Справа № 823/5210/15
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2016-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2016 року справа № 823/5210/15

16 год. 43 хв. м.Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Бабич А.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Попельнухи Ю.І.,

представника позивача - Мельника В.О. (згідно з довіреністю),

представника відповідача - не прибув,

третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 (згідно з довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Болеко" до управління Укртрансінспекції у Черкаській області, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору - Державна служба України з безпеки на транспорті, - про скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

У Черкаський окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Болеко" (далі - позивач) до управління Укртрансінспекції у Черкаській області (далі - відповідач) про скасування постанов від 26.10.2015 №039289 та №039290 про застосування адміністративно-господарських штрафів.

Позов мотивовано тим, що відповідач застосував до позивача адміністративно-господарські санкції за відсутності факту порушення. Акцентував увагу на тому, що в актах перевірки зафіксоване перевищення ним вагових обмежень під час здійснення вантажних перевезень без фактичного зважування транспортних засобів на підставі документів, що не відповідали вимогам для товарно-транспортних накладних (далі - ТТН). Тому, просив задовольнити позов.

Відповідач проти позову заперечував з тих підстав, що оскаржувані рішення прийняті з огляду на виявлене перевезення позивачем вантажу з перевищенням вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху України, без дозволу, виданого Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів. Тому просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення та доводи представників сторін, повно та об'єктивно дослідивши докази у справі у їх взаємозв'язку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Болеко" зареєстроване як юридична особа з 31.01.2013 ().

З письмових доказів у справі суд встановив, що на підставі завдання на перевірку від 21.09.2015 №007419 службові особи управління Укртрансінспекції у Вінницькій області на автодорозі Житомир - Могилів-Подільський, 63 км. провели рейдову перевірку (документальний габаритно-ваговий контроль автомобілів), у т.ч. транспортних засобів позивача:

MAN TGA 26.400 з причепом SCHWARZMULLER, номерні знаки СА0485ВО та СА0594ХО, які належать позивачу відповідно до свідоцтв про право власності на транспортний засіб №866832 та №722047 відповідно;

MAN з причепом KRONE, номерні знаки СА0481ВО та СА0684ХP, які належать позивачу згідно зі свідоцтвами про право власності на транспортний засіб №866831 та №866838 відповідно.

За результатами перевірки склали довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю вищенаведених транспортних засобів від 23.09.2015 (а.с.22-23) та акти від 23.09.2015 №003177 та №003150 про перевищення вказаними транспортними засобами нормативних вагових параметрів (а.с.24-25). У них зафіксовали повну масу кожного із вказаних автомобілів 56,4 тонн при нормативно-допустимій 40,0 тонн. Також склали акти проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт від 23.09.2015 №004413 і №004404, в яких зафіксували порушення ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт": надання послуг з перевезення вантажів автомобільними дорогами України транспортним засобом, вагові параметри якого перевищують нормативно-допустимі, без наявності дозволу, виданого уповноваженим органом.

Вищевказані документи передані управлінням Укртрансінспекції у Вінницькій області відповідачу. На підставі них відповідач прийняв оскаржувані постанови від 26.10.2015 №039289 та №039290 про застосування адміністративно господарських штрафів у сумі 1700,00грн. кожна за відсутність у позивача спеціального дозволу на перевезення вантажів транспортним засобом, вагові параметри якого перевищують нормативно допустимі.

До висновків про зазначене перевищення позивачем відповідач дійшов на підставі даних вищезазначених актів та отриманих до них копій двох ТТН (а.с.119, 126). Разом з тим, суд звернув увагу, що ТТН від 23.09.2015 до автомобіля з н.з. СА0485ВО має номер 446 (а.с.126), тоді як акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт щодо цього транспортного засобу від 23.09.2015 №004413 містить посилання на ТТН від 23.09.2015 №466, копія якого у відповідача відсутня та не надана суду. Натомість надано та враховано (на переконання суду безпідставно) ТТН №446. Також акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт від 23.09.2015 №004404 щодо транспортного засобу з номерним знаком СА0481ВО містить посилання на ТТН від 23.09.2015 №447 (а.с.119), з якої неможливо встановити жодного реквізиту та змісту.

З огляду на такі обставини відповідач, отримавши від управління Укртрансінспекції у Вінницькій області вищевказані документи, до часу прийняття оскаржуваних рішень мав обов'язок пересвідчитися в дійсності існування фактів порушень (отримати копії саме тих ТТН, які зазначені в актах та які дозволяються встанивити їх зміст (дані про вантаж і про автоперевізника), а не вважати їх такими тільки за наявності записів у актах, у т.ч. пересвідчитися у вчиненні таких фактів саме позивачем. Відсутність таких даних не дає підстав вважати оскаржувані рішення правомірними.

Так, для вирішення спору та оцінки оскаржуваних рішень суд врахував, що спірні правовідносини регулюються Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-ІІІ (далі - Закон №2344-ІІІ), Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 (далі - Порядок №879), а також іншими нормативно-правовими актами.

Для оцінки доводів відповідача про перевищення позивачем вагових параметрів транспортних засобів під час здійснення вантажних перевезень та позивача - про порушення порядку здійснення вагового контролю, суд взяв до уваги механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування, визначений Порядком №879.

Габаритно-ваговий контроль згідно з підп.4 п.2 Порядку №879 - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів. Відповідно до п.3 цього Порядку він здійснюється Укртрансінспекцією, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

П.16 Порядку №879 передбачено його види: документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль.

При цьому, нормами наведеного Порядку не передбачено обов'язку в кожному випадку здійснювати точний габаритно-ваговий контроль (фактичне зважування транспортного засобу) для підтвердження висновків документального. Отже, доводи позивача про безумовність вищевказаного обов'язку спростовуються наведеними нормами.

Суд взяв до уваги, що документальний габаритно-ваговий контроль згідно з підп.5-1 п.2 Порядку №879 - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу. Такі відомості відображаються у ТТН на вантаж, яка є товарно-супровідним документом до нього та призначена для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення згідно з вимогами Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Мінтрансу від 14.10.97 №363 (далі - Правила № 363), та відповідно до абз.2 ч.2 ст.48 Закону №2344-ІІІ обов'язковим документом для водія під час здійснення внутрішніх перевезень вантажів.

Позивач надав суду ТТН, про які згадується у вищезгаданих актах перевірки: №466 і №447. В них зазначено, що перевезенню підлягало насіння соняшнику насипом. Під час дослідження цих ТТН та наданих відповідачем копій суд встановив відсутність їх належного оформлення.

Вимога оформити ТТН передбачена пунктом 11.6 Правил №363. Так, замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом). Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.

Підпунктами 19.1.3., 19.1.8. п.19.1 Розділу 19 Правил №363 встановлений обов'язок вантажовідправника зазначити у ТТН масу зернових вантажів. Приймання та здача зерна здійснюється Перевізниками за масою. Відповідно до п.10.13. Правил №363 запис у ТТН щодо маси вантажу та способу її визначення виконується замовником (вантажовідправником).

Суд звернув увагу, що надані суду позивачем копії ТТН від 23.09.2015 №466 і №447 (а.с.28-31), як і надані відповідачем не містять: жодних скріплень печатками та штампами автоперевізника, вантажовідправника, вантажоодержувача; розшифрувань ПІБ та підписів службових осіб, які безпосередньо здійснювали навантажувально-розвантажувальні роботи та відпуск його з місця навантаження, водія; посилання на товарносупровідні документи до вантажу. Отже документальної перевірки виключно на їх підставі для здійснення правомірних висновків не достатньо.

З огляду на вищевказані вимоги законодавства та встановлені обставини справи належними доказами перевищення вагових параметрів вищевказаних транспортних засобів за відповідними ТТН є дані про фактичне зважування. Таких доказів відповідач суду не надав, а матеріали перевірки не містять (у т.ч. підписів опаратора вагового комплексу). Тому суд дійшов висновку, що відповідач не довів належними доказами факту перевищення транспортними засобами позивача нормативних вагових параметрів, за що позивач мав би, за твердженням відповідача, отримати спеціальний дозвіл.

Пунктом 21 Порядку №879 встановлено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування.

Відповідно до п.22 цього Порядку у разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою передбачений порядок тимчасового затримання транспортних засобів. Разом з тим, суд з'ясував, що під час проведення перевірки вищевказані транспортні засоби затримані не були і згідно з поясненнями представника позивача у судових засіданнях на час перевірки не були навантажені зазначеною масою вантажу та продовжили подальший рух для здійснення навантаження замовленого товару до місця призначення.

Під час вирішення спору суд взяв до уваги, що ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачений обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність свого рішення в адміністративних справах про їх протиправність.

Оскільки позивач заперечує перевищення його транспортними засобами нормативно встановлених вагових параметрів під час здійснення вантажних перевезень, а відповідач всупереч ч.2 ст.71 КАС України не довів належними доказами такого перевищення, суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення прийняті за відсутності доведеного факту допущення позивачем зазначеного порушення.

Дотримуючись передбачених ч.1 ст.162 КАС України меж повноважень суду під час вирішення спору та норм ч.2 ст.11 КАС України, суд дійшов висновку для повного захисту прав позивача визнати протиправними та скасувати оскаржувані рішення і на підставі ст.94 КАС України стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Укртрансінспекції у Черкаській області України на користь позивача судовий збір за подання цього позову в сумі 2436,00грн.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 160-165, 254-256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Болеко" - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати постанови управління Укртрансінспекції у Черкаській області від 26.10.2015 №039289 та №039290 про застосування адміністративно-господарських штрафів.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Укртрансінспекції у Черкаській області () на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Болеко" () судовий збір за подання цього позову в сумі 2436,00грн. (дві тисячі чотириста тридцять шість гривень).

3. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з моменту отримання повного її тексту. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

4. Копії постанови направити особам, які брали участь у справі.

Суддя А.М. Бабич