Справа № 489/58/16-а
Суддя: Тихонова Н. С.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/489/37/2016
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 січня 2016 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі - Гроднової А.М.

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги мотивували тим, що він перебуває на обліку в УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва та отримує пенсію відповідно до ЗУ «Про наукову і науково-технічну діяльність». З метою перерахунку призначеної йому пенсії ОСОБА_1 звернувся до відповідача, проте йому було відмовлено, в звязку з чим позивач звернувся до суду. Згідно Постанови Ленінського районного суду від 28.05.2015 р., яка набрала законної сили, його позовні вимоги було задоволено та зобовязано УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії згідно з його заявою від 15.10.2014 р. Однак до теперішнього часу вказана постанова суду УПФУ не виконана, перерахунок пенсії не проведено. Позивач вважає, що такими неправомірним діями відповідача йому завдано моральної шкоди, яку він оцінює в 3 000 грн. 00 коп.

Посилаючись на вищевикладене, ОСОБА_1 просить суд визнати неправомірними дії УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва; зобовязати УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва провести перерахунок його пенсії відповідно до Постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 травня 2015 року; стягнути з відповідача на його користь 3 000 грн. 00 коп. моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва в судовому засіданні позов не визнав. Зазначав, що Постанову суду про перерахунок пенсії позивачу було виконано в повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва та з 18.03.2013 р. отримує пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про наукову і науково-технічну діяльність».

В жовтні 2014 р. ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва з заявою про перерахунок пенсії, проте йому було відмовлено. В звязку з чим позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Згідно Постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28.05.2015 р. по справі № 2-а/489/75/15 адміністративний позов ОСОБА_1 до УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва задоволено частково, а саме: визнано неправомірним Рішення УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва від 14.01.2015 р. № 3/1 щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 згідно з його заявою від 15.10.2014 р. та утримання з нього переплати пенсії в розмірі 2 675 грн. 41 коп. з 18.03.2013 р. по 31.01.2015 р.; зобовязано УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії згідно з його заявою від 15.10.2014 р.

Вищезазначена постанова суду набрала законної сили.

17.11.2015 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва по вказаній справі було видано виконавчий лист, який було предявлено для виконання до Відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Разом з тим в обґрунтування своїх вимог позивач ОСОБА_1 посилається на те, що до теперішнього часу постанову не виконано, пенсію йому не перераховано.

Відповідно до ст.ст. 14, 255 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень ст. 257 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому ЗУ «Про виконавче провадження».

У відповідності до ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці.

Вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

З матеріалів справи вбачається, що у встановленому законом порядку позивач ОСОБА_1 звернувся до Відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області та надав для виконання виконавчий лист № 2-а/489/75/15.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Дослідивши надані докази судом встановлено, що 11.12.2015 р. старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-а/489/75/15, виданого 17.11.2015 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва, в звязку з повним фактичним виконанням - відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження.

Вказану Постанову було отримано позивачем ОСОБА_1

Відповідно до ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси.

Зі змісту вимог ОСОБА_1 вбачається, що він просить суд зобовязати УПФУ виконати Постанову суду . Однак примусове виконання судових рішень відноситься до компетенції державної виконавчої служби.

За таких обставин суд вважає, що позивачем невірно обрано спосіб захисту його порушених прав, адже в разі незгоди з рішенням ДВС він має право у встановленому законом порядку оскаржити його.

Дослідивши надані докази судом встановлено, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій та зобовязання здійснити перерахунок пенсії згідно постанови суду безпідставні та не підлягають задоволенню. Відповідно необхідно відмовити також в задоволенні вимог позивача про стягнення на його користь компенсації моральної шкоди, оскільки докази неправомірних дій з боку відповідача щодо ОСОБА_1 відсутні.

Керуючись 17, 18, 19,122, 158,160-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: