Справа № 810/1817/15
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1817/15 Головуючий у 1-й інстанції: Терлецька О.О. Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
У Х В А Л А

Іменем України

26 січня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.,

за участю секретаря Гуцул О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Київської обласної державної адміністрації на постанову Київського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Київської обласної державної адміністрації про визнання протиправною відмову у вчиненні дій та зобов"язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київської обласної державної адміністрації (далі - Відповідач) про визнання протиправною відмову Відповідача в наданні Позивачу дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального житлового будівництва, орієнтованою площею 0,10 га, що розташована в адміністративних межах Білоцерківського району Київської області, за межами населеного пункту; зобов'язання Відповідача надати Позивачу дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального житлового будівництва орієнтованою площею 0,10 га, що розташована в адміністративних межах Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, за межами населеного пункту.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2015 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправною відмову Відповідача в наданні Позивачу дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального житлового будівництва орієнтовною площею 0,10 га, що розташована в адміністративних межах Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, за межами населеного пункту. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Позивач знаходиться на військовій службі та з 11.03.2003 року перебуває на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов у Білоцерківському гарнізоні.

З 01.05.2014 року по 21.04.2015 року Позивач приймав участь у проведенні антитерористичної операції на території Донецької області та має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 від 17.02.2015 року.

В лютому 2015 року Позивач звернувся до Відповідача із заявою про передання Позивачу у власність земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку на території колишнього військового містечка №50, а на час звернення до суду - мікрорайону (вулиці) Гайок м.Біла Церква Київської області та про надання Позивачу дозволу на розробку проекту відведення такої земельної ділянки.

У вказаній заяві Позивач зазначає, що відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.12.1997 року №747-р вся соціальна сфера колишнього військового містечка №50 «Гайок» була передана до комунальної власності, відповідно до Положення «Про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ і організацій», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.11.1995 року №891.

02.03.2015 року Відповідач листом №27.537.2 надав Позивачу відповідь, з якої вбачається, що заява ОСОБА_2 розглянута в порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян», а не в порядку розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, визначеного ст.123 Земельним кодексом України.

Так, зі змісту відповіді вбачається, що Відповідач роз'яснює Позивачу порядок одержання у користування чи у власність земельної ділянки, визначений статтями 123 та 122 Земельного кодексу України.

Вважаючи таку відповідь Відповідача, як відмову у наданні дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки, Позивач звернувся до суду.

Згідно ст.19 Земельного кодексу України (далі - Кодекс) землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Відповідно ст.55 Кодексу землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств.

Громадяни і юридичні особи в установленому порядку можуть набувати у власність земельні ділянки деградованих і малопродуктивних угідь для залісення.

Аналізуючи наведені правові норми, колегія суддів вважає, що до земель лісогосподарського призначення належать не всі землі, які вкриті лісовою рослинністю, а лише ті, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи листа Управління Держземагенства у Білоцерківському районі від 24.03.2015 року №34-1005-0.2-2220/2-15, землі містечка №50 «Гайок» згідно проекту формування території та встановлення меж Фурсівської сільської ради відносяться до лісовкритих площ, які рахуються в землях запасу за межами населеного пункту, в адміністративних межах Фурсівської сільської ради Білоцерківського району.

Управління Держземагенства у Білоцерківському районі Київської області Головного управління Держземагенства у Київській області листом від 05.06.2015 року №13-10-0.31-9752/2-15 повідомило, що земельна ділянка, яка знаходиться на території Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, за межами населеного пункту (житловий масив колишнього військового містечка «Гайок», відноситься до земель лісового фонду, за формою власності - державна та є землями запасу Фурсівської сільської ради.

17.09.2015 року Позивач звернувся до Управління Держгеокадастру у Білоцерківському районі Київської області із запитом про надання інформації про цільове призначення земельної ділянки, на якій розташовані будівлі та споруди колишнього військового містечка №50 «Гайок».

Розглянувши поданий запит, Управління Держгеокадастру у Білоцерківському районі Київської області надало Позивачу відповідь від 13.10.2015 року, в якій не зазначено відомостей щодо категорії та цільового призначення земель містечка №50 «Гайок», а міститься вказівка на загальні ознаки, які може містити земельна ділянка.

Поряд з цим, в матеріалах справи міститься лист Управління Держгеокадастру у Білоцерківському районі Київської області від 09.10.2015 року, в якому зазначено, що: «згідно державної статистичної звітності (форми 6-зем.) станом на 01.10.2015 року за Фурсівською сільською радою рахується земель запасу - сіножатей - 102,4201 га (категорія земель - землі сільськогосподарського призначення), під житловою забудовою -17,5495 га (категорія земель - землі житлової та громадської забудови), земель промисловості - 113,786 га (категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв»язку, енергетики, оборони та іншого призначення), інших земель - 0,1885 га (категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв»язку, енергетики, оборони та іншого призначення).» Картографічних матеріалів Управлінням Держгеокадастру у Білоцерківському районі Київської області до даного листа не надавалось.

Також, Позивачем до суду першої інстанції надано копію розпорядження Білоцерківської районної державної від 07.07.2006 року №251 «Про передачу земельних ділянок до складу земель запасу», зі змісту якого вбачається, що Білоцерківська РДА Київської області, розглянувши клопотання Білоцерківської КЕЧ району від 14.04.2006 року №2/160, враховуючи рішення Міністра оборони України від 14.10.2005 року № 11938/3 та затвердженого Протоколу №8 від 11.10.2005 року, засідання постійно діючої комісії з питань використання цілісних майнових комплексів, іншого нерухомого військового майна та земель оборони, які вивільняються в ході реформування Збройних Сил України, розпорядження Кабінету Міністрів України від 27.10.1999 року №1135 щодо передачі військового містечка №50, площею 330 га, до земель запасу Фурсівської сільської ради, на підставі статей 17, 141, 142, 149 та норм розділу X Земельного кодексу України, - вирішила: вилучити із землекористування Білоцерківської КЕЧ району земельну ділянку, площею 330 га, в тому числі під житловою забудовою - 32,0 га, землями промисловості - 152, 3943 га, сіножатей - 143,2057 га, іншими землями - 2,4 га в межах Фурсівської сільської ради і передати її до земель запасу Фурсівської сільської ради; Білоцерківському районному відділу земельних ресурсів внести відповідні зміни в земельні облікові документи.

З врахуванням наведеного та наявних в матеріалах справи відомостей, колегія суддів вважає, що земельна ділянка - мікрорайону (вулиці) Гайок м.Біла Церква Київської області перебуває в складі земель запасу Фурсівської сільської ради, знаходиться за межами населеного пункту та згідно відомостей Управління Держгеокадастру у Білоцерківському районі Київської області не є землею лісогосподарського призначення.

Згідно ст.5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з'єднань, об'єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час (перелік підрозділів, що входили до складу діючої армії, та інших формувань визначається Кабінетом Міністрів України).

Пунктом 14 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що учасникам бойових дій надаються пільги у формі першочергового забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.

Положеннями статті 118 Кодексу визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно ч.5 ст.122 Кодексу обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Положеннями статті 123 Кодексу передбачено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Земельні ділянки державної та комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна, що перебувають у державній чи комунальній власності, передаються особам, зазначеним у пункті "а" частини другої статті 92 цього Кодексу, лише на праві постійного користування.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Типовий договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджується Кабінетом Міністрів України.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

У разі якщо місце розташування об'єкта, розміри і межі земельної ділянки, що пропонується до вилучення (викупу), та умови вилучення (викупу) цієї ділянки погоджені згідно з вимогами статті 151 цього Кодексу, які під час розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не змінилися, проект погодженню не підлягає.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Якщо земельна ділянка надається у користування за погодженням з Верховною Радою України, погоджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, які із своїми пропозиціями та позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації подають зазначений проект до Кабінету Міністрів України, який розглядає ці матеріали та подає їх до Верховної Ради України для прийняття відповідного рішення.

Якщо земельна ділянка надається у користування за рішенням Кабінету Міністрів України або за погодженням з Кабінетом Міністрів України, погоджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається відповідно до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, які розглядають його і в місячний строк подають зазначений проект із своїми пропозиціями та позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації до Кабінету Міністрів України для прийняття відповідного рішення.

Якщо земельна ділянка надається у користування Верховною Радою Автономної Республіки Крим, погоджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а у разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку державної експертизи) подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, яка розглядає його і в місячний строк подає зазначений проект із своїми пропозиціями до Верховної Ради Автономної Республіки Крим.

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

У разі надання земельних ділянок державної власності у постійне користування підприємствам, установам, організаціям комунальної власності одночасно здійснюється передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність і навпаки.

На підставі рішення про передачу будівлі, споруди, іншого об'єкта нерухомого майна державної власності у комунальну власність приймається рішення про передачу у комунальну власність земельної ділянки, на якій розміщений об'єкт передачі.

На підставі рішення про передачу будівлі, споруди, іншого об'єкта нерухомого майна комунальної власності у державну власність, також передається у державну власність земельна ділянка, на якій розміщений об'єкт передачі.

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Згідно ч.3 ст.22 Кодексу землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Статтею 40 Кодексу визначено, що громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач має право на отримання земельної ділянки для індивідуального будівництва та колегією суддів не встановлено обставин, які б вказували на відсутність в складі земель колишнього військового містечка №50 «Гайок» таких земель, які не можуть бути передані Позивачу в порядку і спосіб, передбачений законодавством України для індивідуального будівництва.

Отже, колегія суддів вважає, що Відповідачем протиправно відмовлено Позивачу в передачі у власність земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва, яка викладена у листі-відповіді від 02.03.2015 року.

Так, заява Позивача від 16.02.2015 року містить в собі фактично два клопотання, звернені до Відповідача в порядку реалізації права на отримання земельної ділянки, а саме: клопотання про передачу Позивачу у власність земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва та клопотання про надання дозволу на розробку проекту відведення такої земельної ділянки.

Слід зауважити, що клопотання про надання дозволу на розробку проекту є похідним від клопотання про передачу земельної ділянки у власність.

Вищезазначеною статтею 123 Кодексу передбачено ряд дій, які Відповідач має вчинити по розгляду, зокрема, клопотання про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки та клопотання про надання земельної ділянки для індивідуального будівництва.

При цьому законодавець розрізняє окремо клопотання про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки та клопотання про надання земельної ділянки у власність на підставі вже виготовленого проекту відведення земельної ділянки.

Тобто, формально Позивач, відповідно до порядку визначеного ст.123 Кодексу має право звернутись до Відповідача з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, як наслідок розгляду такого клопотання Відповідач має прийняти рішення, на підставі якого буде виготовлено проект відведення, або - мотивовану відмову.

За умови наявності та подачі Позивачем Відповідачу проекту відведення земельної ділянки, у Позивача виникає правова підстава для звернення до Відповідача з клопотанням про надання земельної ділянки у власність. За наслідками розгляду такого клопотання Відповідач так само приймає або рішення про надання земельної ділянки у власність, або - мотивовану відмову.

Зі змісту поданої Позивачем заяви від 16.02.2015 року вбачається, що вона містила обидва клопотання, без врахування порядку визначеного ст.123 Кодексу.

Проте, дана заява була подана саме на підставі статті 122 Кодексу та зумовлювала порядок її вирішення Відповідачем, визначений ст.123 Кодексу.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідь Відповідача від 02.03.2015 року не містить вирішення жодного клопотання Позивача - ні про задоволення будь-якого з клопотань, ні про відмову у задоволенні таких клопотань та не містить також обґрунтування не вчинення дій по вирішенню клопотань Позивача про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки та про надання земельної ділянки у власність, а містить лише формальне роз»яснення змісту ст.ст.122 та 123 Кодексу.

Разом з тим, зважаючи на право Позивача згідно статті 123 Кодексу, оскаржити відмову у наданні дозволу на розроблення проекту відведення до суду та на те, що відповідь від 02.03.2015 року не містить позитивного вирішення зазначеного клопотання Позивача, колегія суддів вважає таку відповідь відмовою в розумінні ст.123 Земельного кодексу України.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності дій суб'єкта владний повноважень при відмові у наданні дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки, що міститься у листі-відповіді від 02.03.2015 року №27.537.2.

Щодо позовної вимоги стосовно зобов»язання Відповідача надати Позивачу дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального житлового будівництва, слід зазначити таке.

Зі змісту ст.ст.122, 123 Кодексу та викладених вище обставин справи випливає, що дискреційні повноваження по вирішенню питання про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки чи про відмову у наданні такого дозволу належать Відповідачу.

Тому з метою дотримання вимог статті 19 Конституції України в частині недопущення перебирання судом на себе управлінських повноважень Відповідача, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення такої позовної вимоги.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 201, 202 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, оскаржуване судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Разом з апеляційною скаргою апелянтом подано документ про часткову сплату судового збору.

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду сплачується 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 73,10 грн., а тому за подачу апеляційної скарги слід сплатити 80,41 грн судового збору (73,10*110%).

Відповідачем при поданні апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції сплачено 40,21 грн, що підтверджується платіжним дорученням №411 від 25 листопада 2015 року.

З врахуванням вимог вказаної норми закону та наведених обставин, суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача на користь Державного бюджету України судовий збір в розмірі 40,20 грн.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Київської обласної державної адміністрації залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2015 року - без змін.

Стягнути з Київської обласної державної адміністрації (б-р.Лесі Українки,1, м.Київ, 01196, ) на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м.Києва, код 38004897, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м.Києві, код банку 820019, р/р 1007, код класифікації 22030001) судовий збір за подання апеляційної скарги до адміністративного суду в розмірі 40 (сорок) грн 20 (двадцять) коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Ухвала складена в повному обсязі 28 січня 2016 року.

.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді: Троян Н.М.

Костюк Л.О.