Справа № 826/260/16
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

27 січня 2016 року м. Київ № 826/260/16

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Арсірій Р.О., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовом ОСОБА_1
до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві
про скасування постанови №176 від 25.12.15
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом в якому просить скасувати постанову № 176 від 25.12.2015 року про результати перевірки виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Судом встановлено, що на виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 30 травня 2011 року судом видано виконавчий лист № 2-70 про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь ВАТ «БТА Банк» заборгованості та судового збору в сумі 1 033 949,62 грн.

23 липня 2012 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження № 33449027 з виконання виконавчого листа від 30 травня 2011 року № 2-70.

25 грудня 2015 року заступником начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Чепурним В.М. винесено постанову про результати перевірки виконавчого провадження № 33449027, згідно якої дії державних виконавців відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві по виконанню виконавчого провадження № 33449027 визнано такими, що вчинені з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та скасовано прийняті ними рішення.

Позивач не погодившись із такими висновками Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві звернулася до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У частині 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною 1 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державних виконавців) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Відповідно до ч. 3 ст. 86 Закону України "Про виконавче провадження" постанова про проведення перевірки або результати перевірки законності виконавчого провадження може бути оскаржена в десятиденний строк з дня її прийняття в порядку, встановленому цим Законом.

Такий порядок оскарження визначений у ст. 82 вказаного Закону, частиною 4 якої передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

У розумінні статті 8 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Як вбачається з адміністративного позову, ОСОБА_1. оскаржує постанову Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, що стосується проведення перевірки законності виконавчого провадження з виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 30 травня 2011 року (виконавче провадження № 33449027, в якому позивач є боржником).

Відповідно до положень статті 383 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Розгляд такої скарги проводиться у порядку, визначеному розділом VII Цивільного процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, а також враховуючи наведені вище положення нормативно-правових актів, суд дійшов висновку, що позовну заяву ОСОБА_1. не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 10 грудня 2015 р. по справі №К/9991/63208/12.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

При цьому, на виконання приписів частини 6 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суд роз'яснює позивачу про те, що з аналогічним позовом він має право звернутися до суду загальної юрисдикції в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 109, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

2. Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, - надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена особою, яка подала позовну заяву.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Р.О. Арсірій