Справа № 826/14617/15
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2016-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

21 січня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Грибан І.О., Беспалова О.О.

за участю:

секретаря судового засідання Артюхіної М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління державної фіскальної служби у м.Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління державної фіскальної служби у м.Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екомілк-Україна" про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екомілк-Україна" про стягнення податкової заборгованості в розмірі 48 909,19грн.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що за відповідачем обліковується заборгованість з ПДВ у названому розмірі, яка виникла у зв'язку із несплатою самостійно визначених платником у деклараціях з ПДВ зобов'язань.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Екомілк-Україна" податкову заборгованість у розмірі 29 465,98 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Суд виходив з того, що наявними у справі доказами лише частково підтверджується заявлена до стягнення сума заборгованості.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати, та ухвалити постанову, якою позов ДПІ задовольнити у повному обсязі.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржено.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У зв'язку із цим, колегія суддів звертає увагу, що за наслідками розгляду апеляційної скарги позивача, рішення окружного суду в частині, що ним не оскаржена, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування технічними засобами у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, постанова суду - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ "Екомілк-Україна" перебуває на обліку в ДПІ у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Матеріалами справи підтверджується, що платником податків у податкових деклараціях з ПДВ від 22.12.2014 №, від 20.01.2015 №, від 19.02.2015 № самостійно визначено суму ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету у загальному розмірі 9623,00 грн.

У зв'язку із несплатою узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючим органом відповідно до вимог ст.. 59 Податкового кодексу України направлено відповідачу податкову вимогу №2422-25 від 15.10.2014. Також прийнято рішення про опис майна у податкову заставу від 15.10.2014. №28/26-57-25-01-10 та направлено лист про виділення майна у податкову заставу від 15.10.2014. №11643/10/26-57-25-01-33.

Позивач, посилаючись на те, що за відповідачем обліковується податковий борг у розмірі 48909,19 грн., який платником податків самостійно погашено не було, звернувся до суду із даним позовом про його стягнення.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд виходив з того, що відповідно до зворотного боку облікової картки платника податку за позивачем станом на 30.09.2015 обліковувався податковий борг з ПДВ у загальному розмірі 29 465,98 грн., відповідачем цих обставин не спростовано, доказів сплати боргу або оскарження рішень контролюючого органу не надано. Водночас, суд зазначив, що позивачем не надано доказів заборгованості відповідача зі сплати ПДВ на суму, що перевищує 29465,98грн., тобто факт існування боргу в розмірі 19 443,21 грн. ним не доведено.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду виходить з такого.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг - це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності) самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Тобто сума узгодженого грошового зобов'язання набуває якості податкового боргу у разі її несплати у встановлений цим Кодексом строк, з наступного дня після граничного строку її сплати.

Відповідно до п. 56.11 статті 56 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Згідно з підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України встановлено, що після закінчення встановлених строків погашення узгодженого податкового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Згідно норм пунктів 129.4 та 129.5 статті 129 Податкового кодексу України пеня нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності) із розрахунку 120% річної облікової ставки НБУ, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Відповідно до пп. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податкова вимога - це письмова вимога органу державної податкової служби до платника щодо погашення суми податкового боргу.

Положенням статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Згідно п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Положеннями Податкового кодексу України не передбачено направлення податкової вимоги на кожну нову суму податкового боргу. Виставлення нової податкової вимоги на нову суму податкового боргу можливе лише після відкликання попередньої податкової вимоги за наявності підстав, передбачених ст. 60 Податкового кодексу України.

Тобто, податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення до моменту, зокрема, повного погашення податкового боргу платником за всіма видами податків і зборів. При цьому грошові зобов'язання, які складають податковий борг, можуть змінюватися як кількісно, так і за видами податків.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків, крім фізичних осіб, регулюється статтями 95-99 Податкового кодексу України.

У відповідності до п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання такому платнику податкової вимоги (п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України).

Отже, право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня надіслання платникові податків податкової вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що контролюючим органом відповідно до вимог ст.. 59 Податкового кодексу України направлено відповідачу податкову вимогу №2422-25 від 15.10.2014. Також прийнято рішення про опис майна у податкову заставу від 15.10.2014. №28/26-57-25-01-10 та направлено лист про виділення майна у податкову заставу від 15.10.2014. №11643/10/26-57-25-01-33.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що за позивачем станом на 30.09.2015 обліковувався податковий борг з ПДВ у загальному розмірі 29 465,98 грн., що підтверджується даними зворотного боку облікової картки платника податків.

Станом на час вирішення справи судом першої інстанції, відповідач суму боргу не сплатив, при цьому обставин оскарження податкової вимоги чи рішення позивача про опис майна в податкову заставу судом не встановлено.

Листом від 03.11.2014р. №11 відповідач повідомив податковий орган про сплату ним податкового зобов'язання з ПДВ у розмірі 21 080,00 грн., однак, у зв'язку з тим, що відповідач помилково сплатив вказані кошти на рахунок податку на прибуток, він просив їх повернути на відповідний рахунок з ПДВ.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази перерахування податковим органом вказаної суми на рахунок ПДВ, а відтак, факту належної сплати такого зобов'язання не встановлено.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову у цій частині та стягнення з відповідача суми податкового боргу у розмірі 29465,98 грн.

Сторонами рішення суду в цій частині не оскаржене.

Водночас, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо недоведеності позивачем існування у платника заборгованості зі сплати ПДВ у розмірі, що перевищує 29 465,98 грн., а відтак і відсутності підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача 19 443,21 грн.

З цього приводу, апеляційний суд відзначає, що згідно із даними облікової картки платника податків, заборгованість у розмірі 48909,19 грн., про стягнення якої звернувся позивач, обліковувалася за товариством станом на 30.01.2015, проте, у подальшому її розмір зменшувався і станом на 30.09.2015, відповідно до названої картки, становив 29 465,98 грн.

Відповідачем не надано суду доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

У зв'язку із цим, колегія суддів дійшла висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління державної фіскальної служби у м.Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління державної фіскальної служби у м.Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екомілк-Україна" про стягнення заборгованості - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддіІ.О. Грибан

О.О. Беспалов

Повний текст ухвали виготовлено 25 січня 2016 року

.

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Грибан І.О.

Беспалов О.О.