Справа № 804/14405/15
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Серьогіної О.В.
при секретарі судового засіданні ОСОБА_1
позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення,-
ОСОБА_2 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_3, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майна ОСОБА_3 №23828119 від 20.08.2015р. про відмову ОСОБА_2 у державній реєстрації права власності на нерухоме майно домоволодіння №9 по вул. Блакитна в м. Дніпропетровську;
- зобовязати державного реєстратора прав на нерухоме майна ОСОБА_3 здійснити державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на обєкт нерухомого майна домоволодіння №9 по вул. Блакитна в м. Дніпропетровську.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.09.2015р. відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у судовому засіданні.
Судовий розгляд адміністративної справи здійснювався з повним фіксуванням судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу "Камертон".
У судове засідання зявився позивач, представник відповідача звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи без його участі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду здійснено заміну відповідача на належного - Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області.
Позивач у судовому засіданні позов підтримала, просила суд задовольнити його з підстав, викладених у позовній заяві.
Відповідач у письмових запереченнях проти позову зазначив, що державним реєстратором при вивчені документів наданих позивачем було встановлено невідповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, просив суд відмовити у задоволенні позову у звязку з його необґрунтованістю.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до статті 182 Цивільного Кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або правочинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.
Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Вказані правовідносини регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 868.
Згідно підпункту 1 частини 1 статті 4 Закону №1952-ІV від 01.07.2004р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі по тексту Закон №1952-ІV) обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних організацій, іноземних держав, а саме: право власності на нерухоме майно.
Згідно п.2 ч.2 ст.9 Закону №1952-ІV державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.
Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону України №1952-ІV, державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.
Згідно до ч. 1, 2 ст. 15 вказаного Закону державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.
Приписами ч. 1 ст. 19 Закону України №1952-ІV визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.
Відповідно до ч.ч. 4,5 ст.15 Закону № 1952-IV державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.
Державна реєстрація прав (надання відмови в ній) проводиться у строк, що не перевищує пяти робочих днів (крім випадків, установлених частиною сьомою цієї статті) з дня надходження до органу державної реєстрації прав заяви про таку реєстрацію і передбачених цим Законом та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до нього, документів, необхідних для її проведення.
Відповідно до ч.3 ст.17 цього Закону документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Підставою для державної реєстрації прав, є в тому числі, як зазначено в ч.1 ст. 19 Закону № 1952-IV, рішення судів, що набрали законної сили.
Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 868 визначається перелік документів для здійснення державної реєстрації прав.
Згідно п.36 Порядку № 868 для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.
Відповідно до п.37 Порядку № 868 документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
У відповідності до п.15 Порядку № 868 під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо:
1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках);
2) повноважень заявника;
3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;
4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону;
5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.
Отже, основною умовою для проведення державної реєстрації речових прав є подання заявником документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно.
Судом встановлено, що 14.08.2015р. позивач звернувся до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області з заявою №12822067 про проведення державної реєстрації права власності (часткова) на обєкт нерухомого майна по вул. Блакитна в м. Дніпропетровську.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.12.2009р. було визнано право власності за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 10.09.2008р. наступне майно: 1/4 частину домоволодіння №9 по вул. Блакитна в м. Дніпропетровську, 1/4 частину земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Блакитна, 9, 1/4 частину автомобіля ГАЗ-24, державний номер Д1833ДП, 1/4 частину гаража літ.Г, який розташований за адресою: Дніпропетровськ, вул. Блакитна, 9. Вказане рішення набрало законної сили 21.12.2009р.
Статтею 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, зокрема, у разі, якщо заявлено право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону та подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.
Зважаючи на те, що перелік підстав для відмови у державні реєстрації є виключним та позивачем був поданий повний пакет документів для державної реєстрації прав на нерухоме майно, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа (ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України).
З огляду на те, що позивачем під час подання позову було сплачено судовий збір у розмірі 457,20грн., та суд прийшов до висновку про задоволення позову, тому судовий збір сплачений позивачем в сумі 457,20грн. підлягає стягненню з відповідача.
Керуючись ст. 94, 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майна ОСОБА_3 №23828119 від 20.08.2015р. про відмову ОСОБА_2 у державній реєстрації права власності на нерухоме майно.
Зобовязати Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області здійснити державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на майно, яке виникло на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.12.2009р., а саме: 1/4 частину домоволодіння №9 по вул. Блакитна в м. Дніпропетровську, 1/4 частину земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Блакитна, 9, 1/4 частину гаража літ.Г, який розташований за адресою: Дніпропетровськ, вул. Блакитна, 9.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 14 грудня 2015 року

Суддя ОСОБА_6