Справа № 812/1520/15
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2016-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 січня 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1520/15

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Шембелян В.С.,

за участі секретаря Олійник О.А.,

представника позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Луганськгаз до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Луганську Міжрегіонального Головного управління ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 05.10.2015,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Луганськгаз до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Луганську Міжрегіонального Головного управління ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 05.10.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

05.10.2015 ПАТ «Луганськгаз» отримало від СДПІ з ОВП у м. Луганську МГУДФС податкове повідомлення-рішення від 05.10.2015 № та розрахунок сум штрафних санкцій з авансових внесків з податку на прибуток підприємств (КБК 11021000) ПАТ «Луганськгаз».

Сума штрафних санкцій з авансових внесків з податку на прибуток підприємств, визначена в цьому податковому повідомленні-рішенні, на підставі акта перевірки складає 741 897 грн. 41 коп. (сімсот сорок одна тисяча вісімсот дев'яносто сім грн. 41 коп.).

Податкове повідомлення-рішення від 05.10.2015 № прийняте на підставі акта перевірки №6/28-05-24/05451150 від 18.09.2015, в якому встановлено порушення п.57.1 ст.57 розділу II Податкового кодексу України (далі - ПКУ).

Так, податковим органом передбачено, що відповідно до акта перевірки №6/28-05-24/05451150 від 18.09.2015р. встановлено порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання із авансових внесків з податку на прибуток підприємств, визначеного п.57.1 ст.57 розділу II Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-УІ (зі змінами та доповненнями), та на підставі статті 126 глави 11 розділу II Податкового кодексу України за затримку на 183, 213, 244, 274, 3(Т5, 335, 365 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 3 709 487, 06 грн., ПАТ «Луганськгаз» зобов'язане сплатити штраф у розмірі 20%, у сумі сімсот сорок одна тисяча вісімсот дев'яносто сім грн. 41 коп.

Отримавши акт документальної позапланової невиїзної перевірки від 18.09.2015 №6/28-05-24/05451150, ПАТ «Луганськгаз» подало до податкового органу Заперечення на Акт №01-02-59/1605 від 23.09.2015р. в якому висловило свою позицію з окресленого питання та незгоду з висновками податкового органу.

Листом від 30.09.2015 р. №1442/10/28-05-24 СДПІ з ОВП у м. Луганську МГУДФС повідомило наше підприємство про відмову в задоволенні вимог нашого Заперечення.

ПАТ «Луганськгаз» не може погодитися з вказаними у Акті перевірки висновками та, відповідно, з повідомленням-рішенням, що прийняте на їх підставі.

На 31.08.2015 вже було підтверджено відсутність будь-якої заборгованості ПАТ "Луганськгаз" зі сплати податку на прибуток, штрафні санкції не можуть бути нарахованими при відсутності основної заборгованості.

На підставі викладеного позивач просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 05.10.2015.

Представники позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, надали пояснення аналогічні викладеним у позові, просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач, не визнавши позов надав суду письмові заперечення та письмові додаткові пояснення (а.с. 65-73, 162-165, 205-210) в яких зазначив, що жодним нормативно - правовим актом не передбачено звільнення від сплати щомісячних авансових внесків з податку на прибуток (визначених згідно п. 57.1 ст.57 Податкового кодексу України) та від відповідальності за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов'язань (передбачену п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України), а також того, що ПАТ «Луганськгаз» не здійснювало заходів щодо отримання права на розстрочення/відстрочення грошових зобов'язань/податкового боргу (відповідно до законодавчо врегульованих механізмів, передбачених п. 100.4, 100.5 ст.100 Податкового кодексу України, Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №574) та не скористувалось правом подання декларації з податку на прибуток за півріччя 2014 року з метою коригування своїх зобов'язань з авансових внесків в 3-4 кварталах 2014 року (згідно абз. 9 п. 57.1. ст.. 57 Податкового кодексу України) СДПІ з ОВП у м. Луганську МГУ ДФС на підставі п.п.20.1.19 п. 20.1 ст.20, п.126.1 ст.126 Кодексу правомірно винесено податкове повідомлення -рішення про застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату авансових внесків з податку на прибуток. У задоволенні позовних вимог просив відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.

Позивач, Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» (ідентифікаційний код 05451150), на даний час зареєстрований за адресою: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 87, діє на підставі дублікату статуту від 19.12.2014 (а.с.12-15).

Дії Інспекції щодо призначення та проведення перевірки не оспорюються Підприємством та підтверджені такими доказами:

Інспекцією було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Підприємства з питань своєчасності сплати до бюджету сум податкових зобовязань з авансових внесків з податку на прибуток за період з 01.08.2014 по 31.08.2015, що оформлена актом від 18.09.2015 № 6/28-05-24/05451150 (а.с.17-20).

Під час цієї перевірки податковим органом було виявлено, зокрема, факт порушення позивачем граничних строків сплати грошових зобовязань з авансових внесків з податку на прибуток самостійно визначених Підприємством у поданій до контролюючого органу податковій декларації № НОМЕР_2 від 03.03.2014(а.с.74-75).

Наведені обставини з урахуванням строків прострочення стали підставою для прийняття Інспекцією податкового повідомлення-рішення від 05.10.2015 № НОМЕР_1, за яким позивачеві визначено штраф у сумі 741897,41 грн. на підставі статті 126 Податкового кодексу України (а.с.16).

Як вбачається з висновків акту перевірки (а.с.19), податковий орган визнав погашенням податкового боргу факт подання платником уточнюючої податкової декларації № НОМЕР_3 від 31.08.2015 (а.с.76), в якій Підприємством було зменшено суми задекларованих податкових зобовязань з авансових внесків з податку на прибуток, у звязку з відсутністю фактичного отримання прибутку за результатами їх діяльності за 2014 рік.

Ці обставини не оспорюються сторонами та підтверджені належними доказами, що містять матеріали справи, а саме: карткою особових рахунків Підприємства (а.с. 85-87, 92-98, 167-177), розрахунком штрафної санкції.

Вказаний висновок податкового органу, що викладений в акті перевірки, є необгрунтованим з огляду на такі вимоги чинного законодавства.

Так, статтею 126 Податкового кодексу України передбачено, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Таким чином, законодавець повязує строк та підстави застосування штрафних санкцій за ст. 126 Податкового кодексу України з днем строку сплати суми грошового зобов'язання.

Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 названого Кодексу грошове зобов'язання платника податків це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Право платника податків в разі самостійного виявлення помилки подати уточнюючу декларацію закріплене в ст. 50 Податкового кодексу України.

Помилкове декларування платником надмірних сум, що підлягають сплаті до бюджету, не може вважатися грошовим зобовязанням, яке повинно обчислюватися у відповідності з вимогами податкового законодавства та містити такі обовязкові елементи, як обєкт та базу оподаткування. Обов'язок зі сплати податку не може виникати у платника в силу допущеної ним помилки при обчисленні податкового зобовязання.

А відтак, подання платником уточнюючого розрахунку в порядку статті 50 Податкового кодексу України у звязку із самостійним виявленням помилок у показниках податкової звітності щодо суми обчисленого податку, які мали наслідком декларування надлишкових сум, не може вважатися погашенням грошового зобовязання з огляду на обєктивну відсутність такого.

З урахуванням цього, не можна погодитися і з висновком податкового органу про погашення платником податкового забовязання, самостійно визначеного ним в податковій декларації № НОМЕР_2 від 03.03.2014, шляхом подання уточнюючої декларації № НОМЕР_3 від 31.08.2015.

Отже, підстави для застосування до Підприємства штрафних фінансових санкцій, що передбачені статтею 126 Податкового кодексу України, за встановлених судом обставин відсутні, тому оскаржене повідомлення-рішення підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню.

Суд не вважає слушними доводи представника Інспекції щодо правомірності їх висновків з посиланням на тотожність правової позиції, що викладена у постанові Верховного Суду України від 18.09.2014 у справі №21-279а14. Як вбачається з вказаної постанови, судом надана оцінка іншим обставинам та зроблено висновок щодо належного застосування іншої норми законодавства, а саме: підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону № 2181-ІІІ «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», у разі коли податковий борг стягнуто за рішенням суду з розстроченням його виконання і платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобовязання протягом граничних строків, визначених цим Законом, добросовісно виконуючи судові рішення про надання розстрочки.

Вказана правова позиція не є такою, що має застосовуватися до спірних правовідносин, оскільки, за встановлених судами в справі №21-279а14 обставин, мала місце фактична сплата грошового зобовязання платниками податків, на відміну від спірних правовідносин, де мало місце погашення грошового зобовязання за рахунок подання платником уточнюючої декларації, за якою проведено зменшення нарахування в інтегрованій картці платника та змінено стан розрахунків на дату подання декларації.

За встановлених в судовому засіданні обставин, інші доводи сторін не мають істотного значення для вирішення справи по суті.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, з Інспекції за рахунок бюджетних асигнувань слід стягнути суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 12346,46грн., що підтверджено відповідними платіжними дорученнями (а.с. 10,11).

На підставі частини 3 статті 160 КАС України у судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Складення постанови у повному обсязі відкладено, про що згідно вимог частини 2 статті 167 КАС України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Луганськгаз до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Луганську Міжрегіонального Головного управління ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 05.10.2015 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС від 05.10.2015 № НОМЕР_1 щодо зобовязання сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 741897,41 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Луганськгаз () судовий збір в сумі 12346,46 грн. (дванадцять тисяч триста сорок шість гривень 46 коп.).

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини 3 статті 160 КАС України постанова складена у повному обсязі 25 січня 2016 року.

Суддя ОСОБА_4