисциплінарним статутом ОВС, затвердженим Законом України від 22,02.2006 року № 3460-IV, Присягою працівника ОВС, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України № 382 від 28.12,1991 року, Правилами поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затвердженими наказом МВС України від 22.02.2012 року №155, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.04.2012 року за № 628/20941, які вимагають від працівників органів внутрішніх справ дотримуватись порядку та правил, встановлених законодавством України, Присягою, статутами, нормативними актами МВС України та наказами начальників органів внутрішніх справ, які видаються в межах їх повноважень; завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну та службову таємницю, з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, не вчиняти дій, які можуть привести до втрати незалежності та об'єктивності при виконанні службових обов'язків, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ.

Матеріалами справи підтверджено, що підставою притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 стало проведення за наказом начальника ГУМВС України в Дніпропетровській області від 11.09.2015 року №3002 службового розслідування за фактом надзвичайної події за участю помічника оперуповноваженого СКР Павлоградського МВ сержанта міліції ОСОБА_1

У ході проведення службового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 07.09.2015 року приблизно о 17.30, знаходячись у парку поблизу супермаркету «АТБ», розташованого за адресою: Харківська область, м.Лозова, 3-й мікрорайон, 38, використовуючи своє службове становище, шляхом вимагання одержав від громадянина ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 2000 грн. за непритягнення останнього до кримінальної відповідальності. Опитаний з цього приводу сержант міліції ОСОБА_1 на підставі ст.63 Конституції України відмовився від надання будь-яких пояснень.

За висновком службового розслідування ГУМВС України в Дніпропетровській області видано наказ ГУМВС України в області від 21.09.2015 року № 3145 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих осіб Павлоградського МВ», який реалізовано в установленому порядку наказом ГУМВС України в області від 29.09.2015 року № 415 о/с. Відповідно до наказу за порушення вимог ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Присяги працівника ОВС України, Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу ОВС України, що виразилось у недотриманні професійно-етичних правил поведінки у позаслужбовий час помічника оперуповноваженого СКР Павлоградського МВ ОСОБА_1 було звільнено з органів внутрішніх справ України за п.63 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС.

Суд вказує, що згідно з п.8 ст.12 Дисциплінарного Статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення дисципліни в якості дисциплінарного стягнення може бути застосовано звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до ст.14 Дисциплінарного Статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник, або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Відповідно до п.6.2.2. Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 року №230, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 року за № 541/23073 (далі Інструкція) у разі відмови особи надати пояснення на підставі ст. 63 Конституції України цей факт документується за допомогою проставляння нею підпису на бланку пояснення.

Встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень на підставі ст.63 Конституції України, проставив свій підпис на бланку пояснення. Позивача в установленому порядку було ознайомлено з висновком службового розслідування, з наказом ГУМВС від 21.09.2015 року № 3145, видано трудову книжку, військовий квиток, витяг з наказу про звільнення.

Суд вважає, що посилання позивача на відсутність результатів досудового розслідування, як на доказ відсутності в його діях дисциплінарного проступку, безпідставне.

Не ґрунтується на нормах права також твердження позивача про можливість його звільнення тільки після набрання вироком законної сили та посилання на п. 67 Положення про проходження служби та суперечить матеріалам справи: ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ за п.63-«е» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби, а не за п.63-«й» (у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення). Наявність чи відсутність в діях позивача складу кримінального правопорушення не спростовують факту вчинення останнім дисциплінарного проступку, що став підставою для звільнення з органів внутрішніх справ останнього.

Відповідно до п.2.1. Інструкції підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового або начальницького складу службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень. Згідно з п.п.2.2.2., 2.2.3. Інструкції службове розслідування проводиться у разі реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєне особою рядового або начальницького складу кримінальне правопорушення.

Суд вважає за необхідним вказати, що ч.5 ст.25 Закону України «Про міліцію» передбачено, що працівник міліції, який порушив вимоги закону або неналежно виконує свої обов'язки, несе відповідальність в установленому порядку.

Суд вказує, що статтями 1 та 2 Дисциплінарного Статуту визначено, що службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно - правових актів МВС України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни с дисциплінарним проступком.

Стаття 5 Дисциплінарного статуту вказує, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту та пунктом 23 Положення про проходження служби передбачено, що особи рядового і начальницького складу, притягнуті в установленому законом порядку до адміністративної, кримінальної, матеріальної відповідальності , водночас можуть нести й дисциплінарну відповідальність.

А згідно статті Дисциплінарного Статуту ОВС службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника ОВС України, статутів, наказів начальників , дотримуватися норм професійної та службової етики; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 займав відповідальну посаду - помічника оперуповноваженого сектора карного розшуку, мав спеціальне звання - сержант міліції; на думку суду скоїв проступок, несумісний з подальшим перебуванням на службі в ОВС, що дає підстави сумніватися в його об'єктивності, неупередженості при подальшому виконанні службових обов'язків, тому, що спеціальні юридичні і моральні норми пред'являють підвищені вимоги до почуття відповідальності працівника міліції. Поведінка працівника органів внутрішніх справ України завжди і за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму і морально - етичним принципам стража правопорядку.

Тому, на думку суду, накази, що оскаржуються, законні, правомірні, винесені на підставі діючого законодавства.

Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, то суд вказує, що в задоволенні позовних вимог в цій частині також слід відмовити, так як в ході розгляду справи не встановлено наявність психологічних страждань позивача та їх причинний зв'язок з діями відповідачів.

Суд зазначає, що частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами.

А згідно ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Вирішуючи спір, суд бере до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем надані суду усі необхідні докази правомірності своїх дій.

При зазначених обставинах, суд вважає позовні вимоги позивача не правомірними та такими, що не ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, не підтверджені матеріалами справи, а тому є такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 69-71, 94, 160 - 163, 167, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Харківський окружний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, Начальника Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, Начальника Павлоградського МВ ГУМВСУ в Дніпропетровській області про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня отримання копії постанови в повному обсязі апеляційної скарги.

Суддя А.В. Зінченко