Справа № 810/3420/15
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2015 року м. Київ 810/3420/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О. розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Броварської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Суть спору: Броварська обєднана державна податкова інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 153 697, 17 грн., у тому числі з податку на додану вартість у розмірі 149 973, 39 грн. та з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 3 723, 78 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не сплачує у встановлений законодавством строк грошові зобов'язання щодо сплати податків, у звязку з чим виник податковий борг в сумі 153 697, 17 грн., який позивач просить стягнути у примусовому порядку.

Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням з відміткою про вручення, у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідач у судове засідання не зявився та надіслав на адресу суду клопотання б/н від 26.11.2015 (вх. № 19829/15 від 26.11.2015) про надання розстрочки у сплаті податкової заборгованості.

Враховуючи обмежені строки розгляду справи, недопущення їх порушення та безпідставного затягування вирішення спору, приймаючи до уваги, що наявні в матеріалах справи докази в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що учасники судового процесу були належним чином проінформовані про дату, час і місце судового розгляду, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з п.10 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без виклику осіб, які беруть участь у справі, та проведення судового засідання на основі наявних у суду матеріалів у випадках, встановлених цим Кодексом.

Вищий адміністративний суд України в п. 11 Листа від 30.11.2009 р. № 1619/10/13-09 зазначив, що під час вирішення справи у порядку письмового провадження його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки в такому разі не проводиться судове засідання і, відповідно, справа розглядається без участі секретаря.

На підставі цього, справа розглядається без проведення судового засідання.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець та як платник податків, зборів та інших обовязкових платежів і перебуває на податковому обліку в Броварській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 15.07.2015 за відповідачем рахується податковий борг у загальному розмірі 153 697, 17 грн., який виник з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачем було подано до Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області податкові декларації з податку на додану вартість та податкові декларації про майновий стан і доходи, в яких самостійно визначено суму, яка підлягає нарахуванню та сплаті в державний бюджет. Так, зокрема, відповідачем було подано наступні декларації:

- податкова декларація з податку на додану вартість за грудень 2012 року від 18.01.2013, в якій самостійно визначено суму податкового зобовязання з ПДВ в розмірі 4 945, 00 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість за лютий 2013 року від 20.03.2013, в якій самостійно визначено суму податкового зобовязання з ПДВ в розмірі 333, 00 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість за березень 2013 року від 20.04.2013, в якій самостійно визначено суму податкового зобовязання з ПДВ в розмірі 149, 00 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість за квітень 2013 року від 20.05.2013, в якій самостійно визначено суму податкового зобовязання з ПДВ в розмірі 1 670, 00 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість за травень 2013 року від 20.06.2013, в якій самостійно визначено суму податкового зобовязання з ПДВ в розмірі 3 923, 00 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість за червень 2013 року від 20.07.2013, в якій самостійно визначено суму податкового зобовязання з ПДВ в розмірі 3 669, 00 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість за липень 2013 року від 20.08.2013, в якій самостійно визначено суму податкового зобовязання з ПДВ в розмірі 4 177, 00 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість за серпень 2013 року від 19.09.2013, в якій самостійно визначено суму податкового зобовязання з ПДВ в розмірі 9 874, 00 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість за вересень 2013 року від 23.10.2013, в якій самостійно визначено суму податкового зобовязання з ПДВ в розмірі 3 916, 00 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість за жовтень 2013 року від 20.11.2013, в якій самостійно визначено суму податкового зобовязання з ПДВ в розмірі 29 935, 00 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість за січень 2014 року від 20.02.2014, в якій самостійно визначено суму податкового зобовязання з ПДВ в розмірі 151, 00 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість за лютий 2014 року від 20.03.2014, в якій самостійно визначено суму податкового зобовязання з ПДВ в розмірі 1 692, 00 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість за березень 2014 року від 19.04.2014, в якій самостійно визначено суму податкового зобовязання з ПДВ в розмірі 3 782, 00 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість за квітень 2014 року від 21.05.2014, в якій самостійно визначено суму податкового зобовязання з ПДВ в розмірі 2 050, 00 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість за травень 2014 року від 20.06.2014, в якій самостійно визначено суму податкового зобовязання з ПДВ в розмірі 1 893, 00 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість за червень 2014 року від 20.07.2014, в якій самостійно визначено суму податкового зобовязання з ПДВ в розмірі 2 767, 00 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість за липень 2014 року від 20.08.2014, в якій самостійно визначено суму податкового зобовязання з ПДВ в розмірі 992, 00 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість за серпень 2014 року від 18.09.2014, в якій самостійно визначено суму податкового зобовязання з ПДВ в розмірі 6608 00 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість за вересень 2014 року від 01.12.2014, в якій самостійно визначено суму податкового зобовязання з ПДВ в розмірі 6 100, 00 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість за жовтень 2014 року від 20.11.2014, в якій самостійно визначено суму податкового зобовязання з ПДВ в розмірі 1 067, 00 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість за листопад 2014 року від 20.12.2014, в якій самостійно визначено суму податкового зобовязання з ПДВ в розмірі 998, 00 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість за грудень 2014 року від 20.01.2015, в якій самостійно визначено суму податкового зобовязання з ПДВ в розмірі 1 833, 00 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість за січень 2015 року від 20.02.2015, в якій самостійно визначено суму податкового зобовязання з ПДВ в розмірі 75, 00 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість за лютий 2015 року від 20.03.2015, в якій самостійно визначено суму податкового зобовязання з ПДВ в розмірі 2 960, 00 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість за березень 2015 року від 20.04.2015, в якій самостійно визначено суму податкового зобовязання з ПДВ в розмірі 12 071, 00 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість за квітень 2015 року від 20.05.2014, в якій самостійно визначено суму податкового зобовязання з ПДВ в розмірі 17 208, 00 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість за травень 2015 року від 20.06.2014, в якій самостійно визначено суму податкового зобовязання з ПДВ в розмірі 15 721, 00 грн.;

- податкова декларація про майновий стан і доходи за 2012 рік від 11.02.2013, в якій самостійно визначено суму податку, яка підлягає сплаті до бюджету у розмірі 1 605, 89 грн.;

- податкова декларація про майновий стан і доходи за 2013 рік від 27.05.2014, в якій самостійно визначено суму податку, яка підлягає сплаті до бюджету у розмірі 2 625, 05 грн.;

Також, як вбачається з матеріалів справи, Броварською ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області було проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання ФОП ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків 1) вимог податкового валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2009 по 31.12.2011, за результатами якої було складено акт № 1004/17-2/315231571 від 28.12.2012.

Як вбачається з акта перевірки ФОП ОСОБА_1 було порушено наступні вимоги:

- ст. 185, 187, п. 198.3, п. 198.4 ст. 198 Податкового кодексу України, оскільки ФОП ОСОБА_1 було завищеного податкові зобовязання на загальну суму 1383, 00 грн., у тому числі у квітні 2011 року на суму 717, 00 грн., у травні 2011 року на суму 333,00 грн., в червні 2011 року на суму 333, 00 грн. та завищено податковий кредит на загальну суму 13 758, 00 грн., у тому числі у травні 2011 року на суму 1 017, 00 грн., у червні 2011 року на суму 7 500, 00 грн., у липні 2011 року на суму 2 742,00 грн., у вересні 2011 року на суму 2500,00 грн., в наслідок чого відповідачем було занижено податок на додану вартість на загальну суму 15 142, 00 грн.

На підставі акта перевірки Броварською ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області 29.12.2012 було винесене податкове повідомлення-рішення від 29.12.2012 № 000291702, яким позивачу було донараховано грошове зобовязання на загальну суму 17 764,00 грн., у тому числі податкове зобовязання в сумі 15 142, 00 грн. та штрафні (фінансові) санкції в сумі 2 622,00 грн.

Вищевказане податкове повідомлення-рішення було отримано відповідачем 19.01.2012, що підтверджується рекомендованим повідомленням з відміткою про вручення.

Крім того, Броварською ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість, за результатами проведення якої був складений акт № 740/1703 від 20.11.2014, згідно з яким податковим органом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 в порушення вимог пп. 49.18.1 п. 49.1 ст. 49 Податкового кодексу України, не подавав податкову звітність з податку на додану вартість за вересень 2014 року.

На підставі вказаного акта, податковим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення від 28.11.2014, яким позивачу донараховано штрафні (фінансові) санкції в сумі 170, 00 грн.

Також, судом встановлено, що Броварською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області було проведено перевірку своєчасності сплати ФОП ОСОБА_1 податку на додану вартість за 2013-2014 рр., за результатом проведення якої був складений акт № 64/1029/1704 від 14.01.2015.

Зі змісту вказаного акта вбачається, що ФОП ОСОБА_1 не було дотримано вимог п. 203.2 ст. 203 Податкового Кодексу України, що зумовлено несвоєчасною сплатою відповідачем податку на додану вартість за 2012-2013 рр.

На підставі вказаного акта перевірки Броварською ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області 29.12.2012 було винесено наступні податкові повідомлення-рішення:

- податкове повідомлення-рішення від 15.01.2015 № 000106704, яким позивачу було донараховано штрафні (фінансові) санкції в сумі 3 684, 76 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 15.01.2015 № НОМЕР_1, яким позивачу було донараховано штрафні (фінансові) санкції в сумі 37, 50 грн.

Відповідно до облікової картки ФОП ОСОБА_1 за період з 31.12.2012 по 31.12.2014, наявна станом на 31.01.2013 переплата з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 1 711, 57 грн. була врахована позивачем в оплату податкового зобовязання за податковою декларацією з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за січень 2013 року від 11.02.2013 та в часткове погашення нарахованих контролюючим органом штрафних санкцій за несвоєчасне подання відповідачем ОСОБА_2 5 до вказаної декларації на суму 1 204, 41 грн. Таким чином заборгованість відповідача зі сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування становить 3 723, 78 грн.

Як вбачається з облікової картки ФОП ОСОБА_1 з податку на додану вартість за період з 08.12.2012 по 31.07.2015, заборгованість відповідача зі сплати вказаного податку з урахуванням переплати на суму 979, 88 грн. та часткових оплат податку на додану вартість за вказаний період на сумі 55 173, 26 грн., становить 147 924, 38 грн.

Окрім того, позивачем у звязку з несвоєчасною оплатою ФОП ОСОБА_1 податку на додану вартість, була нарахована відповідачу пеня у сумі 3 632, 01 грн.

Судом встановлено, що станом на 15.07.2015 заборгованість відповідача зі сплати податку на додану вартість та податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування становить 153 697, 17 грн.

Несплата відповідачем податкового боргу на суму 153 697, 17 грн., стала підставою для звернення Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області з адміністративним позовом про стягнення суми податкового боргу з відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 4.1.1 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України встановлено, що кожна особа зобовязана сплачувати встановлені цім Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу.

Згідно з приписами п.п. 16.1.3 та 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового Кодексу України платник податків зобовязаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 31.1 ст. 31 Податкового кодексу України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Згідно з п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Статтею 57 Податкового кодексу України визначені строки сплати податкового зобов`язання.

Пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Самостійно визначені позивачем суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у повному обсязі сплачені не були.

Згідно з п. 38.1 ст.38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, Броварською ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області було направлено відповідачу податкову вимогу форми «Ф» № 85-19 від 04.06.2013, яка була отримана відповідачем, про що свідчить рекомендоване повідомлення з відміткою про отримання.

Відповідно до вищевказаної вимоги, податкова заборгованість позивача становить 25 285, 12 грн.

Пунктом 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Як встановлено вище, станом на 15.07.2015 податкова заборгованість відповідача становить 153 697, 17 грн., у тому числі 149 973, 39 грн. заборгованість зі сплати податку на додану вартість та 3 723, 78 грн. заборгованість зі сплати податку на доходи фізичних осіб, який сплачується фізичними особам за результатам різного декларування.

Отже, самостійно нараховані відповідачем суми податкового зобовязання, які вказані в податкових деклараціях, а також грошові зобовязання, визначені в податкових повідомленнях-рішеннях та податковій вимозі, які не були оскаржені в установленому законом порядку, є узгодженим податковим боргом.

Таким чином, загальна сума податкового боргу, що підлягає сплаті відповідачем, становить 153 697, 17 грн., що підтверджується вищевказаними документами, копії яких містяться в матеріалах справи.

Відповідно до п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Таким чином, враховуючи підтвердження матеріалами справи наявності боргу зі сплати податку на додану вартість та податку на доходи фізичних осіб, який сплачується фізичними особам за результатам різного декларування, та дотримання податковим органом законодавчо встановленої процедури стягнення вказаного боргу, суд дійшов висновку щодо правомірності вимог позивача.

Оскільки в порядку ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем не надано доказів сплати заборгованості, сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки відповідають чинному законодавству та підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є субєкт владних повноважень, і відповідачем фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було подано клопотання, у якому ФОП ОСОБА_3Є просить суд розстрочити виконання постанови суду по даній справі на 5 років.

Дослідивши вищевказану заяву відповідача, суд зазначає наступне.

Положеннями ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Суд розглядає питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або сторони виконавчого провадження, що звернулися із поданням (заявою), та осіб, які беруть участь у справі, та у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Пленум Верховного суду України в пункті 10 Постанови від 26.12.2003 № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» зазначив, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що <...> їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Із вказаного вище випливає, що розстрочка виконання судового рішення можлива лише у виняткових випадках, при наявності доказів обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення.

Суд зазначає, що під розстрочкою потрібно розуміти виконання рішення частками, встановленими судом, з певним інтервалом у часі.

При цьому, підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Судом встановлено, що відповідач, обґрунтовуючи заяву про розстрочення виконання постанови суду, зазначив про те, що він не має можливості сплатити заборгованість в сумі 153 697, 17 грн., оскільки перебуває у важкому матеріальному становищі, у нього відсутнє постійне місце роботи і на його утриманні перебуває малолітня дитина.

Так, зокрема, на підтвердження зазначених в заяві обставин, відповідачем були долучені наступні документи: прийнята державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження ВП № 48006888 від 20.07.2015; рішення Господарського суду Київської області від 14.05.2015 у справі № 911/1782/15; претензія Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» вих. № 3081К1В3S0РО від 18.02.2015.

Судом встановлено, що 14.05.2015 Господарським судом Київської області було прийнято рішення у справі № 911/1782/15, яким позов задоволено повністю, стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 52 362, 89 грн. боргу за кредитом, 9 813, 93 грн. боргу по процентам за користування кредитом та 5 764, 54 грн. пені.

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайоного управління юстиції на підставі наказу № 911/1782/16 від 09.06.2015, виданого Господарським судом Київської області, було прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження ВП 48006888 від 20.07.2015.

Як вбачається зі змісту вказаної постанови, державним реєстратором було накладного арешт на все рухоме та нерухоме майно ФОП ОСОБА_1 та заборонено вчиняти дії щодо його відчуження.

Отже, проаналізувавши вищезазначену документацію, суд дійшов висновку про те, що остання підтверджує факт скрутного фінансового положення відповідача.

За таких обставин, суд вважає за можливе задовольнити заяву відповідача про розстрочку виконання постанови у цій справи.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 160, 165, 263 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (07442, Київська область, Броварський район, селище міського типу ОСОБА_4, вулиця Польова, будинок 5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Державного бюджету України податкову заборгованість у сумі 153 697 (сто пятдесят три тисячі шістсот девяносто сім) грн. 17 коп.

Надати Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 розстрочку виконання постанови строком на 60 місяців з дня набрання судовим рішенням законної сили зі щомісячною сплатою: з 1 по 59 місяць включно 2 561, 61 грн., 60 - й місяць 2 562, 18 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Дудін С.О.