Справа № 383/102/14-а
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2016-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" січня 2016 р. м. Київ К/800/51555/14

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,
секретаря судового засідання Кальненко О. І.,

за участю: представників позивача - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_6 на постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 25 лютого 2014 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Управління Пенсійного фонду України в Бобринецькому районі Кіровоградської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Бобринецькому районі Кіровоградської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 25 лютого 2014 року позовні вимоги позивача задоволено частково:

поновлено строк звернення до суду, визнавши його пропуск з поважних причин.

визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Бобринецькому районі Кіровоградської області щодо відмови ОСОБА_6 у здійсненні виплати пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та з врахуванням ст. 49, 51, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з моменту настання такого права, а саме: з 05 лютого 2012 року по 17 жовтня 2013 року;

зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Бобринецькому районі Кіровоградської області нараховувати та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, затверджених Кабінетом Міністрів України від 16.01.2003 року № 36, та з врахуванням ст. 49, 51, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» за період з 05 лютого 2012 року по 17 жовтня 2013 року;

в іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2014 року апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення.

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Бобринецькому районі Кіровоградської області задоволено:

постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 25 лютого 2014 року в частині визнання неправомірними дій Управління Пенсійного фонду України в Бобринецькому районі Кіровоградської області щодо відмови позивачу у здійсненні виплати пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та з врахуванням ст. 49, 51, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з моменту настання такого права, а саме: з 05 лютого 2012 року по 17 жовтня 2013 року, - та зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Бобринецькому районі Кіровоградської області нараховувати та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, затверджених Кабінетом Міністрів України від 16.01.2003 року № 36, та з врахуванням ст. 49, 51, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» за період з 05 лютого 2012 року по 17 жовтня 2013 року скасовано та у задоволенні цієї частини позовних вимог відмовлено у повному обсязі;

в іншій частині постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 25 лютого 2014 року залишено без змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просив їх скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції вважає, що скарга підлягає задоволенню частково.

Судами встановлено, що матеріалами справи підтверджено, що позивач у лютому 2012 року через поштове відділення звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Бобринецькому районі Кіровоградської області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2, до якої долучив копії документів. При цьому просив не розглядати його заяву про призначення пенсії від 31 січня 2012 року. Крім того, на заяві відсутні підписи уповноваженої особи пенсійного органу про прийняття і реєстрацію заяви з відповідними документами.

Листом УПФУ від 07 лютого 2012 року № 7/Д на звернення позивача від 31 січня 2012 року, яке ним у подальшому відкликано особисто (а. с.41), повідомлено про відсутність підстав для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з огляду на відсутність уточнюючої довідки про час його роботи з 07 серпня 1981 року по 18 серпня 1997 року у ВАТ «Пересувна механізована колона № 137», та відсутні записи про зайнятість повний день на посаді електрозварника.

14 серпня 2012 року позивач звертався до суду із позовною заявою до пенсійного органу та заявляв вимоги про визнання неправомірними дій УПФУ щодо обмеження його права на призначення пенсії на пільгових умовах і просив зобов'язати відповідача визнати за ним право на пенсію за віком на пільгових умовах за період роботи у ВАТ «Пересувна механізована колона № 137» з 07 серпня 1981 року по 18 серпня 1997 року.

Постановою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 20 вересня 2012 року у справі № 1101/2953/12 (2-а/1101/87/12), залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2013 року, позовні вимоги задоволено:

визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Бобринецькому районі Кіровоградської області щодо обмеження позивача права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах;

визнано за позивачем право на призначення пільгової пенсії як працівнику, зайнятому на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 - виробництв, робіт, професій, посад і показників, і за результатами атестації робочих місць в період роботи у ВАТ «Пересувна механізована колона № 137» з 07 серпня 1981 року по 18 серпня 1997 року;

зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Бобринецькому районі Кіровоградської області здійснити призначення та нарахування позивачу пільгової пенсії як працівнику, зайнятому на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 - виробництв, робіт, професій, посад і показників, і за результатами атестації робочих місць в період роботи у ВАТ «Пересувна механізована колона № 137» з 07 серпня 1981 року по 18 серпня 1997 року.

У матеріалах справи наявна заява позивача від 16 жовтня 2013 року, складена у довільній формі, зі змісту якої слідує, що ним ставиться питання про призначення йому пенсії на пільгових умовах з 05 лютого 2012 року (дата досягнення 55-річного віку) відповідно до своєчасно поданої заяви 31 січня 2012 року, та до заяви додані копії документів, серед яких і рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 20 вересня 2012 року, яке набрало законної сили. Відмітка пенсійного органу про реєстрацію вказаної заяви відсутня.

В той же час, 18 жовтня 2013 року позивач подав до Управління Пенсійного фонду України в Бобринецькому районі Кіровоградської області належно оформлену заяву про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах (Форма 4), де міститься відмітка про її прийняття та необхідність надання позивачем додаткових документів, у тому числі і довідки про заробітну плату.

Рішенням УПФУ від 21 жовтня 2013 року позивачу призначено пенсію за віком за Списком № 2 з 18 жовтня 2013 року.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо не призначення йому пільгової пенсії з 05 лютого 2012 року, позивач звернувся з позовом про зобов'язання відповідача призначити йому пенсію з указаної дати з урахуванням Архівної довідки Російського Державного архіву економіки за час роботи позивача у Будівельно-монтажному управлінні № 2 тресту «Мінгазпровідбуд» Міннафтогазбуду, та на виконання постанови Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 20 вересня 2012 року, що набрала законної сили 22 серпня 2013 року, з призначенням йому додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що факт звернення позивача до пенсійного органу ще у лютому 2012 року підтверджується належними доказами, у зв'язку з чим відмова відповідача у призначенні та виплаті пільгової пенсії саме з цієї дати є протиправною.

Суд апеляційної інстанції вказав, що суд першої інстанції безпідставно визнав неправомірними дії пенсійного органу щодо не призначення пенсії позивачу з 05 лютого 2012 року (дати досягнення ним 55-річного віку) по 17 жовтня 2013 року, оскільки відсутні докази належного звернення позивача у зазначений період до УПФУ за призначенням пенсії, а прийняте за попереднім зверненням позивача судове рішення не містить зобов'язання призначити позивачу пенсію з конкретної дати, або визнання бездіяльності УПФУ протиправною щодо неприйняття у спірний період заяви позивача та зобов'язання прийняти конкретне рішення за результатами звернення позивача до УПФУ у лютому 2012 року.

Щодо інших вимог, то суд апеляційної інстанції погодився з судом першої інстанції та вказав, що пенсійним органом вірно обраховано стаж для нарахування та виплати додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Архівна довідка Російського Державного архіву економіки за час роботи позивача у Будівельно-монтажному управлінні № 2 тресту «Мінгазпровідбуд» Міннафтогазбуду правомірно не була врахована при розрахунку пенсії, оскільки позивач особисто її відкликав, що свідчить про відсутність спору з цього приводу.

Колегія суддів не погоджується з висновками судів в частині, виходячи з наступного.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до п. 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій (далі-Порядок) відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року № 1566/11846 (далі - Порядок), днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

У разі, якщо до заяви про призначення, відновлення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за пенсією вважається день приймання заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо документи, які необхідно подати додатково, протягом трьох місяців не подані, пенсія призначається, відновлюється за наявними документами. У подальшому при надходженні додаткових документів пенсія перераховується зі строків, передбачених пунктом четвертим статті 45 Закону.

Згідно із п. 36 зазначеної постанови, Орган, що призначає пенсію, надає:

роз'яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій;

у разі необхідності - бланки документів;

допомогу особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії.

Спірні питання щодо призначення пенсії досліджувались у рішенні Бобринецького районного суду від 20 вересня 2012 року, яке залишено без змін 22 серпня 2013 року ухвалою колегії суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Утім питання з якої дати зобов'язано відповідача призначити пенсію судом у резолютивній частині рішення суду не вирішено.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про відсутність в діях відповідача неправомірних дій щодо призначення пенсії позивачу з 05 лютого 2012 року.

Водночас, суд касаційної інстанції не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо неможливості прийняття додаткового рішення в рамках рішення Бобринецького районного суду від 20 вересня 2012 року, і зазначає, що механізм врегулювання цих питань закріплений у ст. 168 КАС України, яка передбачає право сторони звернутися до суду прийняти додаткове рішення у випадках, визначених цією статтею. При цьому, питання про ухвалення додаткового судового рішення може бути заявлено до закінчення строку на виконання судового рішення.

Щодо висновків судів про відмову позивачу у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи згідно з архівною довідкою Російського Державного архіву економіки за час роботи в Будівельно-монтажному управлінні № 2 тресту «Мінгазпровідбуд» Міннафтогазбуду з 28 січня 1978 року по 05 травня 1980 року, колегія суду вважає їх передчасними з огляду на таке.

Судами встановлено, що у матеріалах справи наявна єдина довідка Російського Державного архіву економіки за час роботи позивача в Будівельно-монтажному управлінні № 2 тресту «Мінгазпровідбуд» Міннафтогазбуду з 28 січня 1978 року по 05 травня 1980 року, датована 21 лютого 2012 року за № 179 (а. с. 20).

Також, у матеріалах справи наявна особиста заява позивача, датована 05 грудня 2013 року про повернення йому довідки № 179 від 21 лютого 2012 року (а. с. 65), тоді як відповідач погоджується про його повторне звернення до нього 18 жовтня 2013 року.

Таким чином, колегія суддів касаційної інстанції вважає висновки судів про відсутність довідки на момент звернення позивача до відповідача про призначення пенсії є суперечливими, без надання переваги одному доказу поряд з іншим, що є порушенням застосуванням судами норм процесуального права.

З огляду на вказане, суди мають перевірити та надати обґрунтування можливості призначити позивачу пенсію з 21 жовтня 2013 року з урахуванням довідки Російського Державного архіву економіки за час роботи позивача в Будівельно-монтажному управлінні № 2 тресту «Мінгазпровідбуд» Міннафтогазбуду від 21 лютого 2012 року за № 179 за період з 28 січня 1978 року по 05 травня 1980 року.

Крім того, судами не наведені обґрунтування відмови в задоволенні позову в частині доводів про належне нарахування пенсії позивачу із застосуванням положень статей 49, 52, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відмовляючи в задоволенні позову в цій частині суд апеляційної інстанції послався на Закони України про Державний бюджет України на 2013, 2014 роки, не вказуючи конкретні норми цих законів, які б підтвердили висновки суду з приводу правильності застосування таких норм ПФУ при нарахуванні доплати до пенсії. А також суди не перевірили безпосередньо правильність нарахування пенсійним органом пенсії позивача з врахуванням права останнього, визначеного Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Дана обставина свідчить про необгрунтованість судових рішень.

Оскільки під час вирішення справи по суті судами допущені порушення норм процесуального та матеріального права, то скаргу скаржника слід задовольнити частково.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 25 лютого 2014 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2014 року в частині відмови в позові про зарахування до страхового стажу періоду роботи згідно з архівною довідкою Російського Державного архіву економіки за час роботи в Будівельно-монтажному управлінні № 2 тресту «Мінгазпровідбуд» Міннафтогазбуду з 28 січня 1978 року по 05 травня 1980 року та правильності нарахування і виплати ОСОБА_6 пенсії та доплати до неї за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до статей 59, 51, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», скасувати, а справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 25 лютого 2014 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: