Справа № 185/4314/15-а
Суддя: Гаврилов В. А.
Дата ухвалення: 2015-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 185/4314/15-а
Провадження № 2-а/185/88/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2015 року

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі :

Головуючого судді Гаврилова В.А.,

При секретарі Чичман І.В.,

За участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши справу в порядку адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до Головного управління праці та соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації про визнання дій та бездіяльності неправомірними щодо незабезпечення учасника бойових дій автотранспортом

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду та просив визнати дії та бездіяльність відповідача неправомірними щодо незабезпечення ОСОБА_1 , учасника бойових дій автомобілем на пільгових умовах позачергово , в позачерговому порядку, який за висновком МСЕК по автотранспорту від 21.06.1988 року визнаний такою особою, що потребує забезпечення автотранспортом та забезпечення автомобілем на пільгових умовах , позачергово на підставі медико- експертного висновку. Позов мотивував тим, що 21.06.1988 року за висновком МСЕК став особою яка, потребує забезпеченням автомобілем, з ручним керуванням на пільгових умовах ,згідно діючого на той період Порядку. На звернення позивача йому було відмовлено. Відмова не відповідає фактичним обставинам та законодавству так як він не перебуває на повторному позачерговому обліку безоплатному забезпеченню автомобілем, відмова не відповідає нормативно правовим актам, відповідачем безпідставно знято з обліку забезпеченням автомобілем, вказане свідчить про грубе порушення прав та соціальних гарантій .

В судовому засіданні позивач уточнив свої вимоги . Просив відповідача забезпечити його , як інваліда 2 групи , учасника бойових дій , автомобілем на пільгових умовах, позачергово , відповідно до вимог Порідку забезпечення інвалідів автомобілями , затвердженого Постановою КМУ від 19.07.2006 року № 999 з урахуванням його черговості, за № 157 від 28.08.2006 року, як інваліда війни 2-групи , учасника війни. Також заявив , що з часу його перебування на обліку до відповідача надійшло 447 автомобілів. Його черга повинна була отримати автомобіль.

Представник відповідача в судове засідання не зявився , просив суд розглянути справу без його участі . Посилався на те, що позивач має право на отримання автомобілю. У звязку зі зміною законодавства черговість позивача на отримання автомобілю змінювалась і автомобіль не було видано. Позивач неодноразово звертався до суду але йому було відмовлено.

Суд вислухавши позивача, дослідивши докази приходить до наступного.

15.03.2002 року позивачу було встановлено медичне показання на одержання автомобілю на дві руки і одну ногу. /а.с. 37/

21.03.2002 року позивач звернувся до відповідача з заявою про постановку на чергу отримання автомобіля у відповідності до висновків МСЄК від 15.03.2002 рок у . Його було поставлено на облік у чергу на безоплатне забезпечення автомобілем , як інваліда з числа військовослужбовців. Вказаний факт представником відповідача визнано.

19.01.2006 року позивач отримав статус ветерана війни , учасника бойових дій , що підтверджується копією посвідчення. /а.с.5/

Пунктом 21 Порядок забезпечення інвалідів автомобілями затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8.09.1999 року встановлено, що за наявності посвідчення водія, медичного висновку на право забезпечення автомобілем безплатно, відсутності протипоказань до керування ним автомобілями забезпечуються: позачергово безплатно - інваліди війни .

Викладене приводить суд до висновку про те, що позивач на вказаний час не мав права на позачергове отримання автомобілю, так як не мав статусу інваліда війни.

19.07.2006 року була прийнята Постанова Кабінету Міністрів України № 999, якою було скасовано Постанову Кабінету Міністрів України від 8.09.1999 року. Даною постановою затверджено новий Порядок забезпечення інвалідів автомобілями, та встановлено черговість отримання автомобілів в залежності від статусу інваліда.

Позивача у відповідності до пунктів 27,31 було переведено до загальної черги на забезпечення автомобілів на пільгових умовах з оплатою 30% від вартості автомобіля.

Пунктом 27 цього Порядку передбачено,що у порядку загальної черговості автомобілями забезпечуються інваліди, які мають відповідні медичні показання.

Пунктом 31 цього Порядку встановлено ,що автомобілями на пільгових умовах з оплатою 30 відсотків їх вартості забезпечуються: особи з числа військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, отриманого під час проходження військової служби, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, державної безпеки, інших військових формувань, які стали інвалідами внаслідок захворювання, отриманого під час проходження служби у зазначених формуваннях.

28.08.2006 року відповідачем надано відповідь позивачу про те,що останній перебуває на обліку у головному управлінні праці та соціальному захисту населення Донецької обласної державної адміністрації для безоплатного забезпечення автомобілем «Таврія-110270 » з ручним керуванням на дві руки з ураженням однієї ноги. Станом на 28.08.2006 року черга позивача була за № 157 серед інвалідів війни області на вказану модифікацію автомобілю. Позивачу було повідомлено, що на вказану дату його черга визначена з урахуванням того,що черга становить з інвалідів війни, які не забезпечені автомобілями з 1997 року. Автомобілем позивач буде забезпечений по мірі надходження автомобілів./а.с.107/

Черга позивача за № 157 була визначена, як для безоплатного отримання автомобілю.

Доказів про визнання права позивача на вказаний час отримати автомобіль позачергово судом не встановлено.

10.07.2008 року позивач отримав статус інваліда війни, за ст.7 п.2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що підтверджено копію свідоцтва ./а.с.5/

Згідно пункту 2 статті 7 вказаного закону до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов'язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Вказане свідчить про те, що позивач має особливий статус інваліда війни

21.08.2008 року позивач звернувся до відповідача з заявою про те,що у звязку зі зміною його статусу , як інваліда війни він просить відновити його чергу від 21.06.1988 року на отримання автомобілю з ручним керуванням на пільгових умовах.

З вказаного часу позивач отримав право на позачергове отримання автомобілю .

21.08.2008 року позивач звернувся до відповідача з заявою про відновлення черги для отримання автомобілю з ручним керуванням на пільгових умовах.

З вказаного часу позивач перебуває на обліку позачергового безоплатного забезпечення автомобілем. На час звернення позивача до суду номер його черги був 214, що підтверджено витягом зі списків інвалідів з правом позачергового забезпечення автомобілями./а.с.17/

Викладене приводить суд до висновку про те, що зміна статусу позивача тягла за собою зміну номеру черговості.

Позивач вимагає визнати те, що при вирішення його права слід виходити з номеру його черги 157. Судом встановлено, що статус позивача при перебуванні на обліку змінювався. Відновлення черги при отриманні нового статусу не передбачено встановленим Порядком забезпечення інвалідів автомобілями.

Згідно з відповіддю на імя позивача від 16.08.2013 року для забезпечення автомобілями інвалідів до відповідача надійшло 447 автомобілів.

Порядком забезпечення інвалідів автомобілями встановлено три черги інвалідів , які мають право на отримання автомобілів.

Крім того пунктом 4 вказаного Порядку встановлено, що розподіл автомобілів, придбаних для інвалідів Порядку, здійснюється відповідно головними управліннями соціального захисту і управліннями виконавчої дирекції у такому співвідношенні: 1) 50 відсотків - особам, що мають право на першочергове забезпечення автомобілями; 2) 30 відсотків - особам, що мають право на позачергове забезпечення автомобілями; 3) 20 відсотків - особам усіх інших категорій, що забезпечуються автомобілями у порядку загальної черги.

Згідно з поясненнями відповідача крім розподіл автомобілів за чергами, автомобілі розподіляються за модифікаціями. Таких модифікацій пять. Позивачу призначено автомобіль з керуванням на дві руки одну ногу. Викладене приводить суд до висновку про те, що не кожен з автомобілів може бути виданий позивачу, а його черга для отримання автомобіля не надійшла.

Позивачем надані суду копії наказів згідно з якими видавались автомобілі. З вказаних наказів вбачається підтвердження висновків суду про те,що забезпечення автомобілями здійснювалось шляхом продажі, часткової оплати та безкоштовної передачі тобто по різним чергам.

Заяви позивача ,що простий розрахунок свідчить про те,що його черга надійшла не може бути застосований так як судом встановлено, що автомобілі розподіляються за різними чергами та модифікаціями автомобілів.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України встановлено , до судом не було витребувано журнали обліку інвалідів для встановлення часу проведення інвентаризації особових транспортних справ автомобілів і яким чином змінювалась нумерація черговості. Не зясовувалось питання чи можлива була зміна черговості з перших номерів.

Для виконання вказаного судом було направлено запит до відповідача.

Представником відповідача на запит суду повідомлено, що запит суду виконати не можливо оскільки департамент соціального захисту населення Донецької облдержадміністрації знаходиться на території тимчасово непідконтрольній українській владі і надати вказані документи немає можливості.

Викладене приводить суд до висновку, про те, що вирішення справи можливо тільки на підставі доказів ,що є в матеріалах справи.

Разом з тим відповідачем суду надано копії позовної заяви від 18.03.2013 року, копію постанови суду за даним позовом від 24.032013 року по справі №2а/257/74/13 , що є окремою справою за позовом ОСОБА_1 до Головного управління праці та соціального захисту населення Донецької облдержадміністрації про визнання дій та бездіяльності неправомірними. Постановою суду було встановлено, що дії відповідача з часу постановлення ОСОБА_1 на облік для позачергового безоплатного забезпечення автомобілем з ручним керуванням з дати встановлення йому статусу інваліда війни , з 10.07 .2008 року були правомірними та відсутні підстави для задоволення позову. Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду 11.07.2013 року вказана постанова залишена без змін на набрала законної сили.

Статтею 72 КАС України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином суд приходить до висновку про те, вимоги позивача щодо забезпечення його позачергово автомобілем задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись за ст.7 п.2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Пунктом 21 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8.09.1999 року пунктами 4,27,31 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 8.09.1999 року, 158-165 КАС України -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління праці та соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації про визнання дій та бездіяльності неправомірними щодо ОСОБА_1 , як інваліда війни 2 групи, учасника бойових дій , автомобілем на пільгових умовах позачергово , відповідно до вимог порядку забезпечення інвалідів автомобілями , затвердженою постановою КМУ від 19.07.2006 року № 999 з урахуванням черговості 157 від 28.08.2006 року відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду

Постанова набирає законної сили після закінчення вказаного строку.

Суддя :