Справа № 826/2685/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2016-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

826/2685/15

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 січня 2016 року № 826/2685/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві

до

товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградська нафтова компанія»

про

накладення арешту на рахунки платника,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна податкова інспекція у Печерському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградська нафтова компанія» про накладення арешту на рахунки платника.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що товариством з обмеженою відповідальністю «Кіровоградська нафтова компанія» не допущено до перевірки посадових осіб контролюючого органу, у зв’язку з чим останнім було прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна такого платника податків.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши, що перевіряючі були допущені до проведення перевірки, що підтверджується мотивувальної частиною постанови Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/2540/15 за поданням державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві до товариства з обмеженою відповідальністю Кіровоградська нафтова компанія» про підтвердження обґрунтованості арешту майна платника податків. Відтак, за твердженням останнього, у позивача відсутні законодавчо мотивовані підстави для звернення до суду з розглядуваною у даній справі позовною вимогою.

Під час судового розгляду справи, провадження у справі зупинялось. Після поновлення провадження у справі, розгляд справи №826/2685/15 здійснено у порядку письмового провадження на підставі частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Наказом головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області у Кіровоградській області від 02.02.2015 №17 з метою проведення спільних заходів, направлених на недопущення втрат бюджету, уникнення виробництва нафтопродуктів, з яких не сплачується акцизний податок, на виробничих потужностях легального виробника, на виконання листа головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 22.01.2015 №1639/7/26-15-21-03-14 «Про залучення до оподаткування акцизним податком», на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» призначено проведення фактичної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградська нафтова компанія» щодо реальності здійснення господарської діяльності з виготовлення палива моторного альтернативного та інших нафтопродуктів. Об'єктом перевірки, відповідно до цього наказу, є наявність необхідних виробничих потужностей, схеми роботи та реальні технологічні процеси переробки, транспортування продукції, обсяги отриманої у 2014 році сировини для переробки і обсяги виготовлених та реалізованих у 2014 році палива моторного альтернативного та інших нафтопродуктів, обсяги отриманого компоненту моторного палива альтернативного за адресою: Кіровоградська область, селище Шостаківка, вул. Леніна, 1-Б. Термін проведення перевірки визначено тривалістю 10 робочих днів з 03 лютого по 14 лютого 2015 року

За твердженнями позивача, 04.02.2015 працівниками відділу контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області, згідно з наказом від 02.02.2015 №17, здійснено вихід на фактичну перевірку господарського об'єкта товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградська нафтова компанія», яким здійснюється виробництво палива моторного альтернативного з використанням компоненту палива моторного альтернативного за кодом УКТЗЕД 2207 «Спирт етиловий, не денатурований, з концентрацією спирту 80 об. % або більше…».

Після вручення директору товариства копії наказу про проведення перевірки та пред'явлення направлення на перевірку, останній в допуску до проведення перевірки, інвентаризації товарно-матеріальних цінностей (компоненту палива моторного альтернативного та готової продукції виготовленої з нього), а також наданні документів для здійснення перевірки господарської діяльності в частині отримання та використання компоненту палива моторного альтернативного за кодом УКТЗЕД 2207 «Спирт етиловий, не денатурований, з концентрацією спирту 80 об. % або більше; спирт етиловий та інші спиртові дистиляти та спиртні напої, одержані шляхом перегонки, денатуровані, будь-якої концентрації» відмовив.

Вказане підтверджується наявною у матеріалах справи копією акту від 04.02.2015 №2/11-28-21-05 про відмову від допуску посадових осіб та відмову від проведення перевірки.

На підставі викладеного, в.о. начальника державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві прийнято рішення від 16.02.2015 про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградська нафтова компанія».

Вважаючи факт не допуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградська нафтова компанія» необґрунтованим, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Згідно з підпунктом 20.1.32 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, контролюючі органи, зокрема, мають право звертатися до суду, якщо платник податків перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків шляхом накладення арешту на цінні папери та/або кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов'язань платника податків, погашення податкового боргу), та зобов'язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом.

Адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом (пункт 94.1 статті 94 Податкового кодексу України у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується, зокрема, у разі якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу (підпункт 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

З аналізу наведених законодавчих положень вбачається, що законодавець розмежовує документальні та фактичні перевірки, які за своєю правовою природою є різними видами перевірок.

Водночас, суд звертає увагу, що зміни до статті 94 Податкового кодексу України внесені Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо зменшення податкового тиску на платників податків» від 17.07.2015 №655-VIII, у відповідності до яких підпункт 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 викладено в такій редакції: « 94.2.3. платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу», набув чинності лише з 01.09.2015, тобто вже після виникнення спірних правовідносин.

Таким чином, станом на момент звернення до суду у позивача не було підстав для заявлення вимог про накладення арешту на майно відповідача, оскільки щодо нього було прийнято рішення про проведення саме фактичної перевірки, згідно з наказом від 02.02.2015 №17, а не документальної.

Також, суд, керуючись приписами частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, враховує обставини, встановлені судом при розгляді адміністративної справи №826/2540/15.

Так, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.02.2015 у вказаній справі, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2015, у задоволенні подання державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві про підтвердження обґрунтованості арешту майна платника податків товариства з обмеженою відповідальності «Кіровоградська нафтова компанія», відмовлено повністю.

Зокрема, судом під час розгляду адміністративної справи №826/2540/15 встановлено, що фактична перевірка була розпочата, а її проведення не було продовжено за відсутності документів, що і стало підставою для складання акту про відмову від допуску посадових осіб та відмову від проведення перевірки від 04.02.2015 №2/11-28-21-05, а, відтак, за висновком суду, твердження перевіряючих щодо недопущення останніх до здійснення перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградська нафтова компанія» є безпідставними, тобто такими, що не ґрунтуються на нормах законодавства, оскільки процедурним наслідком ненадання платником податків або його законними представниками посадовій (службовій) особі контролюючого органу документів, відповідно, є складення акта у довільній формі, що засвідчує факт такої відмови.

Отже, твердження позивача, з якими останні пов'язує факт звернення з даним позовом до суду, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, що також підтверджується змістом постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.02.2015 у справі №826/2540/15, яка набрала законною сили.

З врахуванням викладеного, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їхнього задоволення.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.