Справа № 826/13402/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «НВО Саік»

до

Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві

про

визнання протиправним дій, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «НВО Саік» (далі — позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі — відповідач або ДПІ у Святошинському районі м. Києва), в якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у прийнятті податкової декларації позивача з податку на додану вартість за люти 2015 року;

- зобов’язати відповідача визнати податкову декларацію такою, що подана 19.03.2015 р.;

- зобов’язати відповідача внести дані податкової декларації до всіх електронних баз податкової звітності.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві безпідставно відмовлено ТОВ "НВО Саік" у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 16.09.2015 року не з'явився, просив відкласти розгляд справи.

В судовому засіданні 16.09.2015 року, враховуючи не подання відповідачем доказів поважності не прибуття в судове засідання, судом вирішено почати розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Згідно частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене та не прибуття представника відповідача до суду, в судовому засіданні 16.09.2015 р. суд ухвалив про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

23 березня 2015 року від Державної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві на адресу позивача надійшло повідомлення № 4073/10/26-57-11-02-16 "Про відмову у прийнятті податкової звітності". В даному листі зазначено, що у поданій декларації з ПДВ за лютий 2015 р. невірно зазначено обов'язковий реквізит “місцезнаходження платника податків". Зазначено, що у зв'язку з наведеним та відповідно до ст. 48 ПК України вищевказана податкова звітність не вважається податковою декларацією.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням сплатою податків та зборів.

Згідно п. 49.2 ст. 49 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

У п. 46.1 ст.46 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: особисто платником податків або уповноваженою на це особою; надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством (п. 49.3 ст. 49 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 49.8 ст. 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених п.п. 48.3 та 48.4 ст. 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Згідно п. 48.1 ст. 48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями п. 46.5 ст. 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Як зазначено в п. 48.3 ст. 48 Податкового кодексу України, податкова декларація повинна містити обов'язкові реквізити, а саме: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку-фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

З листа ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві від 23 березня 2015 року №4073/10/26-57-11-02-16 вбачається, що податкова декларація заповнена з порушенням вимог оформлення податкової звітності, а саме недостовірні обов'язкові реквізити “місцезнаходження платника податків”.

Згідно із приписами пункту 45.2 статті 45 Податкового кодексу України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Згідно квитанції №2, податкова декларація з податку на додану вартість за лютий 2015 року подана ТОВ "НВО САІК" 19.03.2015 року о 15:07:53 год.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З матеріалів справи не вбачається жодного доказу на підтвердження правомірності дій відповідача щодо не визнання податкової декларації позивача за лютий 2015 року.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність невизнання податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року з відповідними додатками до неї, а тому податкова декларація позивача вважається поданою у день її фактичного отримання органом державної фіскальної служби.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Судовий збір підлягає розподілу у відповідності до норм статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись вимогами статей 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «НВО Саік» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві щодо відмови у прийнятті податкової декларації ТОВ "НВО САІК" з податку на додану вартість за лютий 2015 року;

3. Вважати податкову декларацію ТОВ "НВО САІК" з податку на додану вартість за лютий 2015 року такою, що подана 19.03.2015 року о 15:07:53 год.;

4. Зобов'язати ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві внести дані податкової декларації з податку на додану вартість ТОВ "НВО САІК" за лютий 2015 року до всіх необхідних електронних баз податкової звітності.

5. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НВО Саік» (код ЄДРПОУ 39179530) здійснені витрати по сплаті судового збору у розмірі 219,24 грн. за рахунок асигнувань ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук