Справа № 804/16175/15
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2015-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючий суддя Ніколайчук С.В.
при секретарі судового засідання Федуркіній А.В.;
представник позивача ОСОБА_1;
представник відповідача ОСОБА_2;
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Сервісна компанія ОСОБА_3 до Новомосковської обєднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що оспорюване рішення є неправомірним, оскільки позивач не порушував п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198. п. 200.1, п.200.4 статті 200 Податкового кодексу України та у податкового органу відсутні підстави та повноваження щодо визнання недійсним (нікчемним) договору укладеного позивачем з його контрагентом ПП «СЕЛЕНА-Д», адже угода з контрагентом позивача в судовому порядку недійсною податковою інспекцією не визнавались та висновки акта зроблені лише на припущеннях, оскільки факт реальності здійснення позивачем господарських операцій за угодою, укладеною з ПП «СЕЛЕНА-Д», підтверджено у ході перевірки первинними бухгалтерськими документами, які включають зміни в структурі активів позивача.Оскільки право підприємства на формування податкового кредиту не залежить від податкового обліку (стану місцезнаходження) контрагентів та сплати ним податку до бюджету, позивач вважає, що ним було сформовано ПДВ на підставі належним чином оформлених податкових накладних відповідно до вимог Податкового кодексу України.
22.12.15р. для надання додаткових доказів по справі оголошено перерву до 28.12.15р.
28.12.2015р. в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача проти позову заперечував, просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову, мотивуючи тим, що опрацюванням документів податкової звітності та баз даних встановлено, що одним з постачальників постачальників позивача було ПП «СЕЛЕНА-Д», однак в ході позапланової перевірки неможливо було дослідити ланцюг постачання товару від ПП «СЕЛЕНА-Д» до ТОВ «СК «Клінінг Груп», у звязку з чим виникли сумніви стосовно факту здійснення такої операції. В наданих до перевірки податкових та видаткових накладних, отриманих від підприємства ПП «СЕЛЕНА-Д», не зазначено код УКТ ЗЕД, тобто за даними первинних документів та згідно баз АІС «Податковий блок» підприємство ПП «СЕЛЕНА-Д» не здійснювало експортні та імпортні операції. Крім того, на запит Новомосковської ОДПІ направлений до ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська, остання надала наступну інформацію: звіт 1-ДФ за 2 квартал 2015 року ПП «СЕЛЕНА-Д» не надано, внаслідок чого наявність у нього трудових ресурсів не відома; додаток АМ до декларації з податку на прибуток не надавався, що свідчить про відсутність власних основних засобів; баланс станом на 31.12.14р. не надавався. Згідно з товарно-транспортними накладними перевезення товарів від ПП «Селена-Д» здійснювало ТОВ «СК «Клінінг Груп» з пункту навантаження - м. Дніпропетровськ, вул. Леніна, 8/10 до пункту розвантаження м. Дніпропетровськ, вул. Запорізьке шосе 25 (склад покупця). Місцем навантаження товару зазначено податкову адресу ПП «Селена-Д», при тому що зазначені обсяги поставлених на адресу ТОВ «СК «Клінінг Груп» засобів санітарно-побутового призначення та побутової хімії мали зберігатися в складських приміщеннях, що відповідають технічним умовам, необхідним для їх зберігання. Також, відповідач звернув увагу суду не те, що в ТТН відсутні необхідні реквізити відомостей про вантаж та вантажно-розвантажувальні операції (одиниця виміру, ціна без ПДВ за одиницю, кількість місць, маса брутто, час вибуття та прибуття). Наявність вказаних обставин, на думку відповідача, є підставою для встановлення факту нереальності здійснення господарських операцій по ланцюгу постачання, встановлено безтоварність таких операцій та юридичну дефектність первинних документів, складених від імені ПП «СЕЛЕНА-Д» на адресу ТОВ «СК ОСОБА_3», що є наслідком порушення позивачем норм ПК України.
Заслухавши представника позивача та відповідача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого.
З 30.06.2015 року по 29.07.2015року Новомосковською ОДПІ на підставі п.п78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України та згідно наказу від 26.06.2015р. №293, фахівцем Новомосковської ОДПІ проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Сервісна компанія ОСОБА_3» з питань правомірності нарахування ТОВ «Сервісна компанія ОСОБА_3» відємного значення між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з податку на додану вартість за період: лютий, березень, квітень 2015 року, по результатам якої складений акт №214/151/39422709 від 04.08.2015р., яким зафіксовано наступні порушення:
Позивач не погоджуючись із висновками викладеними в акті перевірки, подав до податкового орану заперечення від 11.08.15р. з вимогою скасувати висновки акта перевірки про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю Сервісна компанія ОСОБА_3 норм Податкового кодексу України.
За наслідками розгляду вказаного вище заперечення позивача акт перевірки № №214/151/39422709 від 04.08.2015р. залишено без змін, а заперечення без задоволення.
28.11.15р. ТОВ ю Сервісна компанія ОСОБА_3 подана первинна скарга до ГУ ДФС у Дніпропетровській області на податкове повідомлення-рішення від 17.08.15р., 06.11.15р. позивач отримав рішення про результати розгляду скарги від 28.11.15р. №8786/10/01-36, яким у задоволенні скарги відмовлено.
Судом зясовано, що перевірку позивача було проведено з урахуванням відповіді ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська, стосовно ПП «Селена-Д» наданої на письмовий запит Новомосковської ОДПІ та інформації баз даних ОДПС, а саме: АІС «Облік податків і платежів», Система автоматизованого співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів в «Аналітична система» ІАІС «Податковий блок»; АС «ТАХ INFO»; Картка платника податків; АС «Розподіл платників податку на додану вартість за категоріями уваги»; АРМ «Митниця»; АС «Перелік платників податку, які мають право на автоматичне бюджетне відшкодування ПДВ» та АС «Перелік платників податку, які не мають право на автоматичне бюджетне відшкодування ПДВ»; АС «Звіт «Протал», АІС «РПП»; АС «Співставлення реєстру виданих та отриманих податкових накладних та Єдиного реєстру податкових накладних»; Моніторинг реєстру платників ПДВ; «Єдиний реєстр податкових накладних»; електронні реєстри виданих та отриманих податкових накладних, Система контролю за рухом (споживанням) товарів за даними УКТ ЗЕД, згідно яких встановлено, що одним з постачальників ТОВ «СК ОСОБА_3» за квітень 2015 року є підприємство ПП «Селена-Д», а також наданих позивачем на запит Новомосковської ОДПІ.
Так, у період, який перевірявся, позивач мав господарські відносини з ПП «СЕЛЕНА-Д» згідно з договором поставки №2004 від 02.04.2015р.
За умовами договору ПП «СЕЛЕНА-Д» (постачальник) передає, а ТОВ «СК ОСОБА_3» (покупець) приймає та оплачує Товар (партію товару) у кількості, асортименті та за цінами, що визначені у накладних на товар, що є невідємною частиною даного договору та прирівнюються до специфікації.
Відповідно до договору підприємством ПП «СЕЛЕНА-Д» у квітні 2015 року виписано видаткові накладні, розрахунки за договором проводились у безготівкові формі, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.
Також, актом перевірки встановлено, що ТОВ «СК ОСОБА_3» придбану у ПП «СЕЛЕНА-Д» продукцію використовувала для власних потреб, що суперечить висновку податкового органу про безтоварність господарських операцій.
На підтвердження виконання вищезазначеного договору позивачем до суду надано: копію цього договору; копії первинних бухгалтерських документів, що підтверджують господарські операції з придбання товарів у ПП «СЕЛЕНА-Д»: податкові накладні, видаткові накладні, рахунок-фактури, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення, сертифікати відповідності та висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи, договір оренди автомобіля, подорожні листи, наказ про закріплення автомобіля, прибуткові ордери за квітень 2015р., накладні на внутрішнє переміщення, форма №1 ДФ за 2 квартал 2015р.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Питання, пов'язані з формуванням платником податку на додану вартість податкового кредиту, врегульовано статтею 198 Податкового кодексу України (далі - ПК України), підпунктом "а" п.198.1 якої передбачено право на віднесення сум податку з ПДВ до податкового кредиту у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі у разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2. ст. 198 ПК України).
Згідно з п. 198.3. ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно з п. 198.6. ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до пункту 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відноситься до податкового кредиту.
Ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" N 996-XIV від 16.07.1999 року, передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно з п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає і сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п. 200.3 цієї ж статті).
П 200.4 ПК України встановлено, що якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:
а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;
б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.
Відповідно до пп. 14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього кодексу.
Згідно з п. 204.4 ст.200 ПК України, платник податку має право відносити до складу податкового кредиту від'ємне значення з ПДВ поточного податкового періоду, сформованного з урахуванням такого значення попередніх податкових періодів у разі, коли сума цього значення не перекрита поточним зобов'занням з ПДВ або не підлягає включенню до складу бюджетного відшкодування.
З аналізу наявних у справі первинних документів, які також досліджувались під час перевірки, що підтверджується актом перевірки, за господарськими операціями позивача з вищенаведеним контрагентом встановлено, що вони складені у відповідності до законодавства України.
Жодних зауважень щодо їх оформлення в акті перевірки також не зазначено.
Стосовно твердження відповідача про те, що ТОВ «СК ОСОБА_3» неналежно оформило товарно-транспортні накладні на отриманий товар, а саме: відсутні необхідні реквізити відомостей про вантаж та вантажно-розвантажувальні операції (одиниця виміру, ціна без ПДВ за одиницю, кількість місць, маса брутто, час вибуття та прибуття), то слід зазначити, що відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 року, товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу; товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.
Разом з тим, вказані правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку валових витрат платників податку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому документи, обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.
Суд також відхиляє доводи відповідача про те,що місце навантаження товару зазначено податкову адресу ПП «Селена-Д», при тому, зазначені обсяги поставлених на адресу ТОВ «СК «Клінінг Груп» засобів санітарно-побутового призначення та побутової хімії мали зберігатися в складських приміщеннях, що відповідають технічним умовам, необхідним для їх зберігання та, те, що в ТТН відсутні необхідні реквізити відомостей про вантаж та вантажно-розвантажувальні операції (одиниця виміру, ціна без ПДВ за одиницю, кількість місць, маса брутто, час вибуття та прибуття), з огляду на те, що сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.
Як на час укладення правочинів позивача із ПП «Селена-Д», так і під час їх виконання, сторони були належним чином зареєстрованими в ЄДРПОУ та були платниками податку на додану вартість; ні установчі документи контрагентів позивача, ні їх свідоцтва про реєстрацію платником податку на додану вартість не визнані в установленому порядку недійсними. Вказане відповідачем не спростоване.
Крім того, укладений між сторонами договір не визнавався недійсними в судовому порядку, а твердження відповідача про нікчемність цього правочину не приймається до уваги судом, оскільки не є безспірним. Суд вважає договір укладеними у відповідності до вимог чинного законодавства та такими, що спрямовані на реальне настання правових наслідків.
Позивачем було надано належні та допустимі докази, які підтверджують правові наслідки вчинених правочинів та те, що господарські операції мали реальний характер, а придбаний товар використовувався в господарській діяльності позивача, однак, відповідачем при винесені спірних податкових повідомлень-рішень зазначене не було прийнято до уваги.
Необхідно зазначити, що не є підставою для відмови у праві на податковий кредит та бюджетне відшкодування з податку на додану вартість навіть наявність порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентом платника податку.
При дослідженні факту здійснення господарської операції повинні оцінюватися відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку, тобто якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на віднесення сплачених у ціні товару відповідних сум податку на додану вартість до податкового кредиту, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо цього та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.
Враховуючи наведене, Новомосковська ОДПІ не могла використовувати як безперечний доказ відповіді ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська ГУ ДФС від 31.07.15р. № 3012/7/04-62-22-02, якою встановлено, що у підприємства відсутні власні основні засоби, складські приміщення, транспортне та торгівельне обладнання для здійснення господарської діяльності, транспортних засобів.
Також, програмне забезпечення (інформаційні бази ДПІ) до первинних або інших документів, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку платника податків не відноситься. Крім того, слід підкреслити, що такі дані не є також належним доказом відсутності фактів здійснення господарських операцій безпосередньо платника податків - позивача, та доказом несплати ним податку, якщо спірний період податковим органом перевірено з урахуванням всіх первинних документів та документів податкової звітності.
Таким чином, використання Новомосковською ОДПІ інформації компютерних баз: АІС «Облік податків і платежів», Система автоматизованого співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів в «Аналітична система» ІАІС «Податковий блок»; АС «ТАХ INFO»; Картка платника податків; АС «Розподіл платників податку на додану вартість за категоріями уваги»; АРМ «Митниця»; АС «Перелік платників податку, які мають право на автоматичне бюджетне відшкодування ПДВ» та АС «Перелік платників податку, які не мають право на автоматичне бюджетне відшкодування ПДВ»; АС «Звіт «Протал», АІС «РПП»; АС «Співставлення реєстру виданих та отриманих податкових накладних та Єдиного реєстру податкових накладних»; Моніторинг реєстру платників ПДВ; «Єдиний реєстр податкових накладних»; електронні реєстри виданих та отриманих податкових накладних, Система контролю за рухом (споживанням) товарів за даними УКТ ЗЕД, не є належним доказом відсутності фактів здійснення господарських операцій.
Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Межі юридичної відповідальності кожного платника податку, яка відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, згідно з законом є неможливим.
Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно з ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з державного бюджету України.
Керуючись ст.ст. 158-163, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Сервісна компанія ОСОБА_3 до Новомосковської обєднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.
Стягнути з державного бюджету України на користь ТОВ «СК ОСОБА_3» судові витрати в сумі 1378грн.00коп. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 00коп.) сплаченого згідно платіжного доручення від 02.12.2015р. за №766.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання копії постанови, виготовленої у повному обсязі.

Повний текст постанови складено 30 грудня 2015 року

Суддя ОСОБА_4