Справа № 816/4225/15
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2016-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2016 р.Справа № 816/4225/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Рєзнікової С.С. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 16.11.2015р. по справі № 816/4225/15

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (далі - відповідач, Кременчуцька ОДПІ), в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області № /580 від 16 вересня 2015 року, № /583 від 16 вересня 2015 року; визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 31 серпня 2015 року № Ф-/396; визнати протиправним та скасувати рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області № /585 від 16 вересня 2015 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 16.11.2015 року вказаний позов задоволено в повному обсязі.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 16.11.2015 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на прийняття оскаржуваної постанови при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, а також на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Представники сторін в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа - підприємець 18.02.2013, перебуває на обліку у Кременчуцькій ОДПІ.

Кременчуцькою ОДПІ на підставі наказу №39 від 23.07.2015 проведено документальну планову виїзну перевірку ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 19.02.2013 по 31.12.2014.

За результатами перевірки складено акт №82/16-03-17-01-10/НОМЕР_1 від 31.08.2015, в якому зафіксовано порушення, зокрема:

- п. 2 ст. 7, п.11 ст.8, п.2 ст.9 розділу III Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в результаті чого за період, що перевірявся, донараховано суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 32 921 грн 01 коп. в т.ч. по періодах: за 2013 рік у розмірі 2 486 грн 83 коп., за 2014 рік у розмірі 30 434 грн 18 коп.;

- п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкові зобов'язання по ПДФО на суму 30 418 грн 70 коп., в тому числі за 2013 рік у розмірі 1075 грн, за 2014 рік у розмірі 29 343 грн 70 коп.;

- п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, а саме несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книгах обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних чеків РРО на загальну суму 393 грн 68 коп.

На підставі висновків акту перевірки Кременчуцькою ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області прийнято, зокрема:

- податкове повідомлення - рішення від 16.09.2015 №/580, відповідно до якого ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 38 023 грн 37 коп., в тому числі за основним платежем - 30 418 грн 70 коп., та штрафними (фінансовими) санкціями - 7 604 грн 67 коп;

- рішення від 16.09.2015 №/585 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 1770 грн 39 коп;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 31.08.2015 №Ф-/396, якою визначено суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в загальному розмірі 32 921 грн 01 коп;

- податкове повідомлення-рішення від 16.09.2015 № НОМЕР_2, відповідно до якого до ОСОБА_1 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1968 грн 40 коп.

Позивач, не погодившись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, вимогою, рішенням про застосування штрафних санкцій, оскаржив їх до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що доказів на підтвердження правомірності прийнятих податкових повідомлень - рішень, вимоги, рішення про застосування штрафних санкцій відповідачем не надано.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 164.1 статті 164 Податкового кодексу України чистий річний оподатковуваний дохід визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України, а саме, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця, та пункту 178.3 статті 178 Податкового кодексу України, згідно з яким оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності.

Пунктом 177.4 статті 177 Податкового кодексу України передбачено, що до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Перелік витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, закріплений у статті 138 Податкового кодексу України.

Згідно пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Надаючи оцінку податковому повідомленню - рішенню від 16.09.2015 №/580, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 38 023 грн 37 коп., в тому числі за основним платежем - 30 418 грн 70 коп., та штрафними (фінансовими) санкціями - 7 604 грн 67 коп, колегія суддів виходить з наступного.

Зміст акта перевірки №82/16-03-17-01-10/НОМЕР_1 від 31.08.2015 свідчить, що підставою для збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб послугував висновок податкового органу про завищення позивачем валових витрат за 2013 рік в сумі 7166,67 грн та за 2014 рік у сумі 172610 грн.

При перевірці правильності формування валового доходу за період з 19.02.2013 по 31.12.2014 заниження валового доходу не встановлено.

В акті перевірки зазначено, що ФОП ОСОБА_1 включала до складу валового доходу за 2013 рік суму 7166,67 грн від ТОВ "Імперіал Тобако" та від ТОВ "УДК" за надані маркетингові послуги, інформаційні послуги, послуги з просування товару, консультаційні послуги, послуги з розміщення на торгівельному обладнанні рекламних матеріалів, послуги з дослідження кон'юнктури ринку, послуг з передпродажної підготовки, послуги з забезпечення наявності продукції та інших подібних послуг, при цьому перевіркою правильності визначення валових витрат за період з 19.02.2013 по 31.12.2013 встановлено порушення п. 177.4. статті 177 Податкового кодексу України та завищення валових витрат на 7166,67 грн через відсутність документального підтвердження пов'язаності понесених витрат в зв'язку з одержанням доходу від надання маркетингових послуг, інформаційних послуг, послуг з просування товару, консультаційних послуг, послуг з розміщення на торгівельному обладнанні рекламних матеріалів, послуг з дослідження кон'юнктури ринку, послуг з передпродажної підготовки, послуг з забезпечення наявності продукції та інших подібних послуг.

Також в ході перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 включала до складу валового доходу за 2014 рік суму 297133,33 грн від ТОВ "Імперіал Тобако", ТОВ "УДК", ПП "Парадігм Консалтинг Груп", ТОВ "СТВ-Центр", ТОВ "СТВ-Харків", ТОВ "Корона-Сервіс", ПАТ "ВГП" за надані маркетингові послуги, інформаційні послуги, послуги з просування товару, консультаційні послуги, послуги з розміщення на торгівельному обладнанні рекламних матеріалів, послуги з дослідження кон'юнктури ринку, послуг з передпродажної підготовки, послуги з забезпечення наявності продукції та інших подібних послуг, при цьому до складу витрат по даному виду доходів були включені витрати на оплату комунальних послуг та послуг оренди в сумі 172610 грн. Перевіркою правильності визначення валових витрат встановлено порушення п. 177.4. статті 177 Податкового кодексу України та завищення валових витрат на 172610 грн. через відсутність документального підтвердження пов'язаності понесених витрат в зв'язку з одержанням доходу від надання маркетингових послуг, інформаційних послуг, послуг з просування товару, консультаційних послуг, послуг з розміщення на торгівельному обладнанні рекламних матеріалів, послуг з дослідження кон'юнктури ринку, послуг з передпродажної підготовки, послуг з забезпечення наявності продукції та інших подібних послуг.

Колегія суддів зауважує, що в акті перевірки зауважень щодо документального підтвердження задекларованих позивачем витрат за 2013 - 2014 рік не зазначено.

Натомість, податковим органом завищення валових витрат позивача за 2013 рік на суму 7166,67 грн мотивовано відсутністю документального підтвердження пов'язаності понесених витрат із одержанням доходу від надання маркетингових послуг та інших подібних послуг.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем подано до Кременчуцької ОДПІ податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік, у якій відображено суму загального річного оподатковуваного доходу - 478 508 грн., суму податкових зобов'язань з податку на доходи - 1708 грн (т. 2 а.с. 148 - 149).

У додатку № 5 до декларації "Розрахунок податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності" визначено види економічної діяльності, за здійснення якого одержано дохід: роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (код 47.11), надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (код 68.20); а також вартість документально підтверджених витрат, у тому числі вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції; витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату, інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг.

Водночас, в акті перевірки не визначено, які саме витрати на суму 7166,67 грн позивачем віднесено до складу витрат за 2013 рік неправомірно, якими первинними документами вказані витрати підтверджувалися, що унеможливлює підтвердити обґрунтованість вказаного висновку перевірки.

Оскільки встановлення завищення витрат на суму, яка відповідає отриманому доходу, без дослідження конкретного виду витрат, підстав їх включення до загальної суми витрат та співвіднесення із отриманим доходом, суперечить нормам податкового законодавства, висновок податкового органу про завищення позивачем витрат на суму 7166,67 грн за період з 19.02.2013 по 31.12.2013 є необґрунтованим.

Щодо висновку перевірки про завищення ФОП ОСОБА_1 витрат на 172610 грн, у зв'язку із включенням до їх складу вартості комунальних послуг та послуг оренди, за відсутності документально підтвердженого зв'язку цих витрат із доходом, отриманим за надані маркетингові послуги та інші подібні послуги від ТОВ "Імперіал Тобако", ТОВ "УДК", ПП "Парадігм Консалтинг Груп", ТОВ "СТВ-Центр", ТОВ "СТВ-Харків", ТОВ "Корона-Сервіс", ПАТ "ВГП", колегія суддів зазначає наступне.

Позивачем подано до Кременчуцької ОДПІ податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік, у якій відображено суму загального річного оподатковуваного доходу - 2432296,63 грн., суму податкових зобов'язань з податку на доходи - 8694,92 грн (т. 2 а.с. 151 - 152).

У додатку № 5 до декларації "Розрахунок податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності" визначено, зокрема, вид економічної діяльності, за здійснення якого одержано дохід - дослідження кон'юнктури ринку та виявлення громадської думки (код 73.20) та суму доходу за вказаним видом діяльності - 290590 грн, суму інших витрат, що відноситься до отримання зазначеного доходу, - 172610 грн.(т. 2 а.с.153).

На підтвердження підстав формування витрат в сумі 172610 грн позивачем долучено до матеріалів справи бухгалтерську довідку щодо розрахунку вказаної суми (т. 2 а.с. 198), а також копії первинних документів (актів виконаних робіт), платіжних документів, якими підтверджено понесення позивачем витрат на оренду приміщень, які використовуються у торгівельній діяльності позивача, сплачених ПП "Фірма "Ковіта", витрат на оплату постачання електричної енергії, послуг водопостачання та водовідведення, понаднормовий скид забруднень, пожежне спостереження орендованих приміщень (т. 1 а.с. 133 - 190, т. 3 а.с. 77 - 79).

У матеріалах справи наявний договір оренди будівлі магазину від 28.05.2014, укладений між позивачем (орендар) та ПП "Фірма "Ковіта" (орендодавець), згідно із яким орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування будівлю магазину № 325 загальною площею 822,10 кв. м., що знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Радянська, 22, для здійснення торгівельної діяльності (т. 1 а.с. 197 - 200). Відповідно до п. 4.2. договору в розмір орендної плати не включаються наступні комунальні послуги: плата за холодне водопостачання, газ, каналізацію, електроенергію, вивіз сміття, витрати на утримання внутрішньо будинкових мереж, плата за телефонний зв'язок, переговори, інші послуги, які оплачуються орендарем окремо на показників лічильників та виставлених рахунків, починаючи з дати підписання акту приймання-передачі до цього договору. За умовами пункту 4.5. договору охорона орендованого майна здійснюється орендарем самостійно. Строк дії договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 11.1. і діє до 28.05.2019 року (пункт 11.2. договору).

Договір оренди будівлі магазину від 28.05.2014 нотаріально посвідчений 28.05.2014. Право оренди на нерухоме майно за позивачем на підставі зазначеного договору зареєстровано 28.05.2014 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Акт приймання-передачі будівлі магазину складено 29.05.2014 (т. 2 а.с. 248).

В силу вимог підпункту 138.1.1. пункту 138.1. статті 138 Податкового кодексу України витрати операційної діяльності включають, зокрема, собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно пункту 138.8. статті 138 Податкового кодексу України собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, зокрема: загальновиробничих витрат, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку.

Підпунктом 138.8.5. пункту 138.8. статті 138 Податкового кодексу України визначено, що до складу загальновиробничих витрат включаються, в тому числі: витрати на утримання, експлуатацію та ремонт, страхування, оперативну оренду основних засобів, інших необоротних активів загальновиробничого призначення; витрати на опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення та інші послуги з утримання виробничих приміщень.

За приписами підпункту 138.10.2 пункту 138.10. статті 138 Податкового кодексу України адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, які належать до витрат операційної діяльності, включають витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів загальногосподарського використання (оперативна оренда (у тому числі оренда легкових автомобілів), придбання пально-мастильних матеріалів, стоянка, паркування легкових автомобілів, страхування майна, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення, охорона).

Відповідно до підпункту 138.10.3 пункту 138.10 ст. 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати на збут, які включають витрати, пов'язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг включають витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів, пов'язаних зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (оперативна оренда, страхування, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, охорона).

З огляду на викладене, витрати на оплату комунальних послуг, послуг охорони, спрямованих утримання основних засобів, які використовуються у господарській діяльності, послуг оренди основних засобів, є витратами операційної діяльності, які можуть бути включені фізичною особою-підприємцем до складу витрат згідно із вимогами пункту 177.4. статті 177 Податкового кодексу України.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ФОП ОСОБА_1 документально підтверджено витрати на суму 172 610 грн, понесені у ході здійснення своєї господарської діяльності з метою отримання прибутку.

Натомість, податковий орган посилався виключно на те, що позивачем неправомірно віднесено до складу витрат по видам господарської діяльності, по яким фактично такі витрати не були понесені, тобто зазначено витрати, які не пов'язані безпосередньо з отриманими доходами від здійснення діяльності з надання маркетингових послуг та послуг по просуванню товару.

Так, пунктом 179.1. статті 179 Податкового кодексу України встановлено, що платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 179.9. статті 179 Податкового кодексу України форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Форму податкової декларації про майновий стан і доходи та Інструкцію щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи затверджено наказом Міністерства доходів і зборів України 11.12.2013 № 793 (чинним на час спірних правовідносин).

Інструкцією щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи, визначено, що у додатку 5 до декларації "Розрахунок податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності": 1) доходи, отримані від провадження кожного виду економічної діяльності, відображаються в окремому рядку розділу I із зазначенням у колонці 2 назви і коду виду економічної діяльності згідно з КВЕД, за здійснення якого одержано дохід; 2) у колонці 3 вказується сума одержаного доходу від провадження окремого виду економічної діяльності; 3) у колонках 4, 5 та 6 відображається сума документально підтверджених витрат, пов'язаних з провадженням господарської діяльності (вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції, витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату, інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг). Значення колонок 4, 5 та 6 дорівнюють значенням відповідних граф Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці згідно з пунктом 177.10 статті 177 розділу IV Кодексу; 4) у колонці 7 відображається сума чистого оподатковуваного доходу, яка розраховується за такою формулою: колонка 3 - колонка 4 - колонка 5 - колонка 6 (пункт 6 розділу 4 Інструкції)

Дослідивши зміст податкової декларації про майновий стан і доходи позивача за 2014 рік та розрахунок податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, колегія суддів не вбачає факту завищення позивачем витрат, які б спричинили заниження оподаткованого доходу у колонці 7, та відповідно, заниження податку на доходи фізичних осіб.

Водночас, колегія суддів бере до уваги, що зміст договорів позивача із ТОВ "Корона-Сервіс", ПАТ "ВГП" про надання маркетингових послуг та інших подібних послуг (т. 2 а.с. 226 - 229) передбачав обов'язок позивача вивчати споживчий попит у місцях продажу товару, розміщувати інформацію про товар у місцях продажу тощо, тому витрати на утримання місць продажу товарів були пов'язані із отриманням доходу від маркетингових та інших послуг.

Таким чином, висновок податкового органу про завищення позивачем витрат за 2014 рік на 172610 грн, що спричинило заниження оподаткованого доходу, та відповідно, заниження податку з доходів фізичних осіб є необґрунтованим.

Враховуючи наведене, податкове повідомлення - рішення від 16.09.2015 №/580, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 38023 грн 37 коп., в тому числі за основним платежем - 30418 грн 70 коп., та штрафними (фінансовими) санкціями - 7604 грн 67 коп, є протиправним та підлягає скасуванню.

Надаючи оцінку вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 31.08.2015 №Ф-/396, якою визначено суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в загальному розмірі 32 921 грн 01 коп, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Відповідно до п.11 ст.8 вказаного Закону, єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

За змістом акту перевірки висновок про заниження позивачем суми єдиного внеску ґрунтується лише на твердженні про заниження позивачем суми доходу за період, що перевірявся, в сумі 179776,67 грн, в тому числі за 2013 рік на суму 7166,67 грн, за 2014 рік - на суму 172 610 грн.

Беручи до уваги те, що в ході розгляду справи не знайшов підтвердження факт заниження позивачем суми доходу за період, що перевірявся, в розмірі 179776,67 грн, донарахування позивачу єдиного внеску є безпідставним.

За таких обставин, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 31.08.2015 №Ф-/396 є необґрунтованою, у зв'язку з чим підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Враховуючи наведене, рішення від 16.09.2015 №/585 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 1770 грн 39 коп, прийняте Кременчуцькою ОДПІ у зв'язку з донарахуванням суми єдиного внеску в розмірі 38 023 грн 37 коп. згідно статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", є також безпідставним, тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Надаючи оцінку податковому повідомленню-рішенню від 16.09.2015 № НОМЕР_2, відповідно до якого до ОСОБА_1 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1968 грн 40 коп., колегія суддів виходить з наступного.

Як свідчать письмові докази, штрафні санкції згідно із вказаним податковим повідомленням-рішенням застосовано до позивача на підставі п. 1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" від 12.06.1995 № 436/95 за порушення пункту 2.6. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні.

В акті перевірки зазначено, що в порушення пункту 2.6. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні перевіркою встановлено не оприбуткування (несвоєчасне оприбуткування) готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книгах обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО на загальну суму 393,68 грн, а саме в ІІ розділі КОРО до РРО фіскальні номери НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 записи щодо оприбуткування готівкових коштів на підставі звітного фіскального чеку № 1132 за 01.12.2014 виконано 02.12.2014, звітного фіскального чеку № 60 за 11.09.2014 виконано 12.09.2014, звітного фіскального чеку № 46 за 27.09.2013 виконано 28.09.2013.

Відповідно до пункту 2.6. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 № 637, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Пунктом 1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" від 12.06.1995 № 436/951 установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема, за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Згідно із пунктом 7.5. Порядку реєстрації та ведення книг обліку розрахункових операцій і розрахункових книжок, затвердженого наказом ДПАУ від 01.12.2000 № 614 (чинного до 18.10.2013), використання книги ОРО, зареєстрованої на РРО, передбачає: наявність книги ОРО на місці проведення розрахунків, де встановлено РРО; підклеювання фіскальних звітних чеків на відповідних сторінках книги ОРО; щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо; у разі виходу з ладу РРО чи відключення електроенергії здійснення записів за обліком розрахункових квитанцій; ведення обліку ремонтів, робіт з технічного обслуговування, а також перевірок конструкції та програмного забезпечення РРО у відповідному розділі книги ОРО.

Пунктом 6 розділу 4 Порядку реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 28.08.2013№ 417, який набрав чинності з 18.10.2013, також встановлено, що використання книги ОРО, зареєстрованої на РРО, передбачає: наявність книги ОРО на місці проведення розрахунків, де встановлено РРО;підклеювання фіскальних звітних чеків на відповідних сторінках книги ОРО; щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо; у разі виходу з ладу РРО чи відключення електроенергії здійснення записів за обліком розрахункових квитанцій; ведення обліку ремонтів, робіт з технічного обслуговування, а також перевірок конструкції та програмного забезпечення РРО у відповідному розділі книги ОРО.

Матеріалами справи підтверджено, що записи у КОРО до РРО НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 оприбуткування готівкових коштів на підставі звітного фіскального чеку № 1132 від 02.12.2014 виконано 02.12.2014, звітного фіскального чеку № 60 від 12.09.2014 виконано 12.09.2014, звітного фіскального чеку № 46 від 28.09.2013 виконано 28.09.2013 (т. 3 а.с. 13 - 24).

Довідкою Кременчуцької філії ПАТ "Полтаваобленерго" від 05.01.2015 № 13-13-09-7/13 підтверджено, що 01.12.2014 з 18 год. 39 хв. до 22 год. 00 хв. мало місце відключення електричної енергії в будинку № 6 по вул.. Інтернаціоналістів (т. 3 а.с. 86).

З огляду на викладене, вбачається, що позивач не мав можливості 01.12.2014 роздрукувати чек № 1132 на РРО, зареєстрований за господарською одиницею - магазином "Маркет Опт" за адресою м. Кременчук, вул. Інтернаціоналістів, 6. Зважаючи на те, що розділ ІІ КОРО підлягає заповненню на підставі звітних фіскальних чеків, позивачем внесено відомості до КОРО до РРО НОМЕР_3 02.12.2014 на підставі чеку № 1132 від 02.12.2014. У КОРО до РРО НОМЕР_4, НОМЕР_5 позивачем також виконувалися записи у ІІ розділі датою фіскальних звітних чеків.

Таким чином, застосування до позивача штрафних санкцій за порушення п. 2.6. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні колегія суддів вважає необґрунтованим.

Отже, податкове повідомлення-рішення від 16.09.2015 № НОМЕР_2 підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів відзначає, що суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

29 грудня 2015 року ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду відстрочено Кременчуцькій об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області сплату судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 16.11.2015 року по справі №816/4225/15 до ухвалення рішення по справі (а.с.115).

З 01.11.2011 року набрав чинності Закон України "Про судовий збір", частиною 1 статті 4 якого визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" установлено у 2015 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 1218 гривень.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22 травня 2015 року N 484-VIII, та які набули чинності з 01 вересня 2015 року, встановлено, що розмір ставки судового збору за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

В свою чергу, на час подання по справі адміністративного позову чинною редакцією Закону України "Про судовий збір" було встановлено ставку судового збору за подання до адміністративного суду позову майнового характеру - 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати, що складає у 2015 році 1827 грн. та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати, що у 2015 році становить 4872 грн.

Таким чином, враховуючи дату подання апеляційної скарги, максимальний розмір ставки судового збору за подання адміністративного позову майнового характеру, який було встановлено на час подання позову до суду, в даному випадку розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги по справі за позовом майнового характеру становить 5359 гривні 20 копійок.

Оскільки на час постановлення даної ухвали відповідачем не було сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 16.11.2015 року, наявні підстави для стягнення з Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області судового збору в розмірі 5359 гривні 20 копійок на реквізити: отримувач - УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк: ГУ ДКСУ в Харківській області, рахунок - 1011, код класифікації доходів бюджету - 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 16.11.2015р. по справі № 816/4225/15 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області судовий збір у розмірі 5359 (п'ять тисяч триста п'ятдесят дев'ять) гривень 20 копійок на реквізити: отримувач - УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк: ГУ ДКСУ в Харківській області, рахунок - 1011, код класифікації доходів бюджету - 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 3433117.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц А.О.
Судді(підпис) (підпис) Рєзнікова С.С. Старостін В.В.

Повний текст ухвали виготовлений 25.01.2016 р.