Справа № 818/3884/15
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2016-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2016 р. Справа №818/3884/15

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гелета С.М.

за участю секретаря судового засідання - Кліщенко В.О.,

представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 818/3884/15 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Сумської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3Г.), звернулась до суду з адміністративним позовом до Сумської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області (далі - відповідач, Сумська ОДПІ), в якому просить визнати нечинним рішення від 14.09.2015 року № 50/180025//21-015 про застосування фінансових санкцій в розмірі 6800,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за результатами фактичної перевірки Сумською ОДПІ складено акт на підставі якого прийняте спірне рішення. В ході перевірки відповідачем зроблено висновок про те, що ФОП ОСОБА_3 здійснювала торгівлю алкогольними напоями (пивом) на розлив у пляшки "на винос" у магазині, в той час, як на думку податкового органу, торгівля алкогольними напоями (пивом) не може здійснюватись в магазині як об'єкті торгівлі, а може здійснюватись лише в закладах ресторанного господарства, якими є кафе, бари та ресторани. Позивач не погоджується із такими висновками податкового органу та просить скасувати спірне рішення.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити в їх задоволенні та зазначила, що працівниками Сумської ОДПІ проведено перевірку магазину, що знаходиться за адресою: Сумська область, м. Лебедин, вул. Вокзальна, 34, господарську діяльність в якому здійснює ФОП ОСОБА_3 В ході перевірки встановлено, що позивач здійснює роздрібну торгівлю алкогольними напоями - пивом, яке розливалось у пляшки «на винос». Позивач має коди КВЕД 56.10 "Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування", 56.30 "Обслуговування напоями", але закладів ресторанного господарства за адресою: Сумська область, м. Лебедин, вул. Вокзальна, 34 немає, ФОП ОСОБА_3 продає пиво на розлив у магазині, тобто у невизначеному для цього місці торгівлі, чим порушила п. 11 ч. 1 ст. 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд задовольняє позовні вимоги, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_3, зареєстрована як фізична особа-підприємець, знаходиться на обліку в Сумській ОДПІ як платник податків.

02.09.2015 року Сумською ОДПІ проведено фактичну перевірку магазину, що знаходиться за адресою: Сумська область, м. Лебедин, вул. Вокзальна, 34, господарську діяльність в якому здійснює ФОП ОСОБА_3, з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, за результатами якої складено акт № 56/21/НОМЕР_1 (а.с.10-13).

Перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_3 п. 11 ч. 1 ст. 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", яке полягає в тому, що позивачем здійснюється продаж пива на розлив «на винос» у не визначених для цього місцях торгівлі.

На підставі вказаного акту перевірки, Сумською ОДПІ прийнято рішення 14.09.2015 року № 50/180025//21-015 про застосування фінансових санкцій, яким ФОП ОСОБА_3 зобов'язано сплатити штраф в розмірі 6800,00 грн. (а.с.14-15).

Підставою для прийняття вказаного рішення став висновок податкового органу про те, що ФОП ОСОБА_3 продає пиво на розлив «на винос» у магазині, тобто у невизначеному для цього місці торгівлі.

Суд не погоджується із висновками податкового органу, виходячи із наступного.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Згідно ч. 6 ст. 15-3 вказаного Закону продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Таким чином, продаж алкогольних напоїв на розлив законодавець дозволив виключно суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів за умови такого продажу кінцевому споживачу для споживання на місці, що є кваліфікуючою ознакою.

Як зазначено в акті перевірки, позивач має належним чином оформлені необхідні документи для здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, зокрема ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, про що зазначено в акті перевірки (аркуш 2 акту).

Згідно змісту акту перевірки та пояснень представника позивача, ФОП «ОСОБА_3 здійснює продаж пива в пляшках на розлив «на винос», проте така торгівля відбувається без споживання пива на місці в магазині.

Дійсно, як досліджено судом, в акті перевірки жодним чином не зазначено, як було встановлено факт продажу алкогольного напою на розлив для споживання на місці, оскільки вказаний акт перевірки лише містить інформацію, що у магазині, який розташовано за адресою: Сумська область, м. Лебедин, вул. Вокзальна, 34, та належить ФОП ОСОБА_3, здійснюється реалізація алкогольних напоїв за наявності відповідної ліцензії, в той же час, в магазині покупцям було продано в пляшці пиво "Рогань традиційне розливне" 0,5 л та "Охтирське розливне" 2 л, що підтверджується фіскальними чеками.

Вказане лише підтверджує факт продажу алкогольних напоїв на розлив, однак, не може підтверджувати факт споживання алкогольних напоїв на місці.

Частиною 12 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" визначено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Відповідно до абз. 13 ст. 1 вказаного Закону роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування. Ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб'єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку (абз. 25 ст. 1 Закону).

Таким чином, у розумінні ст. 1 та ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" позивач має всі необхідні документи для здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Відповідно до абз. 9 ч. 2 ст. 17 даного Закону до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 6800 грн. за порушення вимог статті 15-3 цього Закону.

З системного аналізу статей 15-3 та 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" слідує, що до суб'єкта господарювання, що не має статусу суб'єкта господарювання громадського харчування, підприємства з універсальним асортиментом товарів, можуть застосовуватися фінансові санкції за порушення ст. 15-3 тільки у разі продажу алкогольних напоїв на розлив саме з метою споживання на місці.

Як вбачається з акту перевірки, відповідачем встановлено факт продажу алкогольних напоїв на розлив, проте у даному випадку відсутня друга ознака, яка має визначальне значення для кваліфікації порушення, закріпленого в статті 15-3 Закону - споживання таких напоїв на місці, оскільки в ньому не вказано, з яких саме підстав відповідач дійшов висновку, що позивачем продаж алкогольних напоїв здійснювався для споживання кінцевим споживачем на місці.

В акті жодним чином не відображено, що продаж алкогольних напоїв на розлив здійснювався у приміщенні магазину, в якому наявні будь-які спеціально обладнані місця для споживання алкогольних напоїв одразу після їх придбання (столи, стільці), а також наявність посуду, в якому неможливо придбати такі напої "на винос".

Таким чином, вданому випадку має місце продаж алкогольних напоїв на розлив, який є різновидом роздрібної торгівлі, а не продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці.

Слід також зазначити, що Правила роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996р. №854, на яку посилається податковий орган, визначають основні вимоги до роздрібної торгівлі горілкою і лікеро-горілчаними виробами, вином виноградним та плодово-ягідним, коньяком, шампанським, вином ігристим (далі - алкогольні напої) і спрямовані на забезпечення прав споживачів щодо належної якості товару і рівня торговельного обслуговування, про що зазначено в п. 1 цих правил. Таким чином, відповідачем не доведено, що на торгівлю саме пивом розповсюджується дія даних Правил, оскільки такого застереження не містить п. 1 Правил.

Також посилання податкового органу на Інструкцію щодо заповнення форм державних статистичних спостережень стосовно торгової мережі та мережі ресторанного господарства, затвердженої наказом Держкомстату України від 24.10.2005р. №327, в частині визначення терміну ресторанного господарства, зокрема, необхідності мати позивачу коди господарської діяльності згідно КВЕД - 55.3, 55.4, 55.5, суд визнаються необґрунтованими та незаконними, оскільки Класифікація видів економічної діяльності, затверджена наказом Держстандарту України від 22 жовтня 1996 р. N 441, у зв'язку із закінченням дії втратила чинність з 01.01.2012р.

Матеріалами справи, зокрема, актом перевірки, підтверджується право позивача здійснювати роздрібну торгівлю алкогольними напоями, оскільки позивач має відповідну ліцензію АЕ №654270 від 07.07.2015р., термін дії якої закінчується 08.07.2016р. (а.с.10)

Також слід зазначити, що податковий орган має право здійснювати фактичні перевірки суб'єктів господарювання, і в разі виявлення відповідних порушень Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" застосовувати штрафні санкції.

Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених ст.17 Закону № 481, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 р. № 790, встановлює форму рішення про застосування фінансових санкцій, яке виноситься в разі виявлення порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Разом із тим відповідно до пункту 10 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України (Перехідні положення) нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, Державної податкової адміністрації України та інших центральних органів виконавчої влади, прийняті до набрання чинності цим Кодексом на виконання законів з питань оподаткування, та нормативно-правові акти, які використовуються при застосуванні норм законів про оподаткування (в тому числі акти законодавства СРСР), застосовуються в частині, що не суперечить цьому Кодексу, до прийняття відповідних актів згідно з вимогами цього Кодексу.

Отже будь-які норми, в тому числі ті, що регламентують застосування фінансових санкцій можуть застосовуватися лише в частині, що не суперечить нормам Податкового кодексу України.

Відповідно до пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, зокрема якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно п.58.1 ст.58 ПК України у разі, коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі, коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Податковим кодексом України, зокрема, п. 14.1.157 п. 14.1 ст. 14 передбачено, що податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Термін грошове зобов'язання платника податків визначено п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України в якому зазначено, що це є сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що контролюючий орган у випадку визначення платнику податків штрафних санкцій за порушення законодавства, яке регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів зобов'язаний прийняти податкове повідомлення-рішення. Натомість, як свідчать матеріали справи податковим органом винесено рішення від 14.09.2014р. про застосування фінансової санкції.

Враховуючи факт того, що при розгляді справи по суті, податковим органом не було доведено правомірності застосування штрафних (фінансових) санкцій, не надано належних та допустимих доказів порушень позивачем Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", враховуючи викладене, суд вважає рішення Сумської ОДПІ від 14.09.2014 року № 50/180025//21-015 необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, в зв'язку з чим позовні вимоги ФОП ОСОБА_3 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Сумах, понесені позивачем судові витрати у виді судового збору в розмірі 487,20 грн., сплаченого згідно квитанції від 18.12.2015р. № 0.0.478459510.1, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи (а.с.3).

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Сумської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області про скасування рішення - задовольнити.

Скасувати рішення Сумської об'єднаної державної податкової інспекції від 14.09.2014р. №50/180025//21-015

Стягнути на користь приватного підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1,і.к. НОМЕР_2) за рахунок бюджетних асигнувань Сумської об'єднаної державної податкової інспекції суму судового збору в розмірі 487,20 грн.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 25.01.2015 року.

Суддя С.М. Гелета