Справа № 826/22869/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2016-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 січня 2016 року № 826/22869/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дженерал сістем"
до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Волкова Олександра Юрійовича, треті особи: ПАТ «Банк «Київська Русь», ПП «Виробничо-комерційна фірма «Інтар», ТОВ «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Ніко Фінанс»
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання утриматись від вчинення дій

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дженерал систем» звернулось до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Волкова О.Ю., треті особи: ПАТ «Банк «Київська Русь», ПП «Виробничо-комерційна фірма «Інтар», ТОВ «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Ніко Фінанс» про визнання протиправним та скасування рішення (повідомлення) про визнання нікчемним договору відступлення права вимоги від 19.03.2015 укладеного між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ТОВ «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Ніко Фінанс» оформлене листами від 05.06.2015 № 4715/16 та від 01.09.2015 №7772/16.; зобов'язання утриматись від вчинення дій щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

В обґрунтування позовних вимог Позивачі зазначають, що правочин визнано нікчемними безпідставно та необґрунтовано, адже в рішенні не вмотивовано жодної з підстав, передбачених у ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон); Уповноважена особа Фонду не мала права визнавати правочин нікчемним; визнаний нікчемним правочин відповідає вимогам ст.ст. 203 та 215 ЦК України; рішення про визнання такого правочину нікчемним порушує права майнові права позивача та право на свободу укладення договорів.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Волков О.Ю. заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

Представник ТОВ «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Ніко Фінанс» також заперечував проти задоволення позову, з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до позову, проте явку представника в судове засіданні не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового вирішення справи.

Інші сторони письмових пояснень по суті позову не надали, явку представників в судове засідання не забезпечили, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце судового вирішення справи.

В судовому засіданні з урахуванням положень ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України судом ухвалено про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.03.2015 між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ТОВ «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Ніко Фінанс» укладено договір відступлення права вимоги. Відповідно до умов Договору відступлення (п.1), Первинний кредитор передає, а новий кредитор приймає в повному обсязі права Первинного кредитора як кредитора, що виникли на підставі Кредитного договору № 10510-45.1-14-2 від 29.01.2014 року з усіма діючими частинами та доповненнями до нього (надалі - Кредитний договір), укладеного між Банком та ОСОБА_2 (надалі - Боржник), а саме: право вимоги погашення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та можливих штрафних санкцій, а Новий кредитор зобов'язується оплатити таке відступлене Первісним кредитором право вимоги на умовах і в порядку, визначених Договором відступлення.

Право вимоги, що передбачено цим Договором відступлення, на дату укладання цього договору, тобто на 19 березня 2015 року, визначено сторонами у розмірі 10 851 549,98 грн., в тому числі заборгованість за кредитним договором - 9 300 000,00 грн., нараховані проценти -1 551 549,98 грн.

Також, 19.03.2015 року ТОВ «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Ніко Фінанс» та ПП «ВКФ «Інтар» уклади договір про відступлення права вимоги, що виникли на підставі Кредитного договору № 10510-45.1-14-2 від 29.01.2014 року з усіма діючими змінами та доповненнями до нього, укладеного між Банком та ОСОБА_2 на тих же умовах що і договір від 19.03.2015 року, який укладений між Банком та ТОВ «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Ніко Фінанс».

Відповідно до виписки по особовому рахунку №1001 за 19.03.2015 року належний ТОВ «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Ніко Фінанс», та відкритий у ПАТ «Банк «Київська Русь» вбачається, що на початок операційного дня на вищезазначеному рахунку обліковувалось 250 грн.

Грошові кошти необхідні для проведення розрахунку за договором від 19.03.2015 року ТОВ «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Ніко Фінанс» отримало лише після виконання Банком платіжного доручення №2497 від 19.03.2015 року від ПП «ВКФ «Інтар» про перерахування грошових коштів у розмірі 10 851 549,98 грн. з призначенням платежу: Оплата згідно договору відступлення права вимоги від 19.03.2015 року без ПДВ.

В подальшому, 15.06.2015 ПП «ВКФ «Інтар» та ТОВ «Дженерал Сістем» уклали договір про відступлення права вимоги, що виникли на підставі Кредитного договору № 10510-45.1-14-2 від 29.01.2014 року з усіма діючими змінами та доповненнями до нього, укладеного між Банком та ОСОБА_2. Актом виконання зобов'язань до договору відступлення права вимоги від 26.06.15 року, сторони підтвердили виконання цього договору.

Судом встановлено, що 19.03.2015 постановою Правління Національного банку України №190 ПАТ «Банк «Київська Русь» віднесено до категорії неплатоспроможних, у зв'язку з чим, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19.03.2015 №61 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь» Волкова О.Ю.

В подальшому, на підставі постанови Правління Національного банку України від 16 липня 2015 року № 460 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "БАНК "КИЇВСЬКА РУСЬ" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 липня 2015 року №138, "Про початок процедури ліквідації ПАТ "БАНК "КИЇВСЬКА РУСЬ" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "БАНК "КИЇВСЬКА РУСЬ" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "БАНК "КИЇВСЬКА РУСЬ" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волкова О.Ю. строком на 1 рік з 17 липня 2015 року по 16 липня 2016 року включно.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 05.06.2015 Уповноважена особа Фонду повідомила ТОВ «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Ніко Фінанс» про нікчемність договору про відступлення права вимоги від 19.03.2015.

Частиною першою статті 3 Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон) встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Статтею 37 Закону визначено, що Уповноважена особа Фонду має право, зокрема: повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Відповідно до ст. 38 Закону (в редакції станом на 08.03.2015) протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Уповноважена особа Фонду: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами.

Отже, Уповноважена особа Фонду наділена повноваженнями щодо перевірки правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку.

Як зазначено вище, спірний договір укладено 19.03.2015, тимчасову адміністрацію у ПАТ «Банк «Київська Русь» запроваджено постановою правління Національного банку України від 19.03.2015 з 20.03.2015, отже при проведенні перевірки правочину укладеного 19.03.2015 суд не вбачає порушень ч. 2 ст. 38 Закону.

Відповідно до звіту ТОВ «Торговий Дім «Ріелтер - Україна» від 20.06.15 року про оцінку права вимоги боргових зобов'язань, що належить ПАТ «Банк «Київська Русь» згідно з кредитним договором №10510-45.1-14-2-1 на відкриття відкличної невідновлювальної кредитної лінії від 29.01.14 року з усіма договорами про знесення змін, які діють між ПАТ «Банк «Київська Русь» та гр.. ОСОБА_2 - вартість об'єкта оцінки станом на 19.03.15 року складає 14 441 353,55 грн.

Як зазначено вище, відповідно до спірного договору право вимоги на дату укладання цього договору, тобто на 19 березня 2015 року, визначено сторонами у розмірі 10 851 549,98 грн., кошті у вказаній сумі було сплачено ПАТ «Банк «Київська Русь».

Відповідно до ст. З Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну

оціночну діяльність в Україні" оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної

діяльності. У цьому Законі майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги.

Згідно зі ст. 5 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" суб'єктами оціночної діяльності є суб'єкти господарювання -є зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності. Рецензування звіту про оцінку майна здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень.

З огляду на викладене, зазначений вище звіт оцінку права вимоги боргових зобов'язань є належним доказом вартості боргових зобов'язань, що належить ПАТ «Банк «Київська Русь» згідно з кредитним договором №10510-45.1-14-2-1 на відкриття відкличної невідновлювальної кредитної лінії від 29.01.14 року з усіма договорами про знесення змін, які діють між ПАТ «Банк «Київська Русь» та гр.. ОСОБА_2.

В матеріалах справи відсутні докази визначення вартості боргових зобов'язань, що належить ПАТ «Банк «Київська Русь» згідно з кредитним договором №10510-45.1-14-2-1 в порядку Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" під час укладання спірного договору.

Оскільки здійснення банком відчуження в даному випадку права вимоги за ціною нижчою від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком) є підставою для визнання договору нікчемним, оскільки за спірним договором відчужено право вимоги за ціною нижчою від належної на 25%, отже висновок Уповноваженої особи про нікчемність спірного договору відповідає п. 3 ч. 3 ст. 38 Закону.

Також, частина 7 п. З ст. 38 Закону вказує на ознаки нікчемності вищезазначеного правочину, а саме: банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Суд погоджується з доводами Уповноваженої особи, що сплачуючи за спірним договором від 19.03.2015 ТОВ «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Ніко Фінанс»отрмало перевагу, щодо укладання договору зі знижкою на суму - 3 589 803,57 грн.

З огляду на викладене, висновок Уповноваженої особи Фонду, щодо договір про відступлення права вимоги від 19.03.2015 укладений між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ТОВ «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Ніко Фінанс» є нікчемним з підстав визначених п. 1, 7 ч. 3 ст. 38 Закону є обґрунтованим та знайшов підтвердження піж час вирішення справи, що вказує на відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач по справі виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності дій та рішення.

Керуючись ст. ст. 69, 70, 71, 128,158 - 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційної інстанції в порядку та строки, передбачені ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Келеберда