Справа № 820/10451/15
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2016-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2016 р.Справа № 820/10451/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Старостіна В.В. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29.10.2015р. по справі № 820/10451/15

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області

про скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (далі-відповідач), в якому просила: скасувати рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці В'єтнаму ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, прийняте ГУ ДМС України в Харківській обл. від 25.12.2014 р. та рішення, викладене у формі Висновку про результати перевірки матеріалів щодо правомірності документування посвідкою на постійне проживання в Україні громадянина В'єтнаму ОСОБА_1 від 25.12.2014р., затверджений ГУ ДМС України в Харківській області.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 29.10.2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного і всебічного з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, а також на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Відповідач, надав письмові заперечення на апеляційну скаргу та письмові пояснення, в яких, посилаючись на обґрунтованість та об'єктивність рішення суду першої інстанції, просив залишити її без задоволення, постанову суду першої інстанції - без змін.

Представники сторін в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 08.08.2006 року на підставі рішення керівництва ВГІРФО УМВС України в Харківській області про надання дозволу на імміграцію позивача на підставі п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про імміграцію" від 07.06.2001 року було документовано посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 терміном дії - безстроково.

Після звернення позивача, громадянки В'єтнаму ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 із письмовою заявою до ГУ ДМС України в Харківській області щодо здійснення обміну бланку посвідки на постійне проживання, працівником відділу імміграції Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області встановлено, що на даний час громадянка В'єтнаму ОСОБА_1 значиться за обліками Головного Управління ДМС України в Харківській області.

При проведенні перевірки відповідачем було встановлено, що чоловіку позивача рішенням ВГІРФО УМВС України в Херсонській області від 07.09.2007 року скасовано посвідку на постійне проживання, видану 05.07.2004 року.

З метою підтвердження факту документування посвідкою на постійне проживання в Україні чоловіка позивача, громадянина СРВ ОСОБА_2 відповідачем було направлено запит до ГУ ДМС України в Київській області, на який отримано відповідь, що посвідка на постійне проживання в Україні на ім'я громадянина СРВ ОСОБА_2 (чоловіку позивача) була видана не на підставах, передбачених Законом України "Про імміграцію", а тому 24.01.2014 року прийнято рішення про її скасування. Відповідно до вказаного рішення громадянин СРВ ОСОБА_2 вважається таким, що не мав дозволу на імміграцію.

З урахуванням відповіді на запит ГУ ДМС України в Київській області відповідач - ГУ ДМС України в Харківській області 25.12.2014 року прийняв оскаржуване рішення у формі висновку, яким скасував рішення ВГІРФО УМВС України в Харківській області від 08.08.2008 року про надання дозволу на імміграцію в Україні громадянці В'єтнаму ОСОБА_1.

Також судом встановлено, що 28.08.2015 р. відповідачем на особистому прийомі у позивача було повідомлено та надано копію рішення Головного управління ДМС України в Харківській області від 25.12.2014 року про скасування дозволу на імміграцію від 08.08.2008 р. Також у позивача було вилучено посвідку на постійне проживання.

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності та необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства регулюються Конституцією України, Законом України "Про імміграцію" та іншими нормативно-правовими актами, що не повинні їм суперечити.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.4 Закону України "Про імміграцію" дозвіл на імміграцію надається в межах квоти імміграції.

Квота імміграції встановлюється Кабінетом Міністрів України у визначеному ним порядку по категоріях іммігрантів: особи, які є повнорідними братом чи сестрою, дідом чи бабою, онуком чи онукою громадян України.

Згідно з п.3 ч.1 ст.6 Закону України "Про імміграцію" спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань імміграції і підпорядковані йому органи приймають рішення про надання дозволу на імміграцію, про відмову у наданні дозволу на імміграцію, про скасування дозволу на імміграцію та видають копії цих рішень особам, яких вони стосуються.

Пунктом 1 частини 1 статті 12 Закону України "Про імміграцію" передбачено, що дозвіл на імміграцію може бути скасовано органом, який його видав, якщо з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність.

З огляду на зазначене вище суд зазначає, що умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства регулюються Конституцією України, Законом України "Про імміграцію".

Положеннями ст. 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних відносин, встановлено, що іноземці та особи без громадянства можуть у встановленому порядку іммігрувати в Україну на постійне проживання або прибути для працевлаштування на визначений термін, а також тимчасово перебувати на її території. Порядок видачі дозволу на імміграцію, а також посвідки на постійне проживання та вирішення інших питань, пов'язаних з імміграцією іноземців та осіб без громадянства, визначається Законом України "Про імміграцію".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про імміграцію" в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних відносин, імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання; посвідка на постійне проживання - документ, що підтверджує право іноземця чи особи без громадянства на постійне проживання в Україні.

Згідно з п.3 ч.1 ст.6 Закону України "Про імміграцію", спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань імміграції і підпорядковані йому органи приймають рішення про надання дозволу на імміграцію, про відмову у наданні дозволу на імміграцію, про скасування дозволу на імміграцію та видають копії цих рішень особам, яких вони стосуються.

Пунктом 1 частини 1 статті 12 Закону України "Про імміграцію" передбачено, що дозвіл на імміграцію може бути скасовано органом, який його видав, якщо з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність.

Відповідно до ст.13 Закону України "Про імміграцію" орган спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції за місцем проживання особи, стосовно якої прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, не пізніш як у тижневий строк з дня отримання цього рішення надсилає його копію особі та вилучає у неї посвідку на постійне проживання; особа, стосовно якої прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, повинна виїхати з України протягом місяця з дня отримання копії цього рішення; якщо за цей час особа не виїхала з України, вона підлягає видворенню в порядку, передбаченому законодавством України.

Як передбачено п. п. 21 - 24 Порядку, провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 26.12.2002 року № 1983, дозвіл на імміграцію скасовується органом, який його видав. Питання щодо скасування дозволу вправі порушити орган внутрішніх справ, інший орган виконавчої влади, який у межах наданих йому повноважень забезпечує виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію. Для започаткування процедури розгляду питання про скасування дозволу на імміграцію відповідне подання надсилається до органу, який приймав рішення про надання такого дозволу. ДМС, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення. Рішення про скасування дозволу на імміграцію надсилається протягом тижня органом, що його прийняв, до територіального підрозділу за місцем проживання для вилучення посвідки на постійне проживання в іммігранта та вжиття заходів відповідно до ст. 13 Закону України "Про імміграцію".

З матеріалів справи вбачається, що підставою для одержання позивачем дозволу на імміграцію в Україну та отримання посвідки на постійне проживання стало отримання її чоловіком - громадянином В'єтнаму ОСОБА_2 - дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання в Україні.

Проте, враховуючи, що громадянину В'єтнаму ОСОБА_2 рішенням ВГІРФО ГУМВС України в Херсонській області від 07.09.2007 року було скасовано посвідку на постійне проживання в Україні, таким чином документи на підставі яких позивачеві було видано дозвіл на постійне проживання в Україні, втратили чинність. Вказане є правовою підставою для скасування позивачу дозволу на імміграцію - п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про імміграцію".

Відповідно до вищевикладеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального права, у відповідності до вимог норм матеріального права, тому колегія суддів вважає, що підстав для її скасування немає.

Згідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29.10.2015р. по справі № 820/10451/15 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц А.О.
Судді(підпис) (підпис) Старостін В.В. Рєзнікова С.С.