Справа № 2-а-5109/10/2270
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2016-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-5109/10/2270

Головуючий у 1-й інстанції: Козачок І.С.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

20 січня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П.

за участю:

секретаря судового засідання: Марцісь Ю.А.,

представника позивача: Дем'янова С.М.

представника відповідача: Пятковського А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроміст-Ексім" на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроміст-Ексім" до Державної податкової інспекції у м.Хмельницькому про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

ТОВ "Євроміст-Ексім" звернулося до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення - рішення №/3/5048 від 09 липня 2010 року. Позовні вимоги мотивовано тим, що на підставі висновків, викладених в акті перевірки №11994/23-4/33709888 від 04.12.2009 року податковим органом прийняте податкове повідомлення - рішення №/3/5048 від 09.07.2010 року. Вважаючи висновки податкового органу безпідставними, а рішення - неправомірним, просили визнати податкове повідомлення-рішення протиправним та скасувати.

Справа надійшла на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 29.09.2015 року. При цьому підставою для скасування попередніх рішень у справ стало те, що судами першої та апеляційної інстанції при їх ухваленні не були належним чином досліджені та перевірені подані позивачем докази.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.11.2015 року у задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.11.2015 року, та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись при цьому на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

В судовому засіданні представник позивача (апелянта) апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі за обставин, викладених у ній, просив постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.11.2015 року скасувати, дав пояснення, аналогічні доводам, викладеним в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав у повному обсязі, проти її задоволення заперечив, вважаючи рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим і таким, що відповідає фактичним обставинам справи. Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Частиною 1 ст. 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, податковим органом було проведено документальну невиїзну перевірку позивача в частині правильності обчислення податку на прибуток та податку на додану вартість по взаємовідносинах з приватними підприємцями ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 за період з 01.01.2008 року по 31.03.2008 року. За результатами перевірки складений акт №11994/23-4/33709888 від 04.12.2009 року.

З висновків акту перевірки вбачається, що позивачем порушено ч. 1-5 ст.203, п.1.2 ст.215 Цивільного кодексу України, п.5.1, пп.5.2.1, пп.5.3.9 п.5 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", в результаті чого занижено податок на прибуток за І квартал 2008 року в сумі 502 501, 00 грн.

На підставі акту перевірки податковим органом прийняте податкове повідомлення - рішення №/3/5048 від 09.07.2010 року, яким визначено суму грошового зобов'язання по податку на прибуток в розмірі 753 752, 00 грн., з яких 502 501, 00 грн. - за основним платежем та 251 251, 00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Підставою для висновку про порушення позивачем вимог податкового законодавства стало те, що на думку податкового органу, господарські операції із вказаними контрагентами фактично не здійснювались та не підтверджені належними первинними документами.

Відповідно до п.5.1 та п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) валові витрати виробництва та обігу - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

До складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг).

Підпунктом 5.3.9 п.5.3 ст.5 цього Закону визначено, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Судом першої інстанції встановлено, між ТОВ "Євроміст-Ексім" (покупець) та приватними підприємцями ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (постачальники) укладені договори поставки товару, копії яких є у матеріалах справи.

Предметом зазначених договорів є купівля - продаж ядра грецького горіха. Відповідно до змісту договорів, підприємство повинне прийняти зазначений товар та здійснити його оплату на умовах, визначених у договорі. Товар повинен бути поставлений протягом трьох календарних днів з моменту одержання продавцем заявки від покупця. Розрахунки за поставку товару здійснюються в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця. Також, згідно з положеннями договорів приймання товару за кількістю та якістю здійснюється повноважними представниками на складі покупця.

На підтвердження виконання угод позивачем надані договори поставки, накладні, прибуткові накладні, копії платіжних доручень, виписки по рахункам, оборотно-сальдові відомості, а також копії вантажно-митних декларацій на товар (т.2 а.с. 88-179, 184-192). Крім того, апелянтом були надані копії книг обліку (Ф №10) його контрагентів за договорами, що перевірялись в ході перевірки.

Колегія суддів зауважує, що згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. При вирішення спору суд звертає увагу на необхідність індивідуалізації кваліфікації дій платників податку з огляду на добросовісність такого платника.

Предметом доказування у даній категорії спорів є реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на віднесення витрат до валових; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на віднесення витрат до валових.

Наявними в матеріалах справи доказами спростовується висновок податкового органу, що укладені позивачем договори не спрямовані на реальне настання господарських наслідків, що обумовлені ними. При цьому окремі виявлені в ході податкової перевірки недоліки у оформленні документів не можуть свідчити про безтоварність господарських операцій в цілому.

Відповідно до пункту 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року № 996-XIV, податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, що ведеться підприємством. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які згідно з вищезазначеним Законом є документами, що містять відомості про господарські операції та підтверджують їх здійснення.

Позивачем, як доказ здійснення господарських операцій, були надані суду належним чином засвідчені копії документів, які відповідають вимогами первинності в розумінні статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", і являються підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню.

Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача. Разом з тим, відповідач як суб'єкт владних повноважень в ході судового розгляду не довів обґрунтованість своїх висновків і правомірності прийнятих на їх підставі рішень.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення судом норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи.

Враховуючи порушення судом першої інстанції норм права та невідповідність висновків суду обставинам справи, колегія суддів вбачає підстави для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови, якою адміністративний позов необхідно задовольнити.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Відтак, на користь позивача належить стягнути документально підтверджені витрати зі сплати судового збору (т.2 а.с. 230).

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроміст-Ексім" задовольнити повністю.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Євроміст-Ексім" до Державна податкова інспекція у м.Хмельницькому про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення №/3/5048 від 09 липня 2010 року.

Присудити з Державної податкової інспекції у м.Хмельницькому (ідентифікаційний код 39564228) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроміст-Ексім" (ідентифікаційний код 33709888) судовий збір в розмірі 1339,80 грн.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 25 січня 2016 року.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.