Справа № 820/8922/15
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2016-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 р. Справа № 820/8922/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Бартош Н.С. , Філатова Ю.М.

за участю секретаря судового засідання - Афанасьєва О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Харківська ТЕЦ-5» на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2015 року по справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства «Харківська ТЕЦ-5» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В с т а н о в и л а:

27 серпня 2015 року позивач - публічне акціонерне товариство «Харківська ТЕЦ-5» (далі - позивач, підприємство, ПАТ «Харківська ТЕЦ-5») звернувся до суду з позовом, яким просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача - Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України (далі - відповідач, контролюючий орган, СДПІ з обслуговування ВПП у м. Харкові МГУ ДФС):

- від 19.05.2015 року № , яким на підставі висновків Акта перевірки № 116/43.0-14/05471230 від 30.04.2015 року, у зв'язку з встановленням фактів порушення п.п. 134.1.1, п. 134.1, ст. 134, п.п. 138.8.1, п. 138.8, п.п. 138.10.2, п. 138.10.3, п. 138.10, ст. 138, п. 144.1, ст. 144 Податкового кодексу України (далі - ПК України), підприємству збільшена сума грошового зобов'язання за платежем - податок на прибуток в розмірі 7 777 527,00 грн - основний платіж та 1 944 381,75 грн - штрафна санкція;

- від 04.08.2015 року №, яким на підставі висновків Акта перевірки № 116/43.0-14/05471230 від 30.04.2015 року, у зв'язку з встановленням фактів порушення п. 185.1, ст. 185, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6, ст. 198, п. 2001.1, п. 200.2, ст. 200, п. 201.1, п. 201.2, ст. 201 ПК України, підприємству збільшена сума грошового зобов'язання за платежем - податок на додану вартість в розмірі 10.161.497,00 грн - основний платіж та 2.540.374,25 грн - штрафна санкція.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про хибність висновків податкового органу про порушення підприємством податкового законодавства, викладених в акті перевірки від 30.04.2015 року № 116/43.0-14/05471230 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Публічного акціонерного товариства «Харківська ТЕЦ-5», , з питання дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств за період 2014 рік по взаємовідносинах з ТОВ «Енергоконсалт» (), ТОВ «Інвестхолд» (), ТОВ «Техносервіс промгруп» (), ТОВ «НВС «Концептуального будівництва» () за листопад-грудень 2014р.» та вказує, що право підприємства на віднесення витрат, понесених у зв'язку з придбанням у зазначених контрагентів товарів, робіт, послуг, до складу витрат, що підлягають оподаткуванню, та формування на їх підставі суми податкового кредиту з податку на додану вартість, підтверджується наявною первинною документацією, яка підтверджує факт взаємовідносин із цими контрагентами, у т.ч. щодо фактичного виконання робіт, та яка була предметом перевірки контролюючого органу.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено в повному обсязі.

Судове рішення вмотивоване тим, що позивачем не була доведена спроможність виконання робіт з боку його контрагентів, виходячи з тієї чисельності працівників, з якими в них оформлені трудові відносини. Внаслідок наведеного, суд дійшов висновку про не підтвердження зв'язку понесених позивачем витрат з його господарською діяльністю та неправомірність задіяння у складі податкового кредиту при обчисленні податку на додану вартість витрат по взаємовідносинам з вказаними контрагентами.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, , просить скасувати зазначену постанову та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника скаржника та представників відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) підлягає задоволенню, а судове рішення - скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення адміністративного позову підприємства, виходячи з наступного.

Пунктами 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України визначено, що підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Судом встановлено, що 30.04.2015 року фахівцями СДПІ з обслуговування ВПП у м. Харкові МГУ ДФС проведено позапланову виїзну перевірку ПАТ «Харківська ТЕЦ-5», за наслідками якої складено акт № 116/43.0-14/05471230 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Публічного акціонерного товариства «Харківська ТЕЦ-5», , з питання дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств за період 2014 рік по взаємовідносинах з ТОВ «Енергоконсалт» (), ТОВ «Інвестхолд» (), ТОВ «Техносервіс промгруп» (), ТОВ «НВС «Концептуального будівництва» () за листопад-грудень 2014 р.» (т. 1, а.с. 13-67).

На підставі вищезазначеного акту перевірки та рішення про результати розгляду скарги від 28.07.2015 року № 18778/10/2810-10-4.3 відповідачем прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Згідно висновків вказаного акту перевірки встановлені наступні порушення, допущені позивачем при здійсненні господарської діяльності, що стали підставою для видання оскаржених повідомлень-рішень:

- п. 198.1., п. 198.3., п. 198.6. ст. 198 ПК України, що призвело до завищення податкового кредиту на суму 10.161.496,53 грн в т.ч.:

ТОВ «ІНВЕСТХОЛД» на суму 1.444.087 грн,

ТОВ «НВС «Концептуального будівництва» суму 188.101 грн,

ТОВ «Енергоконсалт» на суму 8.529.308 грн;

- пп. 138.1.1., п. 138.1., п.138.2., п.138.8. ст.138 п.154.8., ст. 154 ПК України, чим завищено собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) всього у сумі 2.065.730,33 грн за 2014 рік, та занижено об'єкт оподаткування на суму прибутку звільненого від оподаткування на суму 41.142.754,34грн, в результаті чого занижено податок на прибуток за 2014 рік у сумі 7.777.527 грн.

Вказаних висновків, з якими погодився суд першої інстанції, відповідач дійшов на тій підставі, що фактична кількість працівників, з якими були оформлені трудові відносини у контрагентів позивача - ТОВ «Інвестхолд», ТОВ «НВС «Концептуального будівництва», ТОВ «Енергоконсалт», не відповідає кількості працівників, які були зазначені в актах приймання виконаних будівельних робіт. Внаслідок наведеного відповідачем зроблено висновки про неможливість виконання робіт.

Крім того, в якості порушень податкового законодавства відповідач в акті перевірки посилається на ту обставину, що до актів приймання виконаних будівельних робіт була включена вартість обладнання та устаткування, що є незаконним. Звіти, які були складені за наслідком виконання договірних обов'язків у взаємовідносинах позивача з ТОВ «НВС «Концептуального будівництва» підписані особами, які не є працівниками вказаного підприємства. Крім того, позивач не повідомляв Територіальне управління Держгірпромнагляду у Харківській області про початок виконання робіт підвищеної небезпеки, а контрагенти підприємства не здійснювали реєстрацію в теруправлінні дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та ліцензій.

Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що судом встановлено, що протягом 2013-2014 років між ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» були укладені наступні договори на виконання робіт: № 121 від 14.03.2014 року, № 416 від 22.08.2014 року, № 272 від 14.02.2014 року, № 392 від 25.07.2014 року, № 132 від 18.03.2014 року, № 599 від 24.11.2014 року - з ТОВ «Інвестхолд»; № 532 від 10.11.2014 року, № 554 від 25.09.2014 року - з ТОВ «Науково виробничий союз» Концептуального будівництва»; № 859 від 30.12.2013 року, № 509 від 04.09.2013 року, № 860 від 30.12.2013 року, № 858 від 30.12.2013 року, № 677 від 25.11.2013 року, № 766 від 23.12.2013 року, № 674 від 21.11.2013 року, № 210 від 17.04.2014 року, № 855 від 26.12.2014 року - з ТОВ «Енергоконсалт».

На виконання умов зазначених договорів, а саме п. 5.1., між ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» та його контрагентами протягом листопада-грудня 2014 року складені акти приймання виконаних будівельних робіт за формою №КБ-2В.

Відповідно до даних граф актів за формою №КБ-2В - «витрати праці робітників-будівельників на обсяг робіт, люд.год.» судом першої інстанції було встановлено кількість людино-годин, які були витрачені на виконання робіт і на цій підставі встановлено кількість працівників ТОВ «Енергоконсалт», ТОВ «Інвестхолд», ТОВ «НВС «Концептуального будівництва», які повинні були бути задіяні для виконання робіт.

Так, згідно висновків суду першої інстанції, ТОВ «Енергоконсалт» потрібно було задіяти для виконання робіт у листопаді 2014 року 483 осіб, у грудні 2014 року - 669 осіб; ТОВ «ІНВЕСТХОЛД» потрібно було задіяти у листопаді 2014 року 72 особи, у грудні 2014 року - 184 особи; ТОВ «Науково виробничий союз» Концептуального будівництва» потрібно було задіяти у грудні 2014 року 128 осіб.

При цьому суд першої інстанції виходив з тієї обставини, що роботи виконувались тільки в місяці складання акту за формою №КБ-2В і тільки протягом восьмигодинного робочого дня та п'ятиденного робочого тижня. В той час, коли відповідно до даних звітності за формою 1-ДФ контрагенти позивача не мають вказаної кількості працівників.

Колегія суддів зазначає, що поза увагою суду залишена та обставина, що календарні плани виконання робіт, які є додатками до вищенаведених договорів, передбачали строк виконання робіт значно триваліший, ніж один місяць.

Так, у взаємовідносинах з ТОВ «Енергоконсалт» за договорами № 210 від 17.04.2014 року календарний план передбачав виконання робіт з 21.07.2014 року по 20.12.2014 року., № 509 від 04.09.2013 року - з 04.09.2013 року по 04.11.2014 року, № 859 від 30.12.2013 року - з 02.10.2014 року по 24.12.2014 року, № 766 від 23.12.2013 року з 01.07.2014 року по 30.09.2014 року, № 677 від 25.11.2013 року - з 20.07.2014 року по 23.09.2014 року., № 674 від 21.11.2013 року - з 15.08.2014 року по 15.09.2014 року, № 855 від 26.12.2013 року - з 14.07.2014 р. по 30.09.2014 р., №858 від 30.12.2013 р.- з 13.01.2014 р. по 24.12.2014 р., №860 від 30.12.2013 р. - з 02.10.2014 р. по 24.12.2014 р., №121 від 11.03.2014 р. - з 04.04.2014 р. по 10.06.2014 року, № 132 від 18.03.2014 року - з 15.04.2014 року по 16.09.2014 року, №272 від 14.02.2014 року - з 14.06.2014 року по 10.10.2014 року.

У взаємовідносинах з ТОВ «Інвестхолд» за договорами № 599 від 24.11.2014 року календарний план передбачав виконання робіт з 24.11.2014 року по 24.12.2014 року, № 416 від 22.08.2014 року - з 22.08.2014 року по 05.12.2014 року, № 392 від 25.07.2014 року - з 25.07.2014 року по 31.10.2014 року.

У взаємовідносинах з ТОВ «НВС «Концептуального будівництва» за договором № 554 від 25.09.2014 року календарний план передбачав виконання робіт протягом 55 робочих днів, починаючи з 25.09.2014 року.

Судом першої інстанції також не було взято до уваги той факт, що відповідно до наказу в.о. голови правління ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» від 31.12.2013 року № 494 підрядним та субпідрядним організаціями, які здійснюють роботи на території ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» протягом 2014 року, надано право самостійно встановлювати режим робочого часу, в т.ч. роботу в нічний час та у вихідні дні.

Відповідно до пояснень, наданих у засіданні суду апеляційної інстанції представником позивача, режим роботи підрядних організацій з боку ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» не контролювався.

Враховуючи наведене, колегія судів зазначає, що підчас обчислення кількості працівників, які мали бути задіяні у виконанні робіт за підрядними договорами, судом першої інстанції помилково був визначений проміжок часу протягом якого такі роботи фактично виконувались та режим робочого часу, внаслідок наведеного був зроблений хибний висновок про відповідну кількість працівників.

Судом досліджені субпідрядні договори, які були укладені ТОВ «Інвестхолд», ТОВ «Енергоконсалт», ТОВ «НВС «Концептуального будівництва», зокрема, по взаємовідносинам з ТОВ «Енергоконсалт»:

- за договором № 859 від 30.12.2013 року та договором № 860 від 30.12.2013 року: договір № 01.14.007 від 17.04.2014 року, укладений з ТОВ «ЕМВ-Енерго»;

- за договором № 210 від 17.04.2014 року: договір № 070669 від 27.08.2014 року, укладений з ТОВ «Енергетична компанія «Спектр-Інжиніринг»;

- за договором № 509 від 04.09.2013 року: договір № 13.302.011 від 30.07.2013 року, укладений з ДП «Доноргрес»;

- за договором № 674 від 21.11.2013 року: договір № 252 від 05.12.2013 року, укладений з ДП «Харківський науково-дослідний інститут комплексної автоматизації»;

- за договором № 677 від 25.11.2013 року: договір № 51 від 02.12.2013 року, укладений з ТОВ «Запорізька механізована колона № 1»;

- за договором № 766 від 23.12.2013 року: договір № 3-2014 від 08.07.2014 року, укладений з ТОВ «ТНМ-Енерго», договір № 4-2014 від 08.07.2014 року, укладений з ТОВ «ТНМ-Енерго», договір № 214010 від 21.01.2014 року, укладений з ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод»;

- за договором № 855 від 26.12.2014 року: договір №01/07-14 від 01.07.2014 року, укладений з ТОВ «ПНС-ГЕМ» та договір № 15/14-655/14 від 05.02.2014 рроку, укладений з ТОВ «НВП «Преобразователь-Комплекс»;

- за договором № 858 від 30.12.2013 року: договір № 04/01 від 15.04.2014 року, укладений з ТОВ «Чехпол Енерджи» та договір № 217-14 від 10.06.2014 року, укладений з ТОВ «ХПКІ «ТЕП-СОЮЗ».

По взаємовідносинам з ТОВ «Інвестхолд»:

- за договором № 121 від 14.03.2014 року: договір № 264 від 14.03.2014 року, укладений з ТОВ «Авікорс», договір № 263 від 14.03.2014 року, укладений з ТОВ «Веррітас», договір № 261 від 14.03.2014 року, укладений з ТОВ «Ексім-Пром»;

- за договором № 132 від 18.03.2014 року: договір № 268 від 30.04.2014 року, укладений з ТОВ «Айма», договір № 267 від 08.03.2014 року, укладений з ТОВ «Д-Карт», договір № 287 від 01.12.2014 року, укладений з ТОВ «Лара Груп», договір № 265 від 08.03.2014 року, укладений з ТОВ «Новахолдинг», договір № 270 від 30.04.2014 року, укладений з ТОВ «Промбудінвест компані», договір № 266 від 08.03.2014 року, укладений з ТОВ «Формат Д»;

- за договором № 272 від 14.02.2014 року: договір № 282 від 03.11.2014 року, укладений з ТОВ «Адела-Пром», договір № 289 від 01.12.2014 року, укладений з ТОВ «Астон Інком», договір № 285 від 01.12.2014 року, укладений з ТОВ «ДГ», договір № 274 від 01.07.2014 року, укладений з ТОВ «Зеленбудсервіс», договір № 281 від 03.11.2014 року, укладений з ТОВ «Інвест Менеджментс України», договір № 275 від 01.08.2014 року, укладений з ТОВ «Нювенчур капітал», договір № 283 від 03.11.2014 року, укладений з ТОВ «Санділ», договір № 284 від 03.11.2014 року, укладений з ТОВ «Скайгрупп»;

- за договором № 599 від 24.11.2014 року: договір № 286 від 01.12.2014 року, укладений з ТОВ «ДГ», договір № 288 від 01.12.2014 року, укладений з ТОВ «Формоза-Сіті».

По взаємовідносинам з ТОВ НВО «Концептуального будівництва»:

- за договором № 554 від 25.09.2014 року: договір № 554-1 від 26.09.2014 року, укладений з ТОВ «ПТСК», договір № 532-1/1 від 12.11.2014 року, укладений з КП «Харківський регіональний інженерно-консультаційний центр», договір № 2007/12 від 05.12.2014 року, укладений з ТОВ «Харківбуднііпроект», договір № 21 від 10.12.2014 року, укладений з ФОП ОСОБА_1

Судом також досліджені акти приймання виконаних будівельних робіт за вищенаведеними субпідрядними договорами. При цьому, судом першої інстанції не була наданакритична оцінка зазначеним доказам.

Ну думку колегії суддів, наявність субпідрядних договорів та актів приймання виконаних будівельних робіт до них беззаперечно свідчать, що до виконання робіт на користь ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» були залучені працівники вищезгаданих субпідрядних організації, що в свою чергу свідчить, що при визначенні кількості працівників, суд першої інстанції не повинен був обмежуватись тільки працівниками ТОВ «Інвестхолд», ТОВ «Енергоконсалт», ТОВ «НВС «Концептуального будівництва».

Суд першої інстанції підчас дослідження книги видачі тимчасових перепусток за 2014 рік, відповідно до якої фіксувався факт надання тимчасових перепусток працівникам підрядних та субпідрядних організацій на відвідування території ПАТ «Харківська ТЕЦ-5», безпідставно обмежився тільки двома місяцями (листопадом та груднем 2014 року) протягом яких надавались перепустки ТОВ «Інвестхолд», ТОВ «Енергоконсалт», ТОВ «НВС «Концептуального будівництва», оскільки, як вбачається з вищенаведеної книги, такі перепустки надавались протягом всього 2014 року та за зверненням ТОВ «Енергоконсалт» було видано 137 перепусток, ТОВ «Інвестхолд» - 53 перепустки, ТОВ «НВС «Концептуального будівництва» - 3 перепустки.

Судом першої інстанції також не було прийнято до уваги, що виходячи з предметів договорів № 272 від 14.02.2014 року, № 599 від 24.11.2014 року, які були укладені з ТОВ «Інвестхолд» та договору № 554 від 25.09.2014 року, укладеному з ТОВ НВС «Концептуального будівництва» в частині складання паспортів об'єктів - роботи виконувались поза територією ПАТ «Харківська ТЕЦ-5», тому за цими договорами працівники підрядних організацій не потребували оформлення перепусток на територію ПАТ «Харківська ТЕЦ-5».

Враховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку, що відсутність у штаті контрагента достатньої кількості працівників не є доказом недобросовісності платника податків - замовника робіт, позаяк чинне законодавство передбачає можливість залучення третіх осіб для виконання договірних зобов'язань. Беззаперечних доказів того, що субпідрядні організації не використали своє право на залучення інших працівників відповідач судам першої та апеляційної інстанцій не надав.

Посилання представника відповідача на те, що під час проведення перевірки позивач не надав доказів того, що ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» надавало згоду на залучення інших осіб до виконання умов договорів колегія суддів оцінює критично, оскільки умовами договорів не встановлено процедуру такого погодження у вербальній формі із збереженням документа такого погодження генпідрядником.

Судом встановлено, що за договором № 272 від 14.02.2014 року здійснювалось будівництво ділянки тепломагістралі від МК-4802 до МК-4307 ДСК. На підтвердження виконання вказаних робіт до матеріалів справи була надана декларація готовності об'єкту до експлуатації, яка була затверджена органом державного архітектурно-будівельного контролю, що беззаперечно свідчить про ту обставину, що вказана робота була виконана.

Як убачається із висновку від 18.01.2016 року № 73/74/16-43/799ч816/16-43 Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України за результатами проведення будівельно-технічного дослідження, відповідно до якого було встановлена відповідність переліку та об'ємів фактично виконаних будівельних робіт за договорами підряду, які були предметом перевірки з боку Відповідача, переліку та об'ємам робіт, які зазначені в актах приймання виконаних будівельних робіт за формою №КБ-2В (за договорами, укладеними з ТОВ «Енергоконсалт», ТОВ «Інвестхолд»).

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції були безпідставно невраховані вищенаведені докази, частині доказів не була надана оцінка, а іншій частині була надана невірна оцінка.

Колегія суддів звертає увагу, що факт повідомлення або не повідомлення Територіального управління Держгірпромнагляду у Харківській області про початок робіт підвищеної небезпеки не може свідчити про те, що вказані роботи не виконувались. Діюче законодавство України, зокрема Порядок видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року № 1107, не пов'язує з невиконанням цього обов'язку будь-яких несприятливих наслідків.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції безпідставно зазначено, що до актів за формою №КБ-2В в порушення п. 3.3.10.1 ДБН Д. 1.1-1-2000 було включено вартість устаткування та обладнання, позаяк норми вказаного ДБН є обов'язковими по будовах (об'єктах), що здійснювалися за рахунок бюджетних коштів і коштів підприємств, установ і організацій державної форми власності. Відповідачем не було доведено і в матеріалах справи відсутні докази, що роботи у взаємовідносинах між ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» та ТОВ «Енергоконсалт», ТОВ «Інвестхолд», ТОВ «НВС «Концептуального будівництва» здійснювались за рахунок бюджетних коштів або коштів підприємств державної форми власності. Крім того, відповідно до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2013 року № 293 норми ДБН Д. 1.1-1-2000 починаючи з 01.01.2014 року є скасованими. Колегія суддів зазначає, що ПАТ «Харківська ТЕЦ-5», враховуючи наведені обставини, мало право використовувати акти за формою №КБ-2В в якості зразку та вносити до вказаної форми будь-які доповнення або виправлення.

Не підтверджується матеріалами справи та обставина, що за договором № 554 від 25.09.2014 року, укладеним між ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» та ТОВ «Науково виробничий союз» Концептуального будівництва» технічні звіти щодо обстеження об'єктів ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» та паспорти до них були підписані не вповноваженими особами (ОСОБА_2 (інженер - проектувальник), ОСОБА_3 (експерт), ОСОБА_1 (відповідальний виконавець)), оскільки всі ці особи є працівниками субпідрядних організацій та були залучені до виконання робіт на підставі договорів № 554-1 від 26.09.2014 року, № 532-1/1 від 12.11.2014 року, № 2007/12 від 05.12.2014 року, № 21 від 10.12.2014 року.

Щодо встановлених податковим органом порушень п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України колегія суддів виходить з наступних обставин.

Згідно п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до положень п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України (в редакції, що діяла на момент вчинення господарських операцій) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 ПК України) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 ПК України.

Водночас, ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-ХІV від 16.07.1999 року визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Тобто, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. При цьому, оцінюватись при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України, господарська діяльність - це діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва-підприємцями.

Проведення господарських операцій підприємства підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік. Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на даних бухгалтерського обліку базується фінансова, податкова, статистична та інша звітність. Таким чином первинні документи по відображенню господарських операцій є основою для податкового обліку.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги первинні документи, які складені на підтвердження фактичного здійснення господарської операції, а також враховуватись повнота складання всіх підтверджуючих господарські операції документів.

Колегією суддів встановлено, що позивачем на підтвердження реальності здійснення господарських операцій з контрагентами надано договори, акти приймання виконаних будівельних робіт, податкові накладні, реєстри платіжних доручень.

Досліджені у судовому засіданні документи бухгалтерського та податкового обліку, податкові накладні, що складені контрагентами позивача, відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-ХІV від 16.07.1999 року, тобто містять обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис. Податкові накладні не містять недоліків та складені у відповідності до вимог ст. 201 ПК України.

Щодо порушень п.п.138.1.1, п.138.1, п.138.2, п.138.8 ст.138 ПК України, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до положень п.п. 14.1.27, п. 14.1 ст. 14 ПК України витратами вважається сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Положеннями п. 138.1, п. 138.2, п. 138.4 ст. 138 ПК України передбачено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності та інших витрат, визначених згідно з положеннями ПК України. Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II Податкового кодексу України. У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді. Витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до п.п. 139.1.9, п. 139.1 ст.139 ПК України не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Матеріалами справи підтверджено правомірність віднесення позивачем витрат до складу витрат з метою формування податку на прибуток підприємств за 2014 рік, оскільки всі витрати були здійсненні для забезпечення виконання робіт з метою використання їх результатів у господарській діяльності, що підтверджується первинною документацією, яка була розглянута вище.

Колегія суддів зазначає, що про відсутність факту реального вчинення господарських операцій можуть свідчити, зокрема, такі обставини: всупереч даним податкового обліку будь-кого з учасників операції відсутні зміни активів, зобов'язань чи власного капіталу принаймні в одного з таких учасників; отримання майнової вигоди чи права на таку вигоду будь-кого з учасників операції виключно шляхом зменшення бази оподаткування з певного податку та/або отримання коштів із Державного бюджету за одночасної відсутності об'єктивної можливості отримати майнову вигоду від цієї операції в інший спосіб; результати, відображені у даних податкового обліку будь-кого з учасників господарської операції, фактично не настали внаслідок відсутності відповідних дій будь-кого з учасників такої операції.

Проте, відповідачем під час складення акту від 30.04.2015 року № 116/43.0-14/05471230 вище перелічені обставини встановлені не були, а отже й висновок щодо відсутності факту реального вчинення господарських операцій є передчасним. Колегія суддів вважає, що матеріалами справи підтверджується, як факт реального вчинення господарських операцій (виконання робіт), так і факт настання зміни активів позивача та його контрагентів внаслідок проведення розрахунків між сторонами.

Крім того, з акту перевірки від 30.04.2015 року № 116/43.0-14/05471230 убачається, що позивач надав для перевірки усі необхідні первинні документи щодо здійснення господарських операцій, які дослідженні відповідачем, однак жодних недоліків документів виявлено не було. В акті перевірки не наведено конкретних первинних документів, на підставі яких відповідачем було зроблено висновок про відсутність факту реального вчинення господарських операцій за період, що перевірявся.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про відсутність реальних господарських стосунків в спірних правовідносинах між позивачем та його контрагентами не підтверджені жодними належними доказами, базуються на припущеннях та спростовуються наявними матеріалами справи, яким судом першої інстанції не було надано оцінку.

Колегія суддів зазначає, що обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він як відповідач заперечує адміністративний позов (ч. 2 ст. 71 КАС України). Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Судам першої та апеляційної інстанцій відповідачем не надано доказів в обґрунтування тверджень про наявність в господарській діяльності позивача у перевіряємий період порушень п.п. 134.1.1, п. 134.1, ст. 134, п.п. 138.8.1, п. 138.8, п.п. 138.10.2, п. 138.10.3, п. 138.10, ст. 138, п. 144.1, ст. 144, п. 185.1, ст. 185, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6, ст. 198, п. 2001.1, п. 200.2, ст. 200, п. 201.1, п. 201.2, ст. 201 ПК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку по необхідність задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з прийняттям нового судового рішення про задоволення адміністративного позову ПАТ «Харківська ТЕЦ-5».

Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 184, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Харківська ТЕЦ-5» задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2015 року скасувати.

Прийняти нове судове рішення про задоволення позовних вимог публічного акціонерного товариства «Харківська ТЕЦ-5».

Скасувати податкові повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС від 19.05.2015 року № та від 04.08.2015 року № .

Постанова Харківського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис) Л.В. Мельнікова

Судді (підпис) Н.С. Бартош

(підпис) Ю.М. Філатов

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 26 січня 2016 року.