Справа № 814/3720/15
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2016 р. Справа № 814/3720/15

Категорія: 10.3.4 Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Жука С.І.
судді - Потапчука В.О.
судді - Семенюка Г.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Обласного центру медико-соціальних експертиз на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Обласного центру медико-соціальних експертиз про визнання протиправною відмову у встановленні причинного зв'язку інвалідності з травмами, що були отримані під час перебування у Німеччині на примусових роботах у роки Великої Вітчизняної Війни, встановлення факту причинного зв'язку її інвалідності з травмами, отриманими під час виконання примусових робіт, визнання її інвалідом війни відповідно до пункту 5 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", -

встановиЛА:

Позивач звернувся до адміністративного суду з позовною заявою до Обласного центру медико-соціальних експертиз м. Миколаїв про визнання відмови у встановленні причини інвалідності з травмами, що були отримані під час перебування у Німеччині на примусових роботах у роки Великої вітчизняної війни , встановити факт причинного зв'язку інвалідності з травмами, отриманими під час виконання примусових робіт у Німеччині в роки Великої вітчизняної війни та Другої світової війни, визнати інвалідом війни відповідно до п.5 ст.7 Закону України " Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Суд першої інстанції своєю постановою від 02 листопада 2015 року позов задовольнив частково.

Зобов'язав Обласний центр медико-соціальних експертиз змінити причини інвалідності ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з "загального захворювання" на "інвалід війни" на підставі п.5 ст.7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

В решті позову відмовив.

Обласний центр медико-соціальних експертиз не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Обласний центр медико-соціальних експертиз посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, або у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції правильно встановлено правовідносини та які нормативно-правові акти регулюють зазначені правовідносини, але суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача. Медико-соціальні експертні комісії у своїй роботі керуються законами України, постановами і розпорядженнями КМУ, наказами, інструкціями, вказівками МОЗ України та іншими нормативними актами.

Відповідно до п.1 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою КМУ від 03.12.2009 № 1317, медико-соціальні експертні комісії (далі - МСЕК) встановлюють групу, причину і час настання інвалідності хворим, що досягли повноліття. Пунктом 26 вище згаданого Положення визначено порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, особі, що визнана інвалідом, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється І, II чи III група інвалідності та причина інвалідності.

В п.4 та в п.5 с.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що до інвалідів війни належать інваліди з числа: п.4. Осіб, які стали інвалідами внаслідок поранень чи інших ушкоджень здоров'я, одержаних у районах бойових дій у період Великої Вітчизняної війни та від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння у повоєнний період, а також під час виконання робіт, пов'язаних з розмінуванням боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни незалежно від часу їх виконання; п.5. Осіб, які стали інвалідами внаслідок воєнних дій громадянської та Великої Вітчизняної воєн або стали інвалідами із зазначених причин у неповнолітньому віці у воєнні та повоєнні роки».

За прямими наслідками ушкодження здоров'я вирішується питання встановлення причини інвалідності у осіб цивільного населення (учасники війни, жертви нацистських переслідувань та ін.), які стали інвалідами внаслідок поранень чи інших ушкоджень здоров'я (травми, каліцтва) відповідно п.4 та п.5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Згідно п.1.6 Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженою наказом МОЗ України від 05.09.2011 № 561 документи, що використовуються для визначення причинного зв'язку інвалідності, подаються в оригіналі або копії, засвідчені в установленому законодавством порядку.

Причинний зв'язок інвалідності з наслідками воєнних дій встановлюється на підставі довідок військово-медичних чи лікувально-профілактичних закладів про отримання поранення (каліцтва).

З матеріалів справи вбачається, що Позивачка як в'язень концтабору з 1942 по 1945 роки має статус учасника війни та є інвалідом ІІ групи від загального захворювання.

В березні 1994 року у віці 68 років, позивачка отримала побутову черепно-мозкову травму з враженням області правої скроні та правого ока, після травми знизився зір.

12.01.1995р. позивачці встановлено III групу інвалідності по патології зору, безстроково. Причина інвалідності - загальне захворювання. З 2002 р. ОСОБА_4 встановлена II група інвалідності, безстроково.

В період з 1999 по 2007 р. позивачка оглядалася на обласній МСЕК з метою зміни причини інвалідності «загальне захворювання» на «інвалід війни».

Заключенням Миколаївської обласної медико-соціальної експертної комісії від 18.12.2000р. (а.с.56) позивачці підтверджено третю групу інвалідності у зв'язку із захворюванням. Підстави для зміни причин інвалідності на інвалід війни відсутні.

17.04.2001р. Миколаївська обласна медико-соціальна експертна комісія підтвердила позивачці третю групу інвалідності від загального захворювання (т.1 а.с.59). А також зазначила, що підстав для зміни причин інвалідності немає, а рішення винесено з урахуванням заключення інституту експертиз.

Заочним заключеням Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності м. Дніпропетровська в 2001р. позивачку обґрунтовано визнано інвалідом від загального захворювання. Підстави для зміни причини інвалідності відсутні.

В 2007 році позивачка оглянута на засіданні медико-соціальної експертної комісії. В заключні від 8.11.2007р. зазначено, що у позивачки друга група інвалідності по зору на підставі «загальне захворювання» (т.1а.с.63).

З 26.09.07 по 10.10.07 р. позивачка знаходилась на обстеженні в Українському державному науково-дослідному інституті медико-соціальних проблем інвалідностям (т.1 а.с. 50 ).

В заключенні експертної комісії інституту за №5125 зазначено: «В 2001 р. хвора заочно консультована в інституті експертизи на предмет зміни причини інвалідності «загальне захворювання» на «інвалід війни». Комісія дійшла висновку що підстав для зміни причини інвалідності немає. В даний час нових документів за період з 1942 по 1945 рр. про інвалідизуючі поранення чи захворювання, отримані в період ВВВ відсутні. Згідно діючого законодавства підстав для зміни причини інвалідності немає. Рішення МСЕК, обґрунтоване».

01.06.2010, позивачка, була черговий раз оглянута на міжрайонній медико-соціальній експертній комісії, з метою зміни причини інвалідності «загальне захворювання» на «інвалід війни», а також з метою підвищення групи інвалідності. Підстав для зміни інвалідності, а також підвищення групи інвалідності не встановлено (т.1 а.с.160-165).

Згідно додатка до листа МОЗ України № 16.01/117 від 30.05.94 р. причина інвалідності «інвалід війни» учасникам війни встановлюється за прямими наслідками воєнних дій (п. 5, ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»).

В зв'язку з відсутністю у заявниці інвалідизуючих поранень або захворювань, отриманих в період великої вітчизняної війни, підстав для зміни причини інвалідності з «загальне захворювання» на «інвалід війни» немає.

Позивачка не погодившись із висновками міжрайонній медико-соціальній експертній комісії від 01.06.2010р. оскаржила вищезгаданий висновок до обласної медико-соціальної експертної комісії яка оглянувши її 14.07.2010р. не знайшла підстав для підвищення групи інвалідності та зміни причини інвалідності. За таких обставин, суд першої інстанції пославшись на п.15 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою КМУ від 03.12.2009 № 1317, прийшов до висновку, що відсутність у позивачки довідки, яка б підтверджувала факт поранення чи захворювання в період 1942 по 1945 роки не може бути підставою для відмови у встановленні причин інвалідності.

Суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що пунктом 15 вище згаданого положення передбачається встановлення інвалідності, що настала в внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаного з бойовими діями у період Великої Вітчизняної війни чи з їх наслідками. В матеріалах справи відсутні докази про отримання позивачкою поранення, контузії, травми або каліцтва, пов'язаного з бойовими діями у період Великої Вітчизняної війни. Проте в матеріалах справи є докази експертних установ про те, що у позивачки інвалідність настала в наслідок загального захворювання в наслідок патології зору.

Суд першої інстанції не навів доказів які б спростували висновки експертних установ.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, доводи апеляційної скарги висновки суду спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції постановив рішення із порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку із чим рішення суду першої підлягає скасуванню, з постановленням нового рішення по справі.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Обласного центру медико-соціальних експертиз, - задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2015 року, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_4 до Обласного центру медико-соціальних експертиз про визнання протиправною відмову у встановленні причинного зв'язку інвалідності з травмами, що були отримані під час перебування у Німеччині на примусових роботах у роки Великої Вітчизняної Війни, встановлення факту причинного зв'язку її інвалідності з травмами, отриманими під час виконання примусових робіт, визнання її інвалідом війни відповідно до пункту 5 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", - відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням до Вищого адміністративного суду України в порядку статті 212 КАС України.

Головуючийсуддя С.І. Жук
суддя В.О. Потапчук
суддя Г.В. Семенюк