Справа № 815/5689/15
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2016-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/5689/15

Категорія: 3.4 Головуючий в 1 інстанції: Левчук О. А.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого - Милосердного М.М.,

суддів - Бітова А.І. та Ступакової І.Г.,

за участю: особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Державної міграційної служби України на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної міграційної служби (далі - ДМС) України про визнання протиправним та скасування рішення від 31.01.2015 року №16-15 про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, також просив зобов'язати прийняти рішення про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

В обґрунтовування позовних вимог зазначалося, що позивач є громадянином Сирійської Арабської Республіки, але не може та не бажає користуватись захистом своєї країни, не бажає брати участь у бойових діях, та не може повернутись до країни своєї громадянської належності.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2015 року позовні вимоги задоволено частково, суд визнав протиправним та скасував рішення ДМС України №16-15 від 31.01.2015 року про відмову в наданні статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту. Також, суд зобов'язав відповідача повторно розглянути заяву громадянина Сирії ОСОБА_1 про визнання його особою, яка потребує додаткового захисту, у відповідності з процедурою, передбаченою законодавством.

Не погоджуючись з постановою суду, представником ДМС України подана апеляційна скарга, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, тому постанова підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином Сирійської Арабської Республіки, місце народження та адреса проживання на період вибуття - м. Алеппо, Сирія. За національністю - курд, за віросповіданням - мусульманин (суніт), має повну середню освіту, неодружений, національний НОМЕР_1, виданий 11.10.2011 року.

01 листопада 2013 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДМС України в Одеській області із заявою про надання статусу біженця, або особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, посилаючись на те, що виїхав із Сирії через нестабільну політичну ситуацію та громадянську війну, та побоюється, що терористичні угрупування можуть змусити його приймати участь у бойових діях. Так як в Україні, м.Одеса у нього проживає та навчається брат, то він вирішив прямувати до України.

Наказом ГУ ДМС України в Одеській області №134 від 19.11.2013 року прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Згідно особової справи № 2013OD0356 на територію України позивач прибув 15.03.2012 року авіарейсом Сирія, м. Алеппо - Україна, м. Одеса, офіційно, на підставі національного паспорту № НОМЕР_2 та одноразової візи № НОМЕР_3.

За результатами розгляду особової справи заявника, ГУ ДМС України в Одеській області дійшло до висновку за доцільне відмовити громадянину Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 у визнанні біженцем та особою, яка потребує додаткового захисту на підставі ст.6 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", що оформлено Висновком від 24.11.2014 року. Висновок ґрунтується на тому, що повідомлені заявником факти щодо побоювання стати жертвою військового конфлікту, в час коли у Сирії розгорнулася громадянська війна, не відповідають критеріям статусу біженця та додаткового захисту, а отримана інформація щодо причини виїзду з країни походження має низку суперечностей. Крім того аналіз наданих матеріалів із наявною інформацією по країні походження заявника підтверджують відсутність умов, які можуть буди розглянуті в контексті надання заявникові додаткового захисту в Україні.

Підставою звернення до суду стало рішенням ДМС України №16-15 від 31 січня 2015 року з посиланням на п.1 та 13 частини 1 статтю 13 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", яким висновок ГУ ДМС України в Одеській області підтримано, у наданні статусу біженця в Україні громадянину Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішуючи спірне питання та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав, що рішення ДМС України №16-15 від 31.01.2015 року є таким, що не ґрунтується на вимогах законодавства, є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступного.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч. 1 статті 1 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", біженець - особа, яка не є громадянином України і внаслідок обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може чи не бажає повернутися до неї внаслідок зазначених побоювань.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" особа, яка потребує додаткового захисту, - особа, яка не є біженцем відповідно до Конвенції про статус біженців 1951 року і Протоколу щодо статусу біженців 1967 року та цього Закону, але потребує захисту, оскільки така особа змушена була прибути в Україну або залишитися в Україні внаслідок загрози її життю, безпеці чи свободі в країні походження через побоювання застосування щодо неї смертної кари або виконання вироку про смертну кару чи тортур, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання або загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини і не може чи не бажає повернутися до такої країни внаслідок зазначених побоювань.

Як вбачається з особової справи № 2013OD0356 на територію України позивач прибув 15.03.2012 року, судом також встановлено, що у липні 2012 року Міжнародний Комітет Червоного Хресту визнав конфлікт у Сирії збройним конфліктом не міжнародного характеру. Кількість осіб, які постраждали під час конфлікту на даний момент дуже висока та продовжує зростати. ООН постійно інформує про акти насилля та вбивствах у Сирії. З початку березня 2011 року постійно надходять відомості щодо порушення права людини та основних свобод, у тому числі страти без суду, тортури, арешти, застосування тяжкої зброї проти мирного населення.

З протоколу співбесіди з громадянином Сирії ОСОБА_1 вбачається, що останнє місце проживання позивача в країні громадянського походження - Сирія, м. Алеппо, р-н Раджу.

Згідно карти конфлікту в Сирії, м. Алеппо, р-н Раджу є однією із територій озброєного конфлікту.

Отже, на теперішній момент в країні громадянського походження позивача та зокрема у його рідному місті склалася небезпечна для життя ситуація, яка цілком обґрунтовано викликає побоювання за життя та можливі переслідування.

В Рекомендаціях УВКБ ООН за питанням міжнародного захисту відносно осіб, які залишають Сирійську Арабську Республіку (Редакція IIІ) від 27.10.2014 року зазначено, що після видання УВКБ ООН в жовтні 2013 р. "Рекомендацій з питання міжнародного захисту щодо осіб, які покидають Сирійську Арабську Республіку (Редакція II)" ситуація в Сирії в плані безпеки, дотримання прав людини, переміщення і гуманітарних потреб ще більше загострилася.

Також, в Рекомендаціях УВКБ ООН від 27.10.2014 року зазначено, що конфлікт у Сирії триває вже четвертий рік, і гуманітарна ситуація як і раніше погіршується. Загальне число людей, що потребують гуманітарної допомоги в Сирії досягло 11 млн. осіб, серед яких близько 6,45 млн. ВПЛ. Хоча конфліктом порушена вся територія Сирії, більшість потребують допомоги, за повідомленнями, зосереджена в провінціях Алеппо, Риф Дамаск і Ідліб. Понад 4,7 млн. чол. живуть у важкодоступних районах, а 241 тис. перебувають в обложених районах, відрізаних від поставок предметів першої необхідності і практично недоступних для гуманітарних організацій.

Згідно п.27 Рекомендацій у тих випадках, все більш виключних - де критерії включення в міжнародний захист згідно Конвенції 1951 р. не будуть дотримані, слід розглядати більш широкі критерії відповідності поняття "біженець", сформульовані в регіональних нормативно-правових актах, що стосуються біженців, або інші форми міжнародного захисту, в тому числі додатковий захист або захист від висилки, основаних на міжнародних або регіональних норми в області прав людини або базуються на нормах національного законодавства.

Виходячи з наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що міграційним органом при розгляді заяви позивача про надання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, належним чином не були досліджені зазначені обставини, які б могли підтвердити/спростувати наявність суб'єктивної сторони в доводах позивача стосовно побоювань щодо переслідування за його релігійною належністю, а тому рішення про відмову у визнанні позивача біженцем або особи, яка потребує додаткового захисту та має передчасний характер.

Тому, суд першої інстанції обґрунтовано скасував рішення від 31.01.2015 року №16-15 та зобов'язав відповідача повторно розглянути заяву громадянина Сирії ОСОБА_1 про визнання його особою, яка потребує додаткового захисту, у відповідності із процедурою, передбаченою законодавством.

Підсумовуючи все викладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та надана правова оцінка.

Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству.

Колегія суддів не може погодитися з посиланням апелянта на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому що всі процесуальні норми, передбачені адміністративним судочинством були виконані без порушень прав кожної сторони при розгляді справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної міграційної служби України - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.М. Милосердний

Судді: А.І.Бітов

І.Г.Ступакова