Справа № 537/1232/15-а
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2016-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2016 року м. Київ К/800/48415/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Цуркана М.І. (головуючий),
Єрьоміна А.В., Кравцова О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в місті Кременчуці Полтавської області, третя особа: Міністерство праці та соціальної політики України, про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, що переглядається за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 23 вересня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2015 року,

у с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Кременчуці Полтавської області (далі - Управління ПФ), третя особа: Міністерство праці та соціальної політики України, про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Зазначав, що з 1 січня 2015 року Закон України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі - Закон № 1105-XIV) викладено в новій редакції і, зокрема, виключено частину шістнадцяту статті 34, якою вставлено, що виплата пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання провадиться потерпілому відповідно до законодавства про пенсійне забезпечення.

Посилаючись на те, що з 1 січня 2015 року при нарахуванні пенсії по інвалідності Управління ПФ має керуватись нормами Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - Основи) та Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), просив визнати з 1 січня 2015 року неналежним та протиправним матеріальне забезпечення пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві в розмірі 150 гривень за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постановою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 23 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувані рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши оскаржувані рішення судів та матеріали справи в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 перебуває на обліку в Управлінні ПФ та є інвалідом ІІ групи внаслідок трудового каліцтва.

З 24 травня 1984 року позивач отримує пенсію як інвалід ІІ групи внаслідок трудового каліцтва.

Станом на 1 січня 2015 року розрахунок пенсії проведено відповідно до Закону № 1788-XII та постанов Кабінету Міністрів України від 19 серпня 1999 року № 1528, від 10 листопада 2000 року № 1686, від 27 червня 2001 року № 741, від 19 грудня 2001 року № 1706, від 13 березня 2002 року № 279, від 15 квітня 2003 року № 544 та від 26 березня 2008 року № 265.

Розмір пенсії встановлено з урахуванням довідки про заробіток для обчислена пенсії за період з 1 січня 1992 року по 31 грудня 1993 року. Згідно з розрахунком заробітної плати середньомісячний заробіток для обчислення пенсії складає 149,66 грн.

Частиною першою статті 29 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) встановлено, що пенсії по інвалідності призначаються в таких розмірах: інвалідам І групи - 70 процентів, інвалідам II групи - 60 процентів, інвалідам III групи - 40 процентів заробітку.

Основний розмір пенсії від середнього заробітку на час його нарахування склав 149,66 грн х 60% = 89,796 грн.

В подальшому, відповідно до наведених постанов Кабінету Міністрів України, розмір пенсії позивача перераховувався з урахуванням коефіцієнту підвищення.

18 лютого 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Управління ПФ із заявою про належне матеріальне забезпечення його пенсії в порядку, передбаченому пунктом 1 частини першої статті 25 та статтею 31 Основ.

Листом від 5 березня 2015 року № 51/М-10 позивача повідомлено, що відсутні підстави для застосування іншого порядку визначення розміру пенсії.

Відмовивши в задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку, що Управління ПФ під час розрахунку пенсії діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком судів.

Пунктом 2 частини першої статті 8 Закону № 1105-XIV встановлено, що обов'язковому страхуванню від нещасного випадку підлягають учні та студенти навчальних закладів, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти, залучені до будь-яких робіт під час, перед або після занять; під час занять, коли вони набувають професійних навичок; у період проходження виробничої практики (стажування), виконання робіт на підприємствах.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону № 1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи її рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства), пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

За приписами пункту 16 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону № 1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Відповідно до частини третьої статті 30 Закону № 1058-IV пенсія по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання призначається відповідно до Закону № 1105-XIV.

З огляду на викладені вимоги чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанції про необґрунтованість вимог позивача про застосування для обчислення розміру його пенсії норм Закону № 1058-IV та Основ, оскільки ними не врегульовано порядок призначення пенсії по інвалідності у зв'язку з трудовим каліцтвом і її розміру.

При цьому, зі вступом в дію Закону України від 28 грудня 2014 року № 77-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» та виключенням положень частини шістнадцятої статті 34 Закону № 1105-XIV, продовжують діяти норми про призначення та сплату пенсії по інвалідності від нещасного випадку на виробництві.

Оскільки на даний час законодавцем не внесено відповідні зміни до вище вказаного Закону, органи Пенсійного фонду України призначають пенсії по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання та в разі втрати годувальника за нормами Закону № 1788-XII.

За таких обставин, суди попередніх інстанції обґрунтовано відмовили в задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків не спростовують та не дають підстав вважати оскаржувані рішення такими, що прийняті з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 23 вересня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді М.І.Цуркан

А.В.Єрьомін

О.В.Кравцов