Справа № 2-а-1486/10
Суддя: Мельник О.В.
Дата ухвалення: 2010-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Рівненський міський суд Рівненської області
Справа 2а-1468 /10
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2010 року м. Рівне
Рівненський міський суд у складі :
Головуючого судді Мельника О.В.,
при секретарі Яремі Г.В.,
з участю представника позивача Шевели О.М.,
представників відповідача - 1 в/ч НОМЕР_1 Булгакова К.О., відповідача - 2 в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_1 , відповідача - 3 в/ч НОМЕР_3 ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_3 про стягнення грошової компенсації за речове майно, упущеної вигоди, відшкодування моральної шкоди.
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов та пояснив, що ОСОБА_3 проходила службу у військовій частині НОМЕР_1 , де перебувала на грошовому та речовому забезпеченні. Вказана військова частина підпорядковується військовій частині НОМЕР_3 . Наказом командира в/ч НОМЕР_3 від 28 вересня 2009 року звільнена з військової служби у запас за станом здоров`я. Проте, в супереч вимогам ст. 9 Закону України " Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей", станом на день звільнення відповідачі заборгували позивачу 1859,08 гривень указаної компенсації. Стверджує, що внаслідок невиплати вказаної компенсації позивачу було заподіяно збитки у виді упущеної вигоди через неможливість користування вказаних коштів на депозитний рахунок банку та отримання 2% на місяць за
користування коштами, а тому просить суд стягнути з відповідачів упущену вигоду в указаному розмірі. Окрім того, представник позивача вказав, що невиплата компенсації за не отримане речове майно позбавила позивача можливості отримати своєчасну медичну та реабілітаційну допомогу, а також сприяла душевним стражданням, яких позивач зазнала у зв`язку протиправною поведінкою по відношенню до неї зі сторони відповідачів й залишила її та її cім`ю поза межею рівня соціальної захищеності. Просить суд стягнути з відповідачів на користь позивача моральну шкоду в сумі 3000 гривень та притягнути винних посадових і службових осіб військової частини НОМЕР_1 та НОМЕР_3 до адміністративної відповідальності.
Представник відповідача -1 позовні вимоги не визнав з підстав, що викладені в письмовому запереченні на позов, зокрема у зв`язку з тим, що позивач не зверталась з письмовою заявою про виплату їй саме грошової компенсації за речове майно, тому невідомо було про її бажання отримати саме грошову компенсацію за речове майно, а не власне, речове майно. Окрім того пояснив, що в/ч НОМЕР_1 не веде відокремленого фінансового господарства, не має власного особового рахунку, на фінансовому забезпеченні знаходиться у військовій частині НОМЕР_3 , на речовому забезпечені - у в/ч НОМЕР_2 .
Представник відповідача -2 позовні вимоги не визнав та пояснив, що позивач, як колишній військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 знаходиться на речовому забезпеченні у відповідача - 2, проте з заявою про видачу речового майна не зверталась. Просив суд прийняти до уваги, що Законом України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» дію ч. 2 ст. 9 закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в частині права військовослужбовців на отримання грошової компенсації за речове майно було призупинено.
Представник відповідача - 3 позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у письмовому запереченні на позов, зокрема, у зв`язку з тим, що позивач не зверталась до відповідача з заявою про виплату вказаної вище компенсації., хоча не заперечував, що при наявності коштів позивачу буде виплачена грошова компенсація за не отримане речове майно.
Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що наказом командира в/ч НОМЕР_3 № 34-ПМ від 28.09.2009 року, старшого солдата ОСОБА_3 звільнено з військової служби у відставку за станом здоров`я.
Довідкою - розрахунком на не отримане речове майно в/ч НОМЕР_2 підтверджується, що вартість речового майна, необхідного для видачі позивачу становить 1859,08 гривень. Наявність вказаної заборгованості перед позивачем станом на день розгляду справи судом відповідачами не оспорюється.
Відповідно до п. 2 Закону України " Про деякі заходи економії бюджетних коштів " від 17 лютого 2000 року. Закону України " Про внесення зміни до пункту 2 Закону України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" від 23 березня 2000 року, дію частини другої статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей " в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна призупинено.
Проте, на думку суду, зупинення дії положення ч.2 ст.9 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" не може стосуватись даного випадку, оскільки позивач звільнена з військової служби і має право на компенсацію за неотримане речове майно, а положення п.2 ст.9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", дія якого станом на день звільнення позивача з військової служби відновлена на підставі Рішення конституційного суду України від 22.05.2008 р. справа N 10-рп/2008, передбачає, що військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів.
Відповідно до п. 27 Постанови Кабінету Міністрів України № 1444 від 28.10.2004 року «Про забезпечення речовим майном військовослужбовців Збройних Сил України у мирний час» військовослужбовці звільнені у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. Зазначеним особам, звільненим у запас або відставку після закінчення строку контракту, за належне їм, але не отримане протягом дії контракту речове майно, виплачується грошова компенсація пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати закінчення контракту, або видається речове майно на суму грошової компенсації.
Наведений нормативно-правовий акт на час виникнення спірних правовідносин є чинним та слугує правовою підставою для задоволення позовних вимог позивача з урахуванням наявної у справі довідки-розрахунку за №279 на отримання грошової компенсації взамін належного до видачі речового майна на 1859,08 гривень.
Згідно з довідкою в/ч НОМЕР_1 , вказана військова частина не веде відокремленого фінансового господарства, не має власного особового рахунку, на фінансовому забезпеченні знаходиться у військовій частині НОМЕР_3 , на речовому - у військовій частині НОМЕР_2 .
З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку про задоволення позову в цій частині, шляхом стягнення на користь позивача саме з військової частини НОМЕР_2 заборгованості по грошовій компенсації взамін невикористаного грошового майна на суму 1859,08 грн.
Вирішуючи позов у частині відшкодування шкоди внаслідок бездіяльності суб`єкта владних повноважень шляхом відшкодування збитків (стягнення упущеної вигоди) та відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги те. що позивачем не було надано суду жодного доказу у підтвердження будь-яких дій позивача про звернення до відповідачів із заявою про виплату грошової компенсації, з чого суд не може прийти до висновку про те, що заборгована сума відповідної компенсації була необхідною позивачу для внесення депозитного вкладу до фінансової установи чи для проведення лікування, хоча пункт 27 Положення «Про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час», затвердженого постановою КМУ № 1444 від 28.10.2004 року передбачає необхідність волевиявлення військовослужбовця, звільненого в запас на отримання або грошової компенсації або речового майна.
Окрім того, позивач не надала суду жодного доказу у підтвердження понесених нею моральних страждань, хвилювань внаслідок протиправної бездіяльності відповідача щодо невиплати зазначеної компенсації в сумі 1859,08 грн. Зазначаючи про бажання покласти заборговані кошти на депозитний рахунок у банку, поряд з тим, позивач вказує, що такі кошти були їй необхідні для отримання своєчасної медичної та реабілітаційної допомоги. Окрім того, суд не може прийняти до уваги твердження позивача про те, що невиплата компенсації залишила позивача та її сім`ю поза межею рівня соціальної захищеності, оскільки така компенсацію є додатковим, а не основним видом соціальної гарантії Держави для військовослужбовців.
КАС України не передбачено право суду на притягнення будь-яких осіб до адміністративної відповідальності, а тому такі вимоги позивача не можуть бути задоволені.
Керуючись ст.ст. 3,6,15,17, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов задоволити частково.
Стягнути з військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_3 1859 гривень 08 копійок заборгованості з грошової компенсації взамін невикористаного речового майна.
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_3 про стягнення заборгованості з грошової компенсації взамін невикористаного речового майна - відмовити.
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_3 , військової частини НОМЕР_2 про відшкодування майнової шкоди у виді упущеної вигоди, моральної шкоди, притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі проголошення судом вступної і резолютивної частини постанови апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя