Справа № 22-а-21281/11
Суддя: Зубакова В.П.
Дата ухвалення: 2011-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Категорія 10.3.2 (ІІІ) суддя: Затолочний В.С.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 квітня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Зубакової В.П.,

суддів: Неклеси В.І., Остапенко В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Кривому Розі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 16 вересня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу про визнання неправомірними дій посадових осіб, зобов`язання вчинити дії з перерахунку та виплати щорічної одноразової допомоги до Дні Перемоги, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2009 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради (надалі - УПСЗН) про визнання відмови у перерахунку допомоги протиправною та виплати в повному розмірі одноразової допомоги учаснику війни до 5 травня, посилаючись на те, що відповідач, в порушення ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», виплатив йому, як учаснику війни щорічну допомогу до 5 травня за 2007, 2008, 2009 роки не в повному обсязі.

Просив суд визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо невиплати йому разової щорічної допомоги до Дня Перемоги в розмірі семи мінімальних заробітних плат за 2007-2009 роки; зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплатити різницю вказаної допомоги в законом передбаченому розмірі за 2007-2009 роки в сумі 8 793 грн.; зобов`язати відповідача вподальшому проводити виплату щорічної допомоги до Дня Перемоги згідно п.27 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 16 вересня 2009 року позов ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу про визнання неправомірними дій посадових осіб, зобов`язання вчинити дії з перерахунку та виплати щорічної одноразової допомоги до Дні Перемоги задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради щодо відмови у перерахунку позивачу сум щорічної одноразової допомоги до Дня Перемоги відповідно до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради здійснити перерахунок і виплатити ОСОБА_2 недоплачену суму щорічної одноразової допомоги до Дня Перемоги за 2007, 2008, 2009 роки, з урахуванням сум, що ним отримані, у відповідності з вимогами ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з розрахунку семи законодавчо визначених мінімальних пенсій за віком.

В апеляційній скарзі відповідач УПСЗН виконкому Центрально-Міської районної у місті ради ставить питання про скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, судом першої інстанції не враховано, що належним відповідачем у справі є Міністерство праці та соціальної політики України, яке й є головним розпорядником коштів державного бюджету, за місцем знаходження якого й повинен розглядатися спір. Крім того, відповідач вважає, що розмір разової допомоги за 2007-2009 роки виплачено позивачу у відповідності до положень до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» як учаснику війни.

У звязку з прийняттям Верховною Радою України Закону України №2748-VI «Про внесення змін до розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами», який набрав чинності з 30 грудня 2010 року, яким зокрема встановлюється, що апеляційні скарги щодо спорів, які подані до апеляційних судів до дня набрання чинності Законом України від 02.12.2010р. №2748 «Про внесення змін до розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами» в порядку цивільного судочинства, та апеляційні скарги, передані відповідним апеляційним судам згідно з пунктом 2 розділу ІІ Закону України від 18.02.2010р. №1691VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами», провадження за якими не відкрито, розглядаються цими апеляційними судами у порядку адміністративного судочинства.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, клопотань про розгляд справи за їх участі до суду не надходило, а тому, відповідно до ст.. 41 КАС України фіксування судового засідання не здійснюється.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга УПСЗН виконкому Центрально-Міської районної у місті ради підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є учасником війни та має право на пільги, встановлені для ветеранів війни учасників війни. (а.с.6,7)

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з доведеності факту неправомірності дій відповідача стосовно відмови виплати на користь позивача в 2007,2008,2009 роках суми щорічної разової допомоги до 5 травня як учаснику війни в розмірах, визначених ч.4 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни і гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-Х11, й з обовязку відповідача у звязку з цим здійснити нарахування та виплату суми такої допомоги у відповідності до вищевказаної норми Закону.

Колегія суддів частково погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу застосування на 2007, 2008, 2009 рокинорм законодавства, які регулюють порядок та розміри виплати щорічної разової допомоги до 5 травня як учаснику війни.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з права позивача на отримання щорічної допомоги до 5 травня за 2009 рік в розмірі, передбаченому ч.4 ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни і гарантії їх соціального захисту».

Частиною 5 ст.13 Закону від 22 жовтня 1993 року N 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що учасникам бойових дій інвалідам ІІІ групи виплачується щорічна одноразова допомога до 5 травня в розмірі 7 мінімальних пенсій за віком.

Щодо позовних вимог за 2007 р. суд вважає необхідним зазначити, що дію положень статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (№ 3551-XII від 22.10.1993) зупинено на 2007 рік в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги згідно із Законом України від 19.12.2006 р. N 489-V. Крім того, Законом України від 19.12.2006 р. N 489-V, а саме: статтею 29 установлено на 2007 рік відповідні розміри виплат щорічної разової допомоги відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. N 6-рп/2007 положення статті 29 Закону України від 19.12.2006 р. N 489-V та зупинення дії частини п'ятої статті 13 на 2007 рік, передбачене пунктом 13 статті 71 Закону України від 19.12.2006 р. N 489-V визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»на 2008 рік зупинено дію положень Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги до 5 травня та встановлено інший розмір такої виплати, виходячи із обсягу видатків, виділених на цю мету при формуванні показників Державного бюджету.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 N 10-рп/2008 про визнання змін, внесених законам України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" до закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щодо визначення розмірів щорічної разової грошової допомоги до 5 травня таким, що не відповідає Конституції України, було прийнято 22.05.2008 року.

Згідно зі статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відповідно в періоди з 01.01.2007 року по 08.09.2007 року 01.01.2008 року по 21.05 2008 року Закон України "Про Державний бюджет України на 2008 рік»та Закон України Про Державний бюджет України на 2007 рік були чинним та підлягали виконанню, а органи, уповноважені на здійснення цих виплат, у цей час діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Із дати прийняття рішення Конституційним Судом України особи мають право на виплату допомоги до 5 травня у розмірах, визначених законами "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Згідно з запереченням відповідача (а.с.18-22), разова щорічна допомога позивачу за 2007 рік виплачена позивачу в квітні 2007 р. та за 2008 р. в квітні 2008 р., тобто до прийняття Рішень Конституційного Суду України від 09.07.2007 року та 22.05.2008 N 10-рп/2008.

Тому в даному випадку права позивача відповідачем не були порушені, а допомога виплачена згідно вимог Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік», а тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими, що в свою чергу свідчить про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Згідно ч. 4 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції, дія якої відновлена Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008, щорічно до 5 травня учасникам війни інвалідам ІІІ групи виплачується разова грошова допомога у розмірі семи мінімальних пенсій за віком.

На час виплати у 2009 році УПСЗН виконкому Центрально-Міської районної у місті ради на користь позивача суми допомоги до 5 травня дія ч.4 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щодо розміру такої допомоги зупинена не була.

Разом з тим, як вбачається з довідки УПСЗН виконкому Центрально-міської районної у місті ради (а.с. 22), щорічна допомога до 5 травня за 2009 рік виплачена позивачу в сумі 380,00 грн., що не відповідає розміру, передбаченому ч.4 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про неправомірність дій відповідача щодо виплати на користь позивача щорічної допомоги до 5 травня у 2009 році є правильним, відповідає вимогам діючого законодавства та підтверджується матеріалам справи.

У звязку з чим, доводи відповідача в апеляційній скарзі щодо правомірності його дій стосовно нарахування та виплати щорічної допомоги до 5 травня позивачу як учаснику війни на підставі Постанови Кабінету Міністрів України «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2009 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» від 18.03.2009 року № 211 є необґрунтованими, оскільки вказаний нормативний акт суперечать положенням ч.4 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Безпідставними вважає колегія суддів й доводи УПСЗН виконкому Центрально-Міської районної у місті ради стосовно того, що останнє є неналежним відповідачем у справі, оскільки відповідно ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходитиь до висновку про скасування постанови Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 16 вересня 2009 року в частині визнання неправомірними дій Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради щодо відмови у перерахунку позивачу сум щорічної одноразової допомоги до Дня Перемоги відповідно до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради здійснити перерахунок і виплатити ОСОБА_2 недоплачену суму щорічної одноразової допомоги до Дня Перемоги за 2007, 2008 роки, з урахуванням сум, що ним отримані, у відповідності з вимогами ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з розрахунку семи законодавчо визначених мінімальних пенсій за віком та ухвалення нової постанови про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог постанова не оскаржується.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, п.2,4 ч.1 ст. 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально Міської районної у місті ради задовольнити частково.

Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 16 вересня 2009 року в частині визнання неправомірними дій Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради щодо відмови у перерахунку позивачу сум щорічної одноразової допомоги до Дня Перемоги відповідно до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради здійснити перерахунок і виплатити ОСОБА_2 недоплачену суму щорічної одноразової допомоги до Дня Перемоги за 2007, 2008 роки, з урахуванням сум, що ним отримані, у відповідності з вимогами ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з розрахунку семи законодавчо визначених мінімальних пенсій за віком скасувати й ухвалити в цій частині нову постанову.

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально - Міської районної у місті ОСОБА_3 в частині визнання неправомірними дій Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради щодо відмови у перерахунку позивачу сум щорічної одноразової допомоги до Дня Перемоги відповідно до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради здійснити перерахунок і виплатити ОСОБА_2 недоплачену суму щорічної одноразової допомоги до Дня Перемоги за 2007, 2008 роки, з урахуванням сум, що ним отримані, у відповідності з вимогами ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з розрахунку семи законодавчо визначених мінімальних пенсій за віком.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: