Справа № 445/1018/15-а
Суддя: Сивак В. М.
Дата ухвалення: 2015-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 445/1018/15-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2015 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Сивака В.М.

при секретарі Захарчук Н.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Золочів справуза позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Золочівського району Львівської області про визнання нечинним та скасування рішення ОСОБА_3 сільської ради № 238 від 26.12.2014 року, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 сільської ради Золочівського району про скасування рішення 38-ї позачергової сесії VІ-го скликання ОСОБА_3 сільської ради № 238 від 26 грудня 2014 року.

В подальшому уточнюючи свої позовні вимоги в порядку ст. 51 КАС України просив про скасування рішення 38-ї позачергової сесії VІ-го скликання ОСОБА_3 сільської ради № 238 від 26 грудня 2014 року та про зобовязання ОСОБА_3 сільської ради на черговій сесії розглянути питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (далі ОСГ) в с. Бібщани в урочищі «біля Брощака».

В обґрунтування позову зазначив, що 26 грудня 2014 року ОСОБА_3 сільська рада на відкритому пленарному засіданні 38-ї позачергової сесії 6-го скликання прийняла рішення за № 238 , яким відмовила ОСОБА_2 в затвердженні проекту землеустрою щодо передачі земельної ділянки площею 1.70 га у власність для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Біля Брощака» в селі Бібщани Золочівського району Львівської області. Вважає, що таке рішення ОСОБА_3 сільської ради від 26 грудня 2014 року за № 238 прийняте з порушенням вимог чинного законодавства України, яке регулює питання передання земельної ділянки у власність і одночасно цим рішенням порушений охоронюваний інтерес ОСОБА_2, як громадянина України. Зокрема, ОСОБА_2 рішенням № 136 тієї ж ОСОБА_3 сільської ради від 12.08.2013р. було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1.70 га в урочищі «Біля Брощака» в с. Бібщани у власність для ведення особистого селянського господарства,тому відповідач ОСОБА_3 сільська рада була зобовязана затвердити виготовлений ОСОБА_2 у відповідності до чинного законодавства України проект землеустрою щодо надання йому земельної ділянки площею 1.70 га в урочищі «Біля Брощака» в с. Бібщани у власність для ведення особистого селянського господарства. Даній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :01:007:0001. Крім того, представники позивача ОСОБА_2 додатково пояснили, що під час проведення пленарного засідання 38-ї позачергової сесії 6-го скликання, на якому вони також були присутніми, було допущено грубі процесуальні порушення з боку сільського голови щодо проведення такої сесії, зокрема, на сесії було розглянуто два питання відносно інтересів ОСОБА_2, що не були включені до Порядку денного сесії, що в подальшому призвело до незаконного прийняття оскаржуваного рішення даної сільської ради № 238 від 26.12.2014р.

В судовому засіданні ОСОБА_2 через своїх представників - ОСОБА_4 і ОСОБА_1 позов підтримав.

Відповідач позову не визнав, ОСОБА_3 сільська рада подала до суду письмові заперечення в якому вважає оскаржуване рішення законним, вказує, що на території сільської ради проживає біля 180 громадян, які не мають у власності або користуванні жодної сотки землі. Зазначає, що земля повинна розподілятися в селі за потребою, а не за бажанням. Вказує, що в урочищі «біля Брощака» є 28 га. землі. На даний час сільська рада видала 34 дозволи на виготовлення проекту землеустрою. Вважає, що землю необхідно розподіляти між жителями села пропорційно, ще й залишити на майбутнє. Відповідач не заперечує проти передання у власність позивачу земельної ділянки в розмірі 0,20 га. На підставу законності рішення посилається на ст. 21, ч.2 ст. 41, ст. 48 Конституції України.

Представник ОСОБА_3 сільської ради ОСОБА_5 в судовому засіданні дав пояснення аналогічно викладених в запереченні, крім того пояснив, що землю потрібно розподіляти порівну незалежно від часу написання заяви про отримання земельної ділянки для особистого селянського господарства. Також в селі в майбутньому можуть зявитися молоді сімї, яким теж потрібно буде згодом надати землю для особистого селянського господарства, тому він вважає, що позивач має право на земельну ділянку, проте в значно меншому розмірі, а саме в розмірі в якому отримують земельні ділянки інші особи, які звернулися в сільську раду з заявами про надання земельної ділянки для ОСГ.

Суд оцінивши належність та допустимість наявних у справі доказів, а також кожного доказу окремо, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо, а також всі докази в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого:

Судом встановлено, що позивач в 2013році звернувся до ОСОБА_3 сільської ради з заявою про надання йому земельної ділянки для особистого селянського господарства в розмірі 1,70 га. в урочищі «біля Брощака» в с. Бібщани Золочівського району Львівської області.

Рішенням ОСОБА_3 сільської ради №136 від 12.08.2013 року йому надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок землі не наданої у власність в межах населеного пункту для ведення особистого селянського господарства в с. Бібщани в урочищі «біля Брощака». Позивач виготовив проект землеустрою, та подав на затвердження ОСОБА_3 сільської ради.

ОСОБА_3 сільська рада прийняла рішення №147 від 22.11.2013року з якого вбачається розгляд заяви позивача після рішення Золочівського районного суду.

Законність рішення відповідача №136 від 12.08.2013 року підтверджено Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.10.2014 року, якою скасовано постанову Золочівського районного суду від 15.01.2014року та в задоволенні позову двох членів територіальної громади с. Бібщани відмовлено.

Позивач повторно звернувся з заявою про затвердження проекту землеустрою, відповідач прийняв оскаржуване рішення № 238 від 26.12.2014року, яким відмовив йому вказуючи на малий запас резервної землі. Крім того оскаржуваним рішенням №238 від 26.12.2014 року відповідач вніс зміни в рішення ОСОБА_3 сільської ради №136 від 12.08.2013 року змінивши площу земельної ділянки з 1,70 га на площу 0,20 га. Аналогічно оскаржуваним рішенням вніс зміни в проект землеустрою позивача щодо площі, витрати по внесенню змін поклав на сільську раду.

Суд при прийнятті даної постанови виходить з наступних мотивів та положень закону.

Стаття 121 Земельного кодексу України передбачає право кожного громадянина України на отримання безкоштовно у власність земельної ділянки розміром до 2,0 га. для ведення особистого селянського господарства.

Статтею 12 Земельного кодексу України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад та передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Статтею 116 ЗК України, визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влада або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Процедура реалізації цього права визначена законодавством за змістом таких правових норм наступним чином:

Ч.6-8 ст. 118 Земельного кодексу України, вказує, що Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Вказані вимоги законодавства були відповідачем дотримані повністю прийнятим рішенням №136 від 12.08.2013року. Тим же рішенням відповідач визначив площу земельної ділянки на яку дав дозвіл виготовити проект землеустрою та її місце розташування. Площа складала 1,70 га. в урочищі «біля Брощака».

Позивач виконав рішення №136 від 12.08.2013року повністю, виготовивши проект землеустрою. А тому дане рішення є актом одноразового застосування, вичерпує свою дію фактом його виконання, а тому не може бути скасоване чи змінене органом місцевого самоврядування після його виконання. Конституційний Суд України в рішенні №7-рп/2009 вказує, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Таким чином, оскільки виникли правовідносини повязані з реалізацією субєктивного права ОСОБА_2 на отримання земельної ділянки, то відповідач на етапі затвердження проекту землеустрою позбавлений права внесення змін до рішення, яким було надано право на виготовлення проекту землеустрою та яке фактично виконано.

Затвердження проекту землеустрою регламентується наступними правовими нормами:

Згідно ч.9 ст. 118 Земельного кодексу України. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Тобто законодавство України не передбачає підстав для відмови позивачу в затвердженні проекту землеустрою, відведенні земельної ділянки та надання її у власність, в тому числі не передбачає підстави на яку посилається відповідач «недостатність запасу землі». Також законодавство не містить норм на які посилається відповідач, щодо розподілу землі порівну між всіма жителями та залишення частини земельної ділянки на майбутнє, для можливих молодих сімей.

В матеріалах справи також міститься довідка Відділу Держземагенства у Золочівському районі №01-08/7 від 09.01.2014 року про наявність на території ОСОБА_3 сільської ради 113,02 га. сільськогосподарських угідь ненаданих у власність або постійне користування, тому аргумент відповідача на недостатність запасу землі суд оцінює критично.

Щодо внесення змін в проект землеустрою позивача, та покладення витрат на внесення змін на сільську раду, то суд зазначає наступне: З аналізу правових норм ст.ст. 1,25,26 Закону України «Про землеустрій» ст. 185 Земельного кодексу України вбачається, що внесення змін до проектної документації із землеустрою здійснюється розробниками документації із землеустрою, тобто юридичними чи фізичними особами, які отримали ліцензії на проведення робіт із землеустрою. Тому відповідач внісши оскаржуваним рішенням зміни в проект землеустрою вийшов за межі компетенції передбаченої статтею 12 ЗК України та ст.ст. 25,26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», оскільки не є організацією, яка має ліцензію на проведення робіт з внесення змін в проект землеустрою.

Таким чином вказане рішення відповідача є протиправним та порушує права позивача на отримання земельної ділянки для особистого селянського господарства.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 158-163,167 КАС України, ст.ст. 12,18,19,20,21,22,36,38,39,93, 116,118,121,186,186-1 Земельного кодексу України, ст.ст. 16,46,59,77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_3 сільської ради №238 від 26.12.2014року.

Зобовязати ОСОБА_3 сільську раду на черговій сесії розглянути питання про затвердження проекту землеустрою ОСОБА_2 щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в с. Бібщани в урочищі «біля Брощака».

Стягнути з ОСОБА_3 сільської ради в користь ОСОБА_2 73 гривні судових витрат.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Золочівський районний суд Львівської області.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 10 десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя : В. М. Сивак