Справа № 826/14872/15
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

26 січня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.,

за участю секретаря Гуцул О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 26 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронна агенція Багіра» до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м.Києві, Державної фіскальної служби у м.Києві, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Охоронна агенція Багіра» (далі - Позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м.Києві (далі - Відповідач 1), Державної фіскальної служби України (далі - Відповідач 2) (адміністративна справа №826/14872/15) про визнання протиправними дії Відповідача 1 щодо відмови у прийнятті поданих Позивачем звітної податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2015 року, звітних розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за червень 2015 року, звітного розрахунку коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (Д1) за червень 2015 року; та просило вважати прийнятими та зареєстрованими звітну податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2015 року від 14.07.2015 року, звітні розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за червень 2015 року від 14.07.2015 року, звітний розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (Д1) за червень 2015 року від 14.07.2015 року днем їх фактичного отримання Відповідачем 1 - 14.07.2015 року.

Також, Товариство з обмеженою відповідальністю «Охоронна агенція Багіра» звернулось до Окружного адміністративного суду м.Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м.Києві, Державної фіскальної служби у м.Києві (адміністративна справа №826/14874/15) про визнання протиправними дії Відповідача 1 щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від 09.02.2015 року №040220151; зобов'язання Відповідача 1 виконувати умови договору від 09.02.2015 року №040220151 до моменту його припинення; зобов'язання Відповідача 1 приймати податкові документи в електронному вигляді, податкову звітність Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронна агенція Багіра», надіслані засобами телекомунікаційного зв'язку.

Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю «Охоронна агенція Багіра» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м.Києві, Державної фіскальної служби України (адміністративна справа №826/15352/15) про визнання протиправною відмову Відповідача 1 укласти договір про визнання електронних документів з товариством з обмеженою відповідальністю «Охоронна агенція Багіра»; зобов'язання Відповідача 1 укласти договір про визнання електронних документів з товариством з обмеженою відповідальністю «Охоронна агенція Багіра».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 вересня 2015 року об'єднано адміністративні справи №826/14872/15, №826/14874/15 та №826/15352/15 для спільного розгляду і вирішення в одне провадження та присвоєно №826/14872/15.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 26 листопада 2015 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправними дії Відповідача 1 та Відповідача 2 щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від 09.02.2015 року №040220151; визнано протиправними дії Відповідача 1 щодо відмови у прийнятті поданих Позивачем звітної податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2015 року, звітних розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за червень 2015 року, звітного розрахунку коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (Д1) за червень 2015 року; визнано прийнятими та зареєстрованими звітну податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2015 року, звітні розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за червень 2015 року, звітний розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (Д1) за червень 2015 року, подані Позивачем, днем їхнього фактичного отримання Відповідачем 1, а саме: 14.07.2015 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Відповідач 2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Відповідача 2, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 09 лютого 2015 року між Позивачем та Відповідачем 1 укладено договір про визнання електронних документів №040220151, предметом якого є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу.

14 липня 2015 року Позивачем до Відповідача 1 подано звітну податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2015 року, звітні розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за червень 2015 року та звітний розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (Д1) за червень 2015 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій №1.

Згідно квитанції №1 вказана податкова декларація з додатками не прийнята податковим органом з посиланням на виявлені помилки - порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом від 10.04.2008 року №233, а саме: для платника не укладено договір про визнання електронної звітності; відправник: Єдине вікно подання електронної звітності Державної фіскальної служби України.

В подальшому, Позивачем на адресу Відповідача 1 направлено договір про визнання електронних документів від 13.07.2015 року №13072015.

Проте, вказаний договір не прийнято із зазначенням виявленої помилки «направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням»; відправник - центральний портал прийому звітності Державної фіскальної служби України, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією квитанції №2.

Не погоджуючись з такою відмовою податкового органу у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2015 року, невиконання умов договору про визнання електронних документів від 09.02.2015 року №040220151 та не укладення нового договору про визнання електронних документів від 13.07.2015 року №13072015, Позивач звернувся до суду.

Відповідно п.п.21.1.1, 21.1.2, 21.1.3, 21.1.4, 21.1.5 п.21.1 ст.21 Податкового кодексу України (далі - Кодекс) посадові особи контролюючих органів зобов'язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій; коректно та уважно ставитися до платників податків, їх представників та інших учасників відносин, що виникають під час реалізації норм цього Кодексу та інших законів, не принижувати їх честі та гідності.

Згідно п.46.1 ст.46 Кодексу податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Пунктами 49.3, 49.8, 49.9, 49.10, 49.11, 49.13 статті 49 Кодексу визначено, що податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою, за наявності на всіх аркушах, з яких складається податкова декларація та, за бажанням платника податків, на її копії, відмітки (штампу) контролюючого органу, яким отримана податкова декларація, із зазначенням дати її отримання, або квитанції про отримання податкової декларації у разі її подання засобами електронного зв'язку, або поштового повідомлення з відміткою про вручення контролюючому органу, у разі надсилання податкової декларації поштою; у разі, якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї статті не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або у випадках, визначених цим пунктом, не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк.

Відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

У разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

У разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

Положеннями п.п. 48.3, 48.4, 48.7 ст.48 Кодексу передбачено, що податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

У окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.

Податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Так, Відповідач 1, як на підставу неприйняття податкової декларації Позивача з податку на додану вартість за червень 2015 року посилається на наявну у контролюючого органу інформацію про відсутність вказаного товариства за місцезнаходженням.

На підтвердження вказаної обставини, Відповідачем 1 до суду першої інстанції надано копії наступних документів, а саме: копії повідомлень про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням від 18.06.2015 року №2536/26-53-11-01-22 та від 17.07.2015 року №2646/26-53-11-01-22; рішень про доцільність направлення державному реєстратору повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою №18-ОПП від 18.06.2015 року №2536/26-53-11-01-22 та від 17.07.2015 року №2646/26-53-11-01-22; довідок про встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків від 18.06.2015 року №1696, від 26.06.2015 року №1750 та від 17.07.2015 року №2040.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (далі - Закон) Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (далі - Єдиний державний реєстр) - автоматизована система збирання, накопичення, захисту, обліку та надання інформації про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; місцезнаходження юридичної особи - адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені (далі - виконавчий орган).

Частиною 1 статті 18 Закону передбачено, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Положеннями статті 19 Закону передбачено, що юридична особа зобов'язана подавати (надсилати) щороку протягом місяця, що настає за датою державної реєстрації, починаючи з наступного року, державному реєстратору для підтвердження відомостей про юридичну особу реєстраційну картку про підтвердження відомостей про юридичну особу.

У разі надходження державному реєстратору від органу доходів і зборів повідомлення встановленого зразка про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням державний реєстратор зобов'язаний надіслати поштовим відправленням протягом п'яти робочих днів з дати надходження зазначеного повідомлення юридичній особі повідомлення щодо необхідності подання державному реєстратору реєстраційної картки.

У разі неподання юридичною особою протягом місяця з дати надходження їй відповідного повідомлення реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність підтвердження зазначених відомостей датою, яка встановлена для чергового подання реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу.

Відповідно п.45.2 ст.45 Кодексу податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Згідно пунктів 12.4, 12.5 розділу XII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року №1588 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за №1562/20300 (далі - Порядок) щодо кожного платника податків, стосовно якого виявлена відсутність його за місцезнаходженням (місцем проживання) та не з'ясоване його фактичне місцезнаходження (місце проживання), підрозділ контролюючого органу, який з'ясував зазначений факт, готує та передає підрозділам податкової міліції запит на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків за встановленою формою.

Якщо за результатами заходів щодо встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи підрозділами податкової міліції буде підтверджено відсутність такої особи за місцезнаходженням або встановлено, що фактичне місцезнаходження юридичної особи не відповідає зареєстрованому місцезнаходженню, керівник (заступник керівника) контролюючого органу приймає рішення про надсилання до відповідного державного реєстратора повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою №18-ОПП (додаток 24) для вжиття заходів, передбачених частиною дванадцятою статті 19 Закону.

Копія повідомлення підшивається до реєстраційної частини облікової справи платника податків. Про надсилання такого повідомлення вноситься запис до журналу обліку повідомлень про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою №19-ОПП (додаток 25).

Колегія суддів вважає дані висновки Відповідача 1 протиправними, оскільки встановлення факту відсутності юридичної особи за зареєстрованим місцезнаходженням може мати значення для внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вирішення питання про припинення цієї юридичної особи, анулювання реєстрації платника ПДВ тощо.

Таким чином, належним доказом відсутності платника податків за адресою своєї державної реєстрації, відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу, є відповідний запис державного реєстратора в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Поряд з цим, незнаходження юридичної особи за зареєстрованим місцезнаходженням не є перешкодою для подання до податкового органу податкових декларацій, інших звітних документів, обов'язковість подання яких передбачена законом, і не може бути передумовою для невизнання податкової декларації платника.

Згідно відомостей витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронна агенція Багіра» є 02160, м. Київ, вул. Фанерна, 4, офіс 302, яка відповідає інформації, зазначеній у рядку 6 податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2015 року.

Слід звернути увагу, що згідно з даними про реєстраційні дії, вказаними у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відомості про юридичну особу були підтверджені, зокрема, 14.10.2014 року, 11.06.2015 року та 16.07.2015 року.

За період червень-липень 2015 року в даному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не міститься інформація щодо відсутності юридичної особи за місцезнаходженням або про не підтвердження статусу юридичної особи.

Також, колегія суддів звертає увагу, що загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису передбачені Інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 року №233.

Відповідно пункту 5 розділу ІІІ вказаної Інструкції платник податків: отримує в будь-якому включеному до системи подання податкових документів в електронному вигляді акредитованому центрі сертифікації ключів посилені сертифікати відкритих ключів посадових осіб юридичної особи, що мають право підпису (керівника, бухгалтера), та печатку юридичної особи. Платник податків фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності може обмежитись одним ключем ЕЦП. Особисті ключі знаходяться на ключових (електронних) носіях, що зберігаються в таємниці; отримує в органі ДПС за місцем реєстрації або на WEB-сайті ДПА чи регіональної ДПА текст примірного договору про визнання електронних документів (додаток 1), безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді; ознайомившись з редакцією договору, заповнює необхідні реквізити, у тому числі вписує свою електронну адресу, підписує та скріплює печаткою два примірники договору (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки); надає до органу ДПС за місцем реєстрації підписані та скріплені печаткою два примірники договору та посилені сертифікати відкритих ключів на електронному носії; після підписання договору в органі ДПС за місцем реєстрації отримує один примірник договору. При цьому ставить підпис у журналі обліку договорів про визнання електронних документів (додаток 2) для засвідчення того, що платнику податків було повернуто його примірник договору.

Додатком 1 до вказаної Інструкції затверджено примірний договір про визнання електронних документів, згідно пункту 6.4 якого орган ДПС має право розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку ненадання Платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни Платником місця реєстрації.

Аналізуючи наведені правові норми, колегія суддів звертає увагу, що обґрунтованими підставами для розірвання договору про визнання електронних документів органом ДПС в односторонньому порядку є: 1) ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих; або 2) зміна платником податків місця реєстрації.

Отже, колегія суддів вважає, що розірвання Відповідачем 1 договору про визнання електронних документів від 09.02.2015 року №040220151, у зв'язку з невстановленням місцезнаходження Позивача за податковою адресою, є протиправним та суперечить вимогами чинного законодавства.

А тому, вказаний договір є чинним та у Відповідача 1 за цим договором існують зобов'язання, у тому числі прийняття податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2015 року з додатками, поданої засобами електронного зв'язку.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає протиправними дії Відповідача 1 щодо відмови у прийнятті поданих Позивачем звітної податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2015 року, звітних розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за червень 2015 року, звітного розрахунку коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (Д1) за червень 2015 року, а тому слід вважати останні, як такі, що прийняті та зареєстровані днем їх фактичного отримання Відповідачем 1, а саме: 14.07.2015.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій Відповідача 1 із відмови в укладанні договору та зобов'язання укласти договір про визнання електронних документів з Позивачем, оскільки договір про визнання електронних документів від 09.02.2015 року №040220151 не є розірваним та продовжує свою дію, а, відтак, відсутні підстави для зобов'язання Відповідача-1 укласти ще один аналогічний договір.

Згідно ст.19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності дій суб'єкта владних повноважень та необхідності часткового задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 201, 202 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, оскаржуване судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 грудня 2015 року відкрито апеляційне провадження та відстрочено апелянту - Державній фіскальній службі України сплату судового збору до прийняття рішення.

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду сплачується 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», в редакції чинній на момент подання адміністративного позову (липень 2015 року), за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру ставка судового збору складає 0,06 розміру мінімальної заробітної плати.

Мінімальна заробітна плата на 2015 рік в Україні вcтановлена Закoном України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» в розмірі 1 218,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, загальний розмір судових витрат у вигляді сплати судового збору, понесених ТОВ «Охоронна агенція Багіра» за подання до суду адміністративних позовів немайнового характеру, складає 438 грн 48 коп, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями.

З врахуванням наведеного та у відповідності вимог вищевказаних норм законів, суд вважає за необхідне стягнути з Державної фіскальної служби України на користь Державного бюджету України судовий збір в розмірі 482,33 грн (438,48 х 110%).

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 26 листопада 2015 року - без змін.

Стягнути з Державної фіскальної служби України (пл.Львівська, 8, м.Київ, 04655, ) на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м.Києва, код 38004897, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м.Києві, код банку 820019, р/р 1007, код класифікації 22030001) судовий збір за подання апеляційної скарги до адміністративного суду в розмірі 482 (чотириста вісімдесят дві) грн 33 (тридцять три) коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Ухвала складена в повному обсязі 28 січня 2016 року.

.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді: Троян Н.М.

Костюк Л.О.