Справа № 2а-6662/11/2670
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2016-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову в роз'ясненні судового рішення

22 січня 2016 року м. Київ № 2а-6662/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Погрібніченка І.М., суддів: Іщука І.О., Шулежка В.П. розглянувши в письмовому провадженні заяву Державної фіскальної служби України про роз'яснення судового рішення у адміністративній справі

за позовомОСОБА_1
до Державної фіскальної служби України, Київської міської митниці ДФС України
провизнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 березня 2015 року у справі №2а-6662/11/2670 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Державної митної служби України від 27.07.2010 р. №1445-к "По особовому складу митних органів".

Поновлено ОСОБА_1 на державній службі в Київській міській митниці ДФС України на посаді, що відповідає його рангу державного службовця.

Стягнуто з Державної фіскальної служби України та Київської міської митниці ДФС України на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 27.07.2010 р. по 26.12.2013 р. в сумі 232 050 (двісті тридцять дві тисячі п'ятдесят) грн. 40 коп.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2014р. постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.03.2015р. залишено без змін.

13 липня 2015 року представником Державної фіскальної служби України подано заяву про роз'яснення судового рішення.

В обґрунтування поданої заяви заявник зазначив, що йому не зрозуміло рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на державній службі в Київській міській митниці ДФС України на посаді, що відповідає його рангу державного службовця та в частині стягнення з Державної фіскальної служби України та Київської міської митниці ДФС України на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 27.07.2010 р. по 26.12.2013 р. в сумі 232 050 (двісті тридцять дві тисячі п'ятдесят) грн. 40 коп.

Наказом Київської митниці Міндоходів від 05.09.2014р. №593-о «Про призначення ОСОБА_1.» позивача призначено з 05.09.2014р. на посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення №8 митного поста «Святошин» Київської митниці Міндоходів з посадовим окладом згідно із штатним розписом митниці 1 218грн. на місяць у порядку переведення з Апарату Верховної Ради України та в подальшому з грудня 2014 року призначено на посаду першого заступника Енергетичної митниці ДФС.

Постановою Кабінету Міністрів України №229 від 20.03.2013р. «Про утворення територіальних органів Міністерства доходів і зборів» утворено Київську митницю Міндоходів шляхом реорганізації Київської обласної митниці Державної митної служби України.

Таким чином, на думку заявника Київська митниця Міндоходів не є стороною у справі, а отже не є правонаступником Київської регіональної митниці Державної митної служби України.

Крім того, заявник зазначає, що відповідно до статті 240 - 1 Кодексу законів про працю України у разі, коли працівника звільнено без законної підстави або з порушенням встановленого порядку, але поновлення його на попередній роботі неможливе внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках - правонаступника), виплатити працівникові заробітну плату за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які приймали участь у розгляді справи, суд прийшов до переконання про можливість розгляду даної заяви в письмовому провадженні на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України.

Розглянувши в письмовому провадженні заяву про роз'яснення судового рішення, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Аналізуючи наведену правову норму, суд зазначає, що роз'яснено може бути постанову чи ухвалу суду у разі, якщо без такого роз'яснення її тяжко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, визначений ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України механізм не може використовуватись, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не розуміє мотивації судового рішення.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до норм чинного законодавства роз'ясненню підлягають ті судові рішення, які є незрозумілими, містять суперечливі доводи, які ведуть до труднощів при їх виконанні, чого в даному випадку не має, оскільки постанова суду викладена доступною, зрозумілою мовою, і не потребує додаткових роз'яснень.

У взаємозв'язку з вищенаведеним, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Згідно з ч. 2 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Як зазначено у п. 19 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 "Про судове рішення в адміністративній справі" за правовою природою роз'яснення судового рішення є продовженням його ухвалення, а ухвала про роз'яснення є його складовою, тому заява про роз'яснення судового рішення розглядається у тому ж провадженні, в якому було ухвалене судове рішення, про роз'яснення якого ставиться питання. В ухвалі про роз'яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

В даному випадку, розглянувши заяву Державної фіскальної служби України з урахуванням наведених вище норм Кодексу адміністративного судочинства України та вищезгаданої постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України, суд вважає, що судове рішення є зрозумілим, а відтак роз'ясненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 165, 170 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Державній фіскальній службі України про роз'яснення судового рішення від 23.03.2015р. у справі №2а-6662/11/2670 відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена за правилами, встановленими в ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Головуючий суддя І.М. Погрібніченко

Судді: І.О. Іщук

В.П. Шулежко