Справа № 820/11123/15
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2016-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

25 січня 2016 р. Справа № 820/11123/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Нуруллаєва І.С.

при секретарі судового засідання Мараєвій О.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області, в якому просить суд :

- скасувати податкове повідомлення-рішення, винесене Індустріальною ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області за №00469/1704 від 26.06.2015 року на суму 2131,98 грн.;

- скасувати податкове повідомлення-рішення, винесене Індустріальною ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області за №00470/1704 від 26.06.2015 року на суму 4424,84 грн.;

- скасувати податкове повідомлення-рішення, винесене Індустріальною ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області за №00471/1704 від 26.06.2015 року на суму 2981,75 грн.;

- скасувати податкове повідомлення-рішення, винесене Індустріальною ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області за №00472/1704 від 26.06.2015 року на суму 1249,41 грн.;

- скасувати податкове повідомлення-рішення, винесене Індустріальною ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області за № 00473/1704 від 26.06.2015 року на суму 1087,59 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що спірні податкові повідомлення - рішення ґрунтуються на помилкових судженнях суб'єкта владних повноважень, оскільки за відсутності визначених законом підстав покладають на платника податків додатковий обов'язок по оплаті грошового зобов'язання на користь Державного бюджету України.

Представник позивача у судовому засіданні вимоги та доводи заявленого позову підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити посилаючись на письмові заперечення та додаткові пояснення до заперечень.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав.

Судом встановлено, що фахівцями Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області відповідно до п.п.266.7.2 п.266.7 ст. 266 Податкового Кодексу та на підставі отриманої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_3 нараховано податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2014 рік, сформовано та направлено у 2015 році податкові повідомлення-рішення від 26.06.2015 року за №00469/1704 на суму 2131,98 грн. (а.с.10), за №00470/1704 на суму 4424,84 грн.(а.с.13), за №00471/1704 на суму 2981,75 грн.(а.с.17), за №00472/1704 на суму 1249,41 грн.(а.с.20), за № 00473/1704 на суму 1087,59 грн.(а.с.22).

Слід зазначити, що позивач скористався можливістю досудового порядку вирішення спору та оскаржував податкові повідомлення рішення у адміністративному порядку.

Рішенням Державної фіскальної служби України №9228/К/99-99-10-01-03-14 від 02.10.2015 року залишено без змін податкові повідомлення-рішення Індустріальної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області про збільшення сум податкових зобовязань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та рішення ГУ ДФС у Харківській області від 11.09.2015 року №1726/К/20-40-10-04-14 про результати розгляду первинної скарги, а скаргу ФО ОСОБА_3 залишено без задоволення(а.с.24-26).

Матеріалами справи підтверджено, що вищевказане рішення отримано позивачем 05.10.2015 року(а.с.28).

Судовим розглядом встановлено, що у 2014 році у власності позивача перебувало 5 об'єктів нерухомості, а саме: квартири за наступними адресами:

- м. Харків, вул. Новоолександрівська, б. 54 А/6, кв. 152, загальна площа 217,0 кв.м., житлова площа 118,7 кв.м.;

- м. Харків, вул. Новоолександрівська, б. 54 А/5, кв. 78, загальна площа 55,6 кв.м.;

- м. Харків, вул. Новоолександрівська, б. 54 А/6, кв. 21, загальна площа 105,5 кв.м., житлова площа 43,2 кв.м.;

- м. Харків, вул. Новоолександрівська, б. 54 А, кв. 57, загальна площа 147,3 кв.м., житлова площа 63,2 кв.м.;

- м. Харків, вул. Новоолександрівська, б. 54 А/5, кв. 82, загальна площа 63,6 кв.м.

Відповідачем з метою проведення звірки даних щодо обєктів житлової нерухомості, які належать на праві власності ОСОБА_3 19.06.2015 р. було направлено на адресу позивача повідомлення за №8069/10/20-40-17-04 від 18.06.2015 року про надання інформації(а.с.42).

Вищезазначене повідомлення отримано позивачем особисто 23.06.2015 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення(а.с.48).

Проте, позивачем інформація щодо обєктів житлової нерухомості, які перебували у власності за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. надана до податкової інспекції не була.

Таким чином, на виконання п. 266.6.2 ст. 266 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VІ (зі змінами та доповненнями) відповідачем сформовано оскаржувані у даній справі податкові повідомлення-рішення.

Слід вказати, що в адміністративному позові позивач зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 26.06.2015 року за підписом в.о. керівника Індустріальної ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області та скріплені печаткою Індустріальної ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області складені з грубим порушенням приписів чинного законодавства та зазначені податкові повідомлення-рішення є нечинними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки прийняті не уповноваженими посадовими особами органу, що на період їх складання перебував у стані припинення, з цього приводу суд вважає за необхідне зазначити.

Відповідач є органом державної влади, утвореним центральним органом виконавчої влади, а саме Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 р. №1074 затверджено Порядок здійснення заходів, повязаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, що визначає механізм здійснення заходів, повязаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів.

Згідно з п. 14 Порядку №1074 право підписувати документи щодо здійснення повноважень та виконання функцій з формування і реалізації державної політики у визначеній Кабінетом Міністрів України сфері, до дня набрання чинності актом КМУ, зазначеним у пункті 13 цього Порядку (акт КМУ про можливість забезпечення здійснення утвореним органом виконавчої влади повноважень та виконання функцій органу виконавчої влади, що припиняється), має керівник органу виконавчої влади, що припиняється (у разі його звільнення заступник такого керівника), а після зазначеного дня керівник утвореного органу виконавчої влади або органу виконавчої влади, до якого перейшли права та обовязки органу виконавчої влади, що припиняться.

Відповідно до ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обовязки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Статтею 33 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» визначено, що юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Відповідно до наданих пояснень представника відповідача лише 30 вересня 2015 року внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи Індустріальної ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області.

Таким чином, до 30.09.2015 р. всі документи, повязані із здійсненням діяльності Індустріальної ОДПІ мають право підписувати посадові особи Індустріальної ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області.

Оскільки оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті 26.06.2015 року, тобто до дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців запису про припинення Індустріальної ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області, то цілком правомірно всі оскаржувані податкові повідомлення-рішення були підписані посадовою особою Індустріальної ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області та скріплені печаткою Індустріальної ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року №71-VIII, яким були внесені зміни до Податкового кодексу України, щодо особливостей справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зазначені особливості прийняття рішення щодо встановлення місцевих податків на 2015 р.

Відповідно до пп. 265.1.1 п. 265.1 ст. 265 Податкового кодексу України (в редакції станом на 01.01.2014 р.) платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової нерухомості.

Підпунктом 265.2.1 п. 265.2 ст. 265 Податкового кодексу України визначено, що обєктом оподаткування є обєкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з пп. 265.3.1 п. 265.3 ст. 265 Податкового кодексу України базою оподаткування є житлова площа об'єкта житлової нерухомості, в тому числі його часток (в редакції, яка діяла з 01.01.2014 р. по 31.03.2014 р.).

Відповідно до пп. 265.3.1 п. 265.3 ст. 265 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової нерухомості, в тому числі його часток (в редакції, яка діяла з 01.04.2014 р. по 31.12.2014 р.).

Згідно з пп. 265.3.2 п. 265.3 ст. 265 Податкового кодексу України база оподаткування об'єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Підпунктом 265.3.4 п. 265.4 ст. 265 Податкового кодексу України передбачено, що у разі наявності у платника податку - фізичної особи більше одного обєкта оподаткування, в тому числі різних видів (квартир, житлових будинків або квартир і житлових будинків), база оподаткування обчислюється виходячи з сумарної загальної площі таких обєктів з урахуванням норм підпункту 265.4.1 пункту 265.4 цієї статті.

Згідно з пп. 265.4.1 п. 265.4 ст. 265 Податкового кодексу України база оподаткування обєкта/обєктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується зокрема для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів.

Відповідно до пп. 265.5.2 п. 265.5 ст. 265 Податкового кодексу України ставки податку для фізичних осіб встановлюються в таких розмірах: а) не більше 1 відсотка - для квартири/квартир, загальна площа яких не перевищує 240 кв. метрів, або житлового будинку/будинків, загальна площа яких не перевищує 500 кв. метрів; б) 2,7 відсотка - для квартири/квартир, загальна площа яких перевищує 240 кв. метрів, або житлового будинку/будинків, загальна площа яких перевищує 500 кв. метрів; в) 1 відсоток - для різних видів обєктів житлової нерухомості, що перебувають у власності одного платника податку, сумарна загальна площа яких не перевищує 740 кв. метрів; г) 2,7 відсотка - для різних видів обєктів житлової нерухомості, що перебувають у власності одного платника податку, сумарна загальна площа яких перевищує 740 кв. метрів.

Згідно з пп.265.6.1 п .265.6 ст. 265 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

За приписами пп. 265.7.1 п. 265.7 ст. 267 Податкового кодексу України обчислення суми податку з обєкта/обєктів оподаткування, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника житлової нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного обєкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється виходячи із бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 265.4.1 пункту 265.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного обєкта житлової нерухомості одного виду, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких обєктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 265.4.1 пункту 265.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

в) за наявності у власності платника податку обєктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких обєктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 265.4.1 пункту 265.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів 2 і 3 цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з обєктів житлової нерухомості.

Відповідно до пп. 265.7.2 п. 265.7 ст. 267 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 265.7.1 пункту 265.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з обєктів житлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Суд вважає за необхідне відзначити, що у позовній заяві позивачем вказано, що нерухоме майно за адресою м. Харків, вул. Новоолександрівська, б. 54 А/6, кв. 21, було продано ОСОБА_4 відповідно до договору купівлі-продажу №2958 від 20.06.2011 р., тому на думку позивача правових підстав для нарахування податку у контролюючого органу немає.

Під час судового розгляду справи встановлено, що до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 25.11.2011 року внесено запис про прийняття рішення про державну реєстрацію на підставі договору купівлі-продажу, проте відомостей про передачу квартири за адресою м. Харків, вул. Новоолександрівська, б. 54 А/6, кв. 21 до матеріалів справи позивачем не надано.

Крім того, позивачу було запропоновано для звірки зявитись до податкової інспекції та надати інформацію, але позивач у визначену дату не прибув, інформацію не надав та не звертався до відповідача про надання йому необхідного додаткового часу.

Відповідно до пп. 265.7.3 п. 265.7 ст. 265 Податкового кодексу України платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних щодо: обєктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі обєктів житлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за місцем проживання (реєстрації) платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення.

Таким чином, відповідач при прийнятті податкового повідомлення-рішення №00469/1704 керувався наявною у нього податковою інформацією з відповідних баз даних контролюючих органів щодо встановлення наявності у позивача нерухомого майна, яка не була спростована позивачем відповідними підтверджуючими документами.

Стосовно посилання позивача на договір купівлі-продажу квартири за адресою м. Харків, вул. Новоолександрівська, б. 54 А/5, кв. 78 громадянці ОСОБА_5, суд зазначає наступне.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власників на нерухоме майно, яка сформована 21.01.2016 року, ОСОБА_6 є власником вказаної квартири з 23.07.2015 року.

Проте податок контролюючим органом нарахований позивачу саме за 2014 рік, а на той час власником квартири був ОСОБА_3

Згідно абз. 2, 3, 4 пп. 265.7.2 п. 265.7 ст. 267 Податкового кодексу України щодо новоствореного (нововведеного) об'єкта житлової нерухомості податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення зазначеному власнику після отримання інформації про виникнення права власності на такий об'єкт.

Контролюючі органи за місцем проживання (реєстрації) платників податку в десятиденний строк інформують відповідні контролюючі органи за місцезнаходженням обєктів житлової нерухомості про надіслані (вручені) платнику податку податкові повідомлення-рішення про сплату податку у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцезнаходженням обєктів житлової нерухомості, що перебувають у власності таких нерезидентів.

Таким чином у 2015 р. фізичним особам платникам податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, податок нараховується за місцем їх податкової адреси за 2014 рік у такому порядку: у період з 01 січня по 31 березня 2014 року із житлової площі, з 1 квітня 2014 р. по з 1 грудня 2014 р. із загальної площі обєктів житлової нерухомості.

Матеріалами справи підтверджено, що у власності ОСОБА_3 перебували квартири загальною площею 589,0 кв. м., житловою площею 224,6 кв. м. З наведеного слідує, що пільга із сплати податку 120 кв. м.

До матеріалів справи представником відповідача долучено письмові пояснення по справі (вх. №01-25/1930/16 від 22.01.2016 р.), в яких детально описано та розраховано усі суми податкових повідомлень-рішень.

Щодо податкового повідомлення-рішення №00471/1704 від 26.06.2015 року позивач у позовній заяві вказує на невірність складеного розрахунку по обєкту нерухомості за адресою м. Харків, вул. Новоолександрівська, б. 54 ААДРЕСА_1, з цього приводу суд зазначає наступне.

В ході судового розгляду справи представником відповідача надані усні пояснення відповідно до яких у розрахунку до податкового повідомлення-рішення №00471/1704 (а.с.18) помилково зазначено номер квартири 78, замість правильного номеру квартири 57. Та відповідно загальна площа 147,3 кв.м., житлова площа 63,2 кв.м. квартири за адресою м. Харків, вул. Новоолександрівська, б. 54 А, 57, у розрахунку вказані вірно.

Таким чином посилання позивача на не вірність складення розрахунку контролюючого органу у звязку з включенням невірної площі обєкта в основу складової розрахунку є безпідставним, оскільки у ньому не вірно вказано лише номер квартири, а саме №78 замість правильного номеру квартири 57 та всі інші відомості вказані у розрахунку до податкового повідомлення-рішення №00471/1704 від 26.06.2015 року є вірними.

Суд ретельно дослідивши усі наявні в матеріалах справи докази, погоджується з розрахунками податкової інспекції та вважає обґрунтованими нараховані суми податку, які підлягають сплаті за податковими повідомленнями-рішеннями, а саме №00469/1704 від у розмірі 2131,98 грн.; №00471/1704 від 26.06.2015 року у розмірі 2981,75 грн.; №00472/1704 у розмірі 1249,41 грн.; № 00473/1704 у розмірі 1087,59 грн.

Щодо податкового повідомлення-рішення №00470/1704 на суму 4424,84 грн. слід вказати, що розрахунок за період з 01.01.2014 р. по 31.03.2014 р., розрахований не вірно з огляду на наступне.

Під час судового розгляду справи судом встановлено, що житлова площа квартири за адресою м. Харків, вул. Новоолександрівська, б. 54 А/6, кв. 152 становить 118,7 кв.м., тоді як контролюючим органом здійснено розрахунок за період з 01.01.2014 р. по 31.03.2014 р. житловою площею 118,2 кв.м.

За таких обставин, сумарна житлова площа всіх обєктів нерухомості становить 43,2+118,7+63,2= 225,1 кв.м. База оподаткування 225,1 кв.м.-120,0 кв.м. пільга по сплаті податку) = 105,1 кв.м. Питома вага обєкта нерухомості оподаткування в сумарній житловій площі обєктів нерухомості 118,7/225,1 кв.м.=0,527. Сума податку пропорційно питомій вазі житлової площі кожного обєкта нерухомості оподаткування: ((0, 527*105,1) х 12,18)/12 міс. 3 міс. = 168,54 грн.

Слід вказати, що розрахунок за період з 01.04.2014 р. по 31.12.2014 р. вирахуваний вірно та сума податку складає 4257,30 грн.

Таким чином, сума, яка підлягає сплаті по вказаному податковому повідомленню-рішенню становить 168,54+4257,30=4425,84 грн.

Враховуючи, що різниця між сумами становить одну гривню в сторону зменшення розміру податку, на думку суду це не може бути підставою для скасування податкового повідомлення-рішення.

З огляду на те, що контролюючим органом правомірно застосовано до позивача вимоги Податкового кодексу України з сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, таким чином податкові повідомлення-рішення прийняті уповноваженим органом, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

На підставі вищевикладеного, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, покладений на суб'єкта владних повноважень даною нормою тягар доказування правомірності свого рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності не звільняє позивача від обов'язку доказування своїх тверджень.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Будь-яке рішення чи дії субєкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні обєктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення субєкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із врахуванням вищевикладених обставин суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П ОС Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 28 січня 2016 року.

Суддя Нуруллаєв І.С.