Справа № 820/5975/15
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2016-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 р.Справа № 820/5975/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Тацій Л.В. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "Вовчанський м'ясокомбінат" та Вовчанської ОДПІ Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 26.10.2015р. по справі № 820/5975/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вовчанський м'ясокомбінат"

до Вовчанської ОДПІ Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вовчанський м'ясокомбінат", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Вовчанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області, в якому просив суд скасувати податкове повідомлення-рішення Вовчанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області № від 16.04.2015 року щодо завищення ТОВ "Вовчанський м'ясокомбінат" від'ємного значення ПДВ на загальну суму 171675,00 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного від 26.10.2015р. адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Вовчанський м'ясокомбінат" задоволено частково. Скасовано податкове повідомлення - рішення Вовчанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області № від 16.04.2015 року в частині зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 29275,57 грн. У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Товариство з обмеженою відповідальністю „Вовчанський м'ясокомбінат" , не погодившись з постановою суду першої інстанції в частині відмови в позові щодо скасування податкового повідомлення рішення в частині зменшення розміру від'ємного значення ПДВ у розмірі 142 398,67 грн. (по взаємовідносинам з ПП „Орім"), подало апеляційну скаргу, вважає постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, просить суд апеляційної інстанції постанову Харківського окружного адміністративного суду від 26.10.2015 р. в частині відмови в позові щодо скасування податкового повідомлення рішення Вовчанської ОДПІ головного ГУ Міндоходів у Харківської області № від 16.04.2015 р. в частині зменшення розміру від'ємного значення ПДВ у розмірі 142 398,67 грн. скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

Вовчанська ОДПІ Головного управління Міндоходів у Харківській області подала апеляційну скаргу , вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду в частині задоволення позовних вимог винесена внаслідок неповного з'ясування обставин справи та з порушенням норм матеріального права, а також без надання вірної правової оцінки обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 20 року в частині задоволення позовних вимог ТОВ "Вовчанськ» м"ясокомбінат", прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову .

Заслухавши суддю-доповідача перевіривши матеріали справи у їх сукупності, постанову суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Вовчанська ОДПІ Головного управління Міндоходів у Харківській області не підлягає задоволенню , а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю „Вовчанський м'ясокомбінат" підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено , що Вовчанською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Харківській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Вовчанський м'ясокомбінат" () з питань правильності визначення, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносин з ПП "ОРІМ" () за жовтень - грудень 2014 року та по взаємовідносинам з ТОВ "Класік торг" за листопад 2014 року за результатами якої складено акт від 31.03.2015 року № 79/22-32447115.

Перевіркою встановлено порушення позивачем п. 198.1 п.198.3 п. 198.6 ст. 198 п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України підприємством неправомірно сформований податковий кредит всього на суму 171675 грн., в.т.ч. за листопад 2014 року в сумі 161568 грн., та за грудень 2014 року в сумі 10107 грн., в результаті чого підприємству зменшено залишок від'ємного значення ПДВ (рядок 24 декларації з ПДВ) всього в сумі 171675 грн., в т.ч. за листопад 2014 року на суму 161568 грн., за грудень 2014 року в сумі 10107 грн.

На підставі висновків акту перевірки прийнято податкове повідомлення - рішення № від 16.04.2015 року на загальну суму 171675,00 грн.

З розрахунку щодо зменшення розміру від'ємного значення в розрізі контрагентів ТОВ "Вовчанський м'ясокомбінат" встановлено , що суми нараховані в податковому повідомленні - рішенні по ТОВ "Класік торг" () складають 29275,57 грн., по ПП "ОРІМ" () 142398,67 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги , суд першої інстанції виходив з того , що фактичні обставини справи об'єктивно засвідчують реальність здійснення господарських операцій позивача з Товариством з обмеженою відповідальністю "Класік торг" та правомірність формування податкового кредиту, тому податкове повідомлення - рішення № від 16.04.2015 року в частині нарахування податкового зобов'язання у розмірі 29275,57 підлягає скасуванню.

Відмовляючи в іншій частині позову, суд першої інстанції виходив з того , що документи, надані позивачем на підтвердження виконання договору №24 з ПП "ОРІМ" про надання маркетингових послуг від 01.09.2014 року, лише формально мають ознаки первинних документів, не визнані судом належними і допустимими доказами у справі, а тому і податкове повідомлення - рішення в частині нарахування податкового зобов'язання у розмірі 142398,67 грн. скасуванню не підлягає.

Також, суд першої інстанції вважає , що рішення суду у справі №820/3843/15 не може бути визнано належним та допустимим доказом щодо підтвердження фактичного проведення господарських операцій між ТОВ "Вовчанський м'ясокомбінат" з ТОВ "Класік торг" та ПП "ОРІМ".

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог , виходячи з наступного.

Розділ V Податкового кодексу України визначає платників податку на додану вартість, об'єкт оподаткування, дату виникнення податкових зобов'язань, порядок визначення бази оподаткування, розміри ставок податку, порядок визначення суми податку та строки проведення розрахунків тощо.

Відповідно до вимог стаття 185.1 Податкового Кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів (супутніх послуг) на митну територію України в митному режимі імпорту або реімпорту (далі - імпорт);

г) вивезення товарів (супутніх послуг) у митному режимі експорту або реекспорту (далі - експорт);

ґ) з метою оподаткування цим податком до експорту також прирівнюється постачання товарів (супутніх послуг), які перебувають у вільному обігу на території України, до митного режиму магазину безмитної торгівлі, митного складу або спеціальної митної зони, створених згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного кодексу України;

д) з метою оподаткування цим податком до імпорту також прирівнюється постачання товарів (супутніх послуг) з-під митного режиму магазину безмитної торгівлі, митного складу або спеціальної митної зони, створених згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного кодексу України, для їх подальшого вільного обігу на території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно статті 187.1. Податкового Кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктами 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Стаття 200 Податкового кодексу України регламентує порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.

Відповідно до п. 200.1 цієї статті сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 200.2 цієї статті при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п. 200.3).

Згідно п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Отже, від'ємне значення як категорія Кодексу - це також математична (об'єктивна) категорія; різниця між зменшуваним (податкове зобов'язання) та від'ємником (податковим кредитом). Від'ємне (позитивне) значення є результатом математичної дії -"віднімання", и в силу дії об'єктивних законів не може бути змінено будь-чиєю волею.

Відповідно до п. 201.1, ст. 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Згідно з п. 201.6, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Контролюючі органи за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.7 податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов'язань.

Відповідно до пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Пунктом 184.1 статті 184 Податкового кодексу України визначено, що реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні " № 996 від 16.07.1999 визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить про те, що податкова накладна як звітний податковий документ, що є підставою для включення покупцем до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених (нарахованих) у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), має таке юридичне значення при обов'язковій умові нарахування податку та виписування податкової накладної особою, яка зареєстрована як платник податку на додану вартість в порядку, встановленому статтею 9 Закону України "Про податок на додану вартість".

З матеріалів справи вбачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Класік торг" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вовчанський м'ясокомбінат" (покупець) укладено договір поставки №112 від 16.09.2014 року відповідно до умов якого постачальник передає у власність а покупець приймає та оплачує товар на умовах визначених в даному договорі. Асортимент кількість та ціна товару що поставляється по даному договору визначається у накладних які оформлюються сторонами при прийомі - передачі кожної партії (а.с.107-108).

Товариством з обмеженою відповідальністю "Вовчанський м'ясокомбінат" було придбано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Класік торг" яловичину заморожену та напівфабрикати яловичини замороженої.

Слід відзначити, що факт отримання товару підтверджується видатковими накладними з огляду на ст. 664 Цивільного кодексу України, відповідно до якої обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар. Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і Положення про документальне підтвердження забезпечення запасів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Мінфін України №88 від 24.05.1995р., до первинних документів відносять видаткові накладні.

Факт передачі товаро - матеріальних цінностей підтверджено видатковими накладними, які підписані сторонами та скріплені печатками.

Право на віднесення сум до податкового кредиту підтверджено наявними у справі податковими накладними, виписаними Товариством з обмеженою відповідальністю "Класік торг" на адресу позивача .

Частиною 2 ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що документами для юридичної особи, що здійснює вантажні перевезення, є посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, дорожній лист, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж.

Відповідно до абз.27 п.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (затверджено наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997р., зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.02.1998р. за №128/2568; далі за текстом - Правила №363) товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Підпунктом 11.1 п.11 Правил №363 визначено, що товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля є основними документами на перевезення вантажів.

В підтвердження переміщення товаро-матеріальних цінностей у просторі позивачем надано товаро - транспортні накладні.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вовчанський м'ясокомбінат" має у власності не житлові будівлі, що підтверджується договорами купівлі - продажу (не житлових приміщень) та реєстраційним посвідченням.

Якість товарно - матеріальних цінностей підтверджено наданими до суду позивачем деклараціями (посвідченнями) про якість №14 від 03.11.2014 року та №483 від 18.11.2014 року а також експертним висновком.

Виписками з банку , які містяться в матеріалах справи, підтверджується перерахування коштів за отримання товаро - матеріальних цінностей (а.с.179-189).

Наявні в матеріалах справи первинні документи містять всі обов'язкові реквізити передбачені положеннями ст. 201 Податкового кодексу України, ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку .

Угода, укладена між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Класік торг" є чинною та не визнаною в установленому порядку недійсною.

Придбання позивачем товару безпосередньо пов'язано з господарською діяльністю підприємця, оскільки є складовою частиною діяльності позивача, що направлена на отримання доходу. Виконання угод підтверджується видатковими накладними, податковими накладними, товарно-транспортними накладними, банківськими виписками та іншими документами, які містяться в матеріалах справи.

При цьому, сам податковий орган не заперечує підтвердження господарських операцій первинною фінінансово-господарською документацією , про що зазначено в акті перевірки.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Класік торг" на момент здійснення господарських операцій зареєстровано в Єдиному державному реєстрі, має свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість, необхідні дозвільні документи тощо.

Здійснення платником податків навмисних збиткових фінансово-господарських операцій матеріалами справи не підтверджується. Фактичних даних, які б засвідчували наявність у платника податків наміру набути у спірних правовідносинах безпідставну податкову вигоду, суд в ході розгляду справи не виявив, адже добутими доказами підтверджується факт вибуття з власності суб'єкта права-платника податків коштів в оплату вартості придбаних товарів (робіт, послуг), факт юридичної непов'язаності сторін правочину, факт відсутності у сторін правочину спільних економічних інтересів, що в сукупності підтверджує звичайність умов ведення господарської діяльності.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 22 січня 2009 року у справі «Булвес» АД проти Болгарії (заява № 3991/03) визначено, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Європейського суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Стаття 19 Конституції встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, податкові органи не можуть нараховувати податок на додану вартість та накладати штрафні санкції на покупця при несплаті цього податку продавцем, оскільки чинне законодавство не встановлює підстав для такого нарахування та накладення штрафних санкцій.

Однак факт порушення контрагентом-постачальником позивача своїх податкових зобов'язань може бути підставою для висновку про необґрунтованість заявлених платником податку вимог про надання податкової вигоди -відшкодування ПДВ з державного бюджету, якщо податковий орган доведе, зокрема, що платник податку діяв без належної обачності й обережності і йому мало бути відомо про порушення, які допускали його контрагенти, або що діяльність платника податку спрямована на здійснення операцій, пов'язаних з податковою вигодою, переважно з контрагентами, які не виконують своїх податкових зобов'язань.

Сукупний аналіз вищезазначених норм Податкового кодексу України свідчить про те, що право на податковий кредит виникає у платника податків лише після одержання податкової накладної, оскільки це єдиний документ первинного бухгалтерського та податкового обліку, що містить у собі суму ПДВ, яку можливо відобразити в податкових деклараціях з ПДВ.

Про відсутність факту реального вчинення господарських операцій можуть свідчити, зокрема, такі обставини: всупереч даним податкового обліку будь-кого з учасників операції відсутні зміни активів, зобов'язань чи власного капіталу принаймні в одного з таких учасників; отримання майнової вигоди чи права на таку вигоду будь-кого з учасників операції виключно шляхом зменшення бази оподаткування з певного податку та/або отримання коштів із Державного бюджету за одночасної відсутності об'єктивної можливості отримати майнову вигоду від цієї операції в інший спосіб; результати, відображені у даних податкового обліку будь-кого з учасників господарської операції, фактично не настали внаслідок відсутності відповідних дій будь-кого з учасників такої операції. Проте, відповідачем під час складення акту перевірки не були встановлені вищевказані обставини, а отже й висновок щодо відсутності факту реального вчинення господарських операцій є передчасним.

Чинним законодавством України господарюючий суб'єкт не обтяжений обов'язком щоразу здійснювати перевірку своїх контрагентів на предмет дотримання ними вимог податкового законодавства. Навіть якщо контрагент не виконав свого обов'язку зі сплати податку, або не знаходиться за місцем державної реєстрації, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме відносно цієї особи. Чинне податкове законодавство не ставить право на формування податкового кредиту в залежність від правильності податкового обліку інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не залежить від стану розрахунків з бюджетом третіх осіб.

Посилання податкового органу на порушення вимог податкового законодавства підприємством контрагентом позивача до уваги судом не приймаються , оскільки норми Податкового кодексу України не пов'язують виникнення права на податковий кредит з особливостями оподаткування постачальників 2-го чи іншого ланцюга.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що господарські операції позивача з Товариством з обмеженою відповідальністю "Класік торг" мали реальний характер, пов'язані з господарською діяльністю позивача, а відтак позивачем правомірно віднесено суми податку, сплаченого у зв'язку з придбанням товарів до податкового кредиту , тому податкове повідомлення - рішення № від 16.04.2015 року в частині зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі у розмірі 29275,57 підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такі, що підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги податкового органу є безпідставними, не впливають на правомірність висновків суду, оскільки дублюють заперечення на позов, які подавались суду першої інстанції, були враховані ним при вирішення справи по суті, а відповідно і підстави для скасування постанови суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог , яку оскаржує податковий орган , відсутні, тому в цій частині постанова суду першої інстанції постанова суду першої інстанції ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст.200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції в цій частині - без змін.

При цьому, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог в частині скасування податкового повідомлення - рішення Вовчанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області № від 16.04.2015 року в частині зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 142398,67 грн., виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать , що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вовчанський м'ясокомбінат" (замовник) та приватним підприємством "ОРІМ" (виконавець) укладено договір №24 про надання маркетингових послуг від 01.09.2014 року відповідно до умов якого виконавець зобов'язується надати замовнику послуги, а замовник зобов'язується прийняти належно надані виконавцем послуги та оплатити їх на умовах та в порядку який вказаний в даному договорі. Перелік та види послуг які виконавець надає замовнику вказані у додатку №1 до даного договору яке є невід'ємною частиною.

Як вбачається з додатку №1 послугами про які домовились сторони є: визначення об'ємів продажу товарів в торгівельних точках у кількісному вигляді, які приймають участі у дослідження в звітний період; визначення об'ємів продажу товарів в торгівельних точках у грошовому вигляді, які приймають участі у дослідження в звітний період; визначення залишків продукції у магазинах які приймають участі у дослідженні; визначення відносної динаміки продажу продукції поставника у торгівельній мережі; визначення середньоденних продажів продукції постачальника через одну торгівельну точку; надання інформації по кожній окремій торгівельній точці код та найменування магазину, адреса розмір торгівельної площадки кількість кас, робочі дні та часи, дату відкриття, усі зміни які пов'язані з відкриття або закриттям магазинів, поведінка кількісного маркетингового досліджень у форматі полевого анкетування, (закриті питання); поведінка кількісного маркетингового дослідження у форматі полевого анкетування, (відкриті питання); проведення телефонного опитування респондентів; проведення моніторингів по визначенню кількості фейсів товарної позиції у розрізі торгівельних точок; обробка результатів маркетингового дослідження та надання звіту; проведення фокус груп; надання інформації відносно роздрібних цін у різних торгівельних точках; дослідження відношення споживачів до видів реклами різноманітних товарів груп; дослідження факторів вибору торгівельної точки для закупівлі різноманітних торгівельних груп; дослідження відношення споживачів до найменування торгівельних марок; дослідження відношення споживачів до упаковки товару; он-лайн опитування споживачів на основі розробленої анкети з фіксованої кількістю питань; сарі - опитування з використанням анкети з фіксованою кількістю питань (а.с.41).

Приватним підприємством "ОРІМ" на адресу позивача виписано податкові накладні № 218 від 31.10.2014 року та№807 від 30.11.2014 року.

В підтвердження виконання умов договорів позивачем надано до суду звіти про проведення фокус - групового дослідження, а також звіти про проведення маркетингового дослідження (48-84), акти здачі - прийняття робіт (надання послуг) укладені ТОВ "Вовчанський м'ясокомбінат" (замовник) та ПП "ОРІМ" (виконавець) №002083 від 31.10.2014 року , №005094 від 30.11.2014 (а.с.46).

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 04.06.2015 р. по справі №820/3843/15, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.07.2015 року, визнані незаконними дії Вовчанської ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області щодо проведення невиїзної перевірки ТОВ «Вовчанський м'ясокомбінат» по взаємовідносинам з ПП „Орім" за жовтень-грудень 2014 р. та по взаємовідносинам з ТОВ „Класік торг" за листопад 2014 р. на підставі наказу Вовчанської ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківської області №115 від 19.03.2015р. про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Вовчанський м'ясокомбінат" (код 32447115), посилаючись на те , що перевірка проведена з порушенням відповідного порядку, встановленого Податковим кодексом України.

Колегія суддів звертає увагу на те , що невиконання податковим органом вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового Кодексу України та пункту 79.2 статті 79 Податкового Кодексу України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України при вирішенні спору цієї категорії у постанові від 27.01.2015 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Будгарантінвест-55» до державної податкової інспекції у м. Южному Одеської області про визнання незаконним наказу про проведення документальної невиїзної позапланової перевірки та визнання протиправними дій.

Відповідно до вимог частини 1 статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Частиною 2 статті 161 КАС України встановлено, що при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку щодо необхідності скасування податкового повідомлення - рішення Вовчанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області № від 16.04.2015 року в частині зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 142398,67 грн., тому суд першої інстанції помилково дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Наведене не враховано судом першої інстанції , що призвело до неправильного вирішення справи, тому постанова суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову підлягає скасуванню відповідно положень ст. 202 КАС України з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог в цій частині та скасування податкового повідомлення - рішення Вовчанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області № від 16.04.2015 року в частині зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 142398,67 грн.

Стосовно розподілу судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Порядок та розмір сплати судового збору визначений Законом України "Про судовий збір" від 14.07.2011 року № 3674-VI.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" встановлено розмір мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2015 року 1218 грн. 00 коп.

З 01 вересня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22.05.2015 № 484-VIII, яким внесено зміни до Закону України "Про судовий збір".

Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами ставка судового збору встановлюється у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на момент подання позовної заяви) встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру розмірі судового збору становить 2 відсоток розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірі мінімальних заробітних плат.

Колегія суддів зазначає, що заявлені позивачем вимоги носять майновий характер.

Таким чином, в даному випадку розмір ставки судового збору за подання ДФІ апеляційної скарги по справі за позовом майнового характеру становить 2009 грн. 70 грн.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про судовий збір" (у редакції на час подання апеляційної скарги), апелянт не віднесений до осіб, звільнених від сплати судового збору, а тому судовий збір повинен бути сплачений на загальних умовах.

З матеріалів справи вбачається, що апелянт, звертаючись із апеляційною скаргою, не надав доказів сплати судового збору, але заявив клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до сплати судових витрат чи звільнити від їх сплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.12.2015 року клопотання апелянта було частково задоволено та відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення апеляційним судом рішення у даній справі.

Відповідно до ч. 1 стаття 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність стягнення з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань за зобов'язаннями Вовчанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області суми судового збору в розмірі 2009 грн. 70 грн.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 202, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Вовчанська ОДПІ Головного управління Міндоходів у Харківській області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Вовчанський м'ясокомбінат" задовольнити.

Скасувати постанову Харківського окружного адміністративного від 26.10.2015р. в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

В цій частині прийняти нову постанову, якою задовольнити позов.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Вовчанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області № від 16.04.2015 року в частині зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 142398,67 грн.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань за зобов'язаннями Вовчанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській областна рахунок УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова (банківські реквізити - отримувач УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк ГУДКУ у Харківській області, рахунок 1011, код класифікації доходів бюджету 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173) судовий збір у розмірі 2009 грн. (дві тисячі дев'ять) гривень 70 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло З.Г.
Судді(підпис) (підпис) Тацій Л.В. Григоров А.М.
Повний текст ухвали виготовлений 26.01.2016 р.