Справа № 826/18234/15
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 грудня 2015 року № 826/18234/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві до товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Безпека" про стягнення податкового боргу у розмірі 126635,90 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Державна податкова інспекція у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві до товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Безпека" про стягнення податкового боргу у розмірі 126635,90 грн., мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідач має узгоджену заборгованість, яка останнім не сплачена.

У позовній заяві позивач просить суд з урахування уточнених позовних вимог стягнути податковий борг ТОВ «Еко-Безпека» () в розмірі 126635,90 грн. шляхом стягнення коштів з усіх розрахункових рахунків податок на прибуток приватних підприємств у сумі 126635,90 грн. на бюджетний рахунок №0010 (одержувач: УДКСУ у Солом'янському районі м. Києва, код одержувача 38050812, банк одержувача ГУДКСУ у м. Києві, МФО 820019, код платежу 11021000).

Представник відповідача в письмових запереченнях по суті заявлених вимог не виклав своєї позиції, а тільки зазначив, що в сплачених сумах є розбіжності та в подальшому ним буде надано до суду докази про сплату податку.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи зазначене, суд ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні матеріали справи, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Еко-Безпека» зареєстровано Головним територіальним управлінням юстиції у м. Києві як суб'єкт підприємницької діяльності та взяте на облік в ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві як платник податків.

Як зазначає позивач, станом на момент звернення до суду ТОВ «Еко-Безпека» мало податкову заборгованість у сумі - 147054,01 грн. з податку на прибуток приватних підприємств.

ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток ТОВ «Еко-Безпека», в результаті якої складено акт від 21.05.2015 №2611/26-58-15-03-30-34713806.

На підставі висновків перевірки, у яких було встановлено порушення термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на прибуток, визначених п.57.7 ст. 57 ПК України, винесене податкове повідомлення-рішення від 29.05.2015 № , відповідно до якого ТОВ «Еко-Безпека» зобов'язано сплатити штраф розмірі 20% у сумі 8 200 грн.

Відповідачем 21.01.2015 була подана податкова декларація з податку на прибуток підприємства (річна) № , відповідно до якої було самостійно задекларовано грошові зобов'язання на загальну суму 229811,00 грн., враховуючи сплату за платіжним дорученням від 21.01.2015 №9 ТОВ «Еко-Безпека» було зменшено борг на 3525,00 грн.

Крім цього, відповідачем було зменшено штрафну санкцію за несвоєчасну сплату на загальну суму 5200,00 грн., а саме: відповідно до платіжного доручення від 24.06.2015 року № 230 24.06.2015 року зараховано надходження коштів, яким погашено недоїмку по декларації з податку на прибуток № в розмірі 9000 грн.; 24.06.2015 року податковим органом нараховано пеню в порядку передбаченому п.п.129.1.1 п.129.1 ст. 129 України в розмірі 923,18 грн. та нараховано необхідну штрафну санкцію за невчасну сплату у розмірі 1800 грн.; відповідно до платіжного доручення від 01.07.2015 року №232 відповідачем погашено недоїмку по податковій декларації з податку прибуток № в розмірі 18000грн.; 01.07.2015 року податковим органом нараховано пеню в порядку передбаченому п.п.129.1.1 п.129.1 ст. 129 ПК України в розмірі 1970,63 грн. та нарахована необхідна штрафна санкція за невчасну сплату у розмірі 3600 грн.

Проте, під час розгляду справи заявлена сума для стягнення в розмірі 147054,01 грн. була зменшена до 126635,90 грн. з урахуванням наступного: відповідно до платіжного доручення від 30.09.2015 року №358 відповідачем сплачено до бюджету суму 18000 грн.; в порядку п.п.129.1.1 п.129.1 ст.129 ПКУ нараховано пеню в розмірі 3586,19 грн.; 06.10.2015 року погашено недоїмку по податковій декларації з податку на прибуток підприємства (річна) N в розмірі 12,81 грн.; 06.10.2015 року нараховано пеню в розмірі 2,63 грн.; 17.10.2015 року на підставі акту камеральної перевірки, яким встановлено порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на прибуток, було винесено податкове повідомлення-рішення від 21.09.2015 №007721503, яким визначено суму штрафу на підставі ст. 126 ПК України в розмірі 10640 грн.; відповідно до платіжного доручення від 30.10.2015 року №391 відповідачем погашено недоїмку на 18000 грн.; в порядку ст. 129 ПК України відповідачу нараховано пеню в розмірі 4118,79 грн.; відповідно до платіжного доручення від 06.11.2015 року відповідачем сплачено до бюджету за податковою декларацією податку на прибуток підприємства (річна) N в розмірі 3602 грн.; в порядку п.п.129.1.1 п.129.1 ст.129 ПКУ нараховано пеню в розмірі 849,09 грн. та застосована штрафна санкція в розмірі 720,40 грн.

Так, відповідачем узгоджені податкові зобов'язання самостійно не сплачені, у зв'язку з чим виник податковий борг на загальну суму 129388,81 грн.

Відповідно до пп.16.1.3 та пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п.46.1 ст.46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема: календарному місяцю - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Розділом V Податкового кодексу України передбачений порядок оподаткування податку на додану вартість.

Відповідно до ст.203 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків. (п.56.11 ст.56 Податкового кодексу України)

Пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.58.1 ст.58 Податкового кодексу України, у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Згідно п.58.2 ст.58 цього кодексу, податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктом 58.3 ст.58 кодексу передбачено, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) юридичній особі, якщо його передано посадовій особі такої юридичної особи під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачем податкові повідомлення-рішення від 29.05.2015 року № та від 21.09.2015 року №007721503 в судовому порядку не було оскаржено.

Таким чином, на час розгляду справи вказані податкові повідомлення-рішення, яким нараховано суму грошового зобов'язання, за яким у тому числі позивач стягує податковий борг, є чинними.

В п.57.3 ст.57 кодексу зазначено, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

На час розгляду справи відповідачем податковий борг на загальну суму 126635,90 грн. не сплачений.

Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

З метою погашення податкового боргу Відповідачу було належним чином надіслано поштою податкову вимогу від 20.03.2014 року №4071-23 та рішення про опис майна у податкову заставу від 31.03.2014 року №6812131/26-58-23-01-23.

Згідно п.п.31.1 ст.31 Податкового кодексу України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Підпунктом 14.1.175 п.14.1 ст.14 Кодексу встановлено, що суми грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання вважаються податковим боргом.

Пунктом 38.1 ст.38 Податкового кодексу України встановлено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

В порушення вищевказаних вимог Податкового кодексу України відповідач, у строки визначені законодавством, не сплатив в повному обсязі узгоджену суму податкового зобов'язання по податку на прибуток.

Відповідно до п.п.20.1.18 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Органами стягнення є виключно органи державної податкової служби, які уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах їх повноважень. (п.41.5 ст.41 Податкового кодексу України)

Відповідно до ст.50 Бюджетного кодексу України податки, збори (обов'язкові платежі) та інші доходи до державного бюджету визнаються зарахованими в доход державного бюджету з моменту зарахування на єдиний казначейський рахунок державного бюджету.

Суд зазначає, що згідно з п.95.1 ст.95 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків, зокрема, шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності.

Пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до п.102.4 ст.102 Податкового кодексу України, у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашені такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Таким чином, заходи, прийняті податковим органом, щодо стягнення податкового боргу, не призвели до їх погашення, строки їх добровільної сплати вийшли у відповідності до ст.57 Податкового кодексу України, про що свідчать матеріали справи.

Відповідно до ч. 1 статті 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 69, 70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд прийшов до переконання про задоволення позовних вимог.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись статтями 69-71, 128, 158-163, 167, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві задовольнити повністю.

Стягнути податковий борг ТОВ «Еко-Безпека» () в розмірі 126635,90 грн. шляхом стягнення коштів з усіх розрахункових рахунків податок на прибуток приватних підприємств у сумі 126635,90 грн. на бюджетний рахунок №0010 (одержувач: УДКСУ у Солом'янському районі м. Києва, код одержувача 38050812, банк одержувача ГУДКСУ у м. Києві, МФО 820019, код платежу 11021000).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов