Справа № 814/1409/15
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2016-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2016 р.м.ОдесаСправа № 814/1409/15

Категорія: 8.1 Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.

за участю секретаря - Скоріної Т.С.

апелянтів:

від позивача - Ковширін М.М.;

від відповідача - Зайцева А.М., Чернявський В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційні скарги Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області, товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична база «Південний Буг» на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 червня 2015 року за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична база «Південний Буг» до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Миколаївській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення бюджетної заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Туристична база «Південний Буг» (далі - ТОВ «ТБ «Південний Буг») звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі - ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва) про визнання протиправною бездіяльності щодо не вчинення дій, передбачених ст.200 Податкового кодексу України, направлених на відшкодування податку на додану вартість (надалі - ПДВ) та про стягнення з Державного бюджету України бюджетної заборгованості з цього податку у загальній сумі 6 375 079,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено про порушення податковою інспекцією строків подання до Головного управління Державної казначейської служби України в Миколаївській області (надалі - ГДКСУ в Миколаївській області) висновків із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню, про ненадання взагалі таких висновків по окремим податковим періодам, а також про те, що з ДКСУ в Миколаївській області, як розпорядника бюджетних коштів належить стягнути існуючу бюджетну заборгованість з ПДВ.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 червня 2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Суд стягнув з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична база «Південний Буг» бюджетну заборгованість з ПДВ за III квартал 2011 року в сумі 737 963,00 грн. та за II квартал 2014 року в сумі 304 972,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

В апеляційній скарзі ТОВ «ТБ «Південний Буг» ставить питання про скасування постанови суду першої інстанції, у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи та просить прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, посилаючись на порушення норм матеріального права, ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представники апелянтів у судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримали вимоги апеляційних скарг та просили їх задовольнити.

Представник ДКСУ в Миколаївській області надавши заперечення до апеляційної скарги позивача, до суду апеляційної інстанції не з'явився, повідомлений належним чином про місце, дату та час судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України, неприбуття у судове засідання сторони, належним чином повідомленої про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

З'ясувавши обставини справи, доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню на наступних підставах.

Так, судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що ТОВ «ТБ «Південний Буг» протягом 2011 - 2014 років декларувало ПДВ, що підлягало бюджетному відшкодуванню шляхом перерахування на його поточний рахунок.

Протягом 2011 - 2014 років ТОВ «ТБ «Південний Буг» відшкодовано з Державного бюджету 772 725,00 грн.

Судовими рішеннями, які набрали законної сили, підтверджено право товариства на відшкодування з бюджету ПДВ на загальну суму 6 375 079,00 грн., у тому числі за періодами:

- за III квартал 2011 року в сумі - 737 963,00 грн.;

- за II квартал 2012 року в сумі - 1 011 906,00 грн.;

- за III квартал 2012 року в сумі - 1 228 452,00 грн.;

- за IV квартал 2012 року в сумі - 807 546,00 грн.;

- за I квартал 2013 року в сумі - 738 982,00 грн.;

- за II квартал 2013 року в сумі - 595 818,00 грн.;

- за III квартал 2013 року в сумі - 691 642,00 грн.;

- за IV квартал 2013 року в сумі - 257 798,00 грн.;

- за II квартал 2014 року в сумі - 309 972,00 грн.

У матеріалах справи наявні заяви позивача до ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва про повернення суми бюджетного відшкодування за вказані періоди (а.с.10-18).

Позивач неодноразово звертався до відповідача з заявами про виконання обов'язку з направлення висновків про бюджетне відшкодування до органів державного казначейства (а.с.19,22).

28 квітня 2015 року відповідач надав до органу державного казначейства висновки про суми відшкодування ПДВ по сімох податкових періодах, зокрема за періодами: II кварталу, IV кварталу 2012 року, I кварталу, IV кварталу 2013 року (а.с.43-50).

Стосовно періодів III кварталу 2011 року і II кварталу 2014 року відповідач вніс пропозицію в травні 2015 року на робочу групу для прийняття рішення про можливі обсяги відшкодування та включення до інформації щодо стану відпрацювання ПДВ, заявленого до відшкодування. Станом на дату розгляду справи у суді першої інстанції, рішення ДФС України не прийнято.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва, надавши висновки до ДКСУ в Миколаївській області із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню за періодами, які були зазначені вище, діяла відповідно до вимог ст. 200 Податкового кодексу України, а тому немає підстав для визнання протиправною її бездіяльності.

За періодами, де контролюючим органом не було надано до Державного казначейства висновків із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету, суд першої інстанції вирішив стягнути з Державного бюджету заборгованість з ПДВ у сумі 1 042 935,00 грн.

При цьому, суд вважав, що неподання висновків за періодами III кварталу 2011 року і II кварталу 2014 року сталося не з вини позивача.

Позивач, оскаржуючи рішення суду першої інстанції не погодився з доводами, викладеними в ньому та наголошував на тому, що існує вина податкової інспекції в порушенні строку подання до органу казначейської служби висновків із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету, а також про те, що існує бездіяльність контролюючого органу щодо неподання по двох податкових періодах зазначених висновків.

Також на його думку, судом першої інстанції не враховано тієї обставини, що на день винесення судового рішення, ним взагалі не отримано бюджетного відшкодування з ПДВ.

ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва, оскаржуючи прийняте рішення, вважає, що суд першої інстанції не мав право стягувати суму бюджетного відшкодування за періодами по яким не надано висновків із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Згідно із вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів частково погоджується з доводами викладеними апелянтами та вважає наступне.

Алгоритм дій державних органів щодо відшкодування з Державного бюджету України (бюджетного відшкодування) ПДВ врегульовано у статті 200 Податкового кодексу України.

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації (пункт 200.7 статті 20 Податкового кодексу України).

Кабінет Міністрів України постановою від 17 січня 2011 року № 39 затвердив Порядок взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість (далі - Порядок), яким визначено механізм їх взаємодії.

Відповідно до абзацу другого пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України, після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження орган державної податкової служби протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу державного казначейства України висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

За змістом пункту 9 Порядку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку орган державної казначейської служби перераховує платникові податку зазначену у висновку суму бюджетного відшкодування ПДВ з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку, відкритий в обслуговуючому банку.

Аналізовані норми матеріального права свідчать на користь висновку про те, що бюджетне відшкодування ПДВ здійснюється органом державного казначейства з дотриманням процедури та на умовах, встановлених статтею 200 Податкового кодексу України і Порядком, на підставі податкової декларації та заяви про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації, у п'ятиденний термін з дня надходження від податкового органу висновку.

Цей порядок не передбачає бюджетне відшкодування ПДВ у спосіб судового стягнення безпосередньо (водночас) зі здійсненням судового контролю над рішеннями податкових органів, ухвалених за результатами перевірки сум ПДВ, заявлених до відшкодування або окремо від здійснення такого контролю.

Відшкодування з Державного бюджету України ПДВ є виключними повноваженнями податкових органів та органів державного казначейства, а, відтак, суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення такої заборгованості.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва, що рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог щодо стягнення бюджетної заборгованості з ПДВ за двома податковими періодами є помилковим з огляду на те, що така вимога не є правильним способом захисту прав платника ПДВ.

В цьому випадку, за умови відсутності висновків контролюючого органу з зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету, правильним способом захисту є вимога про зобов'язання відповідача, в особі ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва до виконання покладених на нього Законом і підзаконними актами обов'язків щодо надання органу казначейства висновку щодо суми, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за податковими періодами III кварталу 2011 року і II кварталу 2014 року.

Наведене цілком відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в його постанові від 16 вересня 2015 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Донагроімпекс» до Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Донецькій області, Головного управління Державної казначейської служби України в Донецькій області, Управління Державної казначейської служби у м. Донецьку Донецької області про стягнення бюджетної заборгованості з податку на додану вартість, яка в силу частини першої статті 244- 2 КАС є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить наведені норми права.

Окрім того, колегія суддів вважає правильними доводи позивача щодо порушення контролюючим органом строків подання до ДКСУ в Миколаївській області висновків із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Так, як слідує із матеріалів справи, судові рішення, якими встановлено право позивача на бюджетне відшкодування з ПДВ за періоди III кварталу 2011 року по III квартал 2013 року набрали законної сили у 2014 році, а за періоди IV кварталу 2013 року та II кварталу 2014 року судові рішення набрали законної сили, відповідно - 17 лютого 2015 року та 05 березня 2015 року.

Висновки з зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету, як вже було зазначено вище, були подані податковою інспекцією 28 квітня 2015 року, тобто з порушенням строків.

ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва, обґрунтовуючи порушення строків подання таких висновків, посилається на необхідність отримання узагальнених висновків про суми бюджетного відшкодування ПДВ від центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики для здійснення виплати позивачу.

Колегія суддів з такими доводами не згодна, враховуючи наступне.

Регламентований нормами Податкового кодексу України порядок відшкодування сум податку на додану вартість платнику податків не містить вимог обумовлюючих здійснення виплати сум відшкодування на підставі наявних, як висновку про підтвердження сум відшкодування, так і узагальненого висновку про суми бюджетного відшкодування ПДВ.

Відтак, не можна визнати слушними посилання податкового органу на необхідність отримання узагальнених висновків про суми бюджетного відшкодування ПДВ від центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики для здійснення виплати позивачу.

Адже зазначене питання стосується порядку взаємодії органів всередині централізованої податкової системи, що регулюється відомчими нормативними документами. Втім, правові механізми взаємодії між окремими ланками системи органів державної фіскальної служби з метою посилення контролю за дотриманням податкового законодавства, не можуть обмежувати законодавчо встановлені права платника, переносити у часі реалізацію таких прав (у тому числі права на отримання бюджетного відшкодування).

До суду апеляційної інстанції позивачем надана інформація щодо погашення органами державної казначейської служби бюджетної заборгованості з ПДВ за податковими періодами:

- за II квартал 2012 року в сумі - 1 011 906,00 грн.;

- за III квартал 2012 року в сумі - 1 228 452,00 грн.;

- за IV квартал 2012 року в сумі - 807 546,00 грн.;

- за I квартал 2013 року в сумі - 738 982,00 грн.;

- за II квартал 2013 року в сумі - 595 818,00 грн.;

- за III квартал 2013 року в сумі - 691 642,00 грн.;

- за IV квартал 2013 року в сумі - 257 798,00 грн.

Отже, як зазначає позивач, спору щодо відшкодування ПДВ за зазначеними періодами не існує.

Відповідно до п. 4 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області, товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична база «Південний Буг» - задовольнити частково.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 червня 2015 - скасувати.

Прийняти у справі нову постанову, якою адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична база «Південний Буг» до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Миколаївській області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення бюджетної заборгованості - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області щодо несвоєчасного надання до Головного управління Державної казначейської служби України в Миколаївській області висновків із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області надати Головному управлінню Державної казначейської служби України в Миколаївській області висновок щодо суми податку на додану вартість у розмірі 1 042 935,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту судового рішення.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова