Справа № 826/14616/15
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 грудня 2015 року № 826/14616/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Аблова Є.В., судді Погрібніченка І.М., судді Шулежка В.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головне управління Міністерства внутрішніх справ в м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головне управління Міністерства внутрішніх справ в м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу, мотивуючи позовні вимоги тим, що оскаржуваний наказ в частині оголошення позивачу зауваження з підстав вчинення останнім дисциплінарного проступку, який виявився в порушенні вимог ст. 2, 9,40, 280 КПК України, ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, пп.5.3.1, 5.3.2 розділу 5 Положення про органи досудового розслідування МВС України, затвердженого наказом МВС України від 09.08.2012 року №686 та неналежному виконання функціональних обов'язків, є необґрунтованим та протиправним та підлягає скасуванню .

У позовній заяві позивач просить суд визнати протиправним та скасувати п.56 наказу Міністерства внутрішніх справ України від 19.06.2015 року №837 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині оголошення зауваження старшому слідчому в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров'я особи, слідчого управління ГУМВС України в м. Києві капітану міліції ОСОБА_1.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

В письмових запереченнях представник Міністерства внутрішніх справ України зазначив, що наказ прийнято за висновками службового розслідування, яке було проведено у відповідності до законодавства та в межах компетенції.

Відповідно до ч.6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи зазначене, суд ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Вирішуючи спір по суті, суд дійшов висновків про наступне.

Наказом МВС України від 06.04.2015 року №391 призначено службове розслідування за відомостями, викладеними у доповідній записці заступника Міністра - начальника Головного слідчого управління від 02.04.2015 року № 13/2/1-6792 про виявлені недоліки, допущені під час організації досудового розслідування в кримінальних провадженнях про кримінальні правопорушення, допущенні працівниками ГУМВС України в м. Києві.

Наказом МВС України від 06.05.2015 року №525 продовжено строк проведення службового розслідування.

05 червня 2015 року Міністром внутрішніх справ України затверджено висновок службового розслідування за фактами неналежної організації керівництвом ГУМВС України в м. Києві виявлення та досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері господарської діяльності.

Так, відповідно до зазначеного висновку службового розслідування у кримінальному провадженні № 0000134 за підозрою ОСОБА_2, яке зупинено у зв'язку з розшуком підозрюваного, з моменту розшуку останнього слідчим не вживалися заходи щодо встановлення його місця знаходження. Слідчим ОСОБА_1. надано лише одне доручення від 12.07.2014 року №12/3-4585. Слідчим перед зупиненням кримінального провадження не вжито всіх необхідних та можливих слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій для встановлення місця встановлення особи, чим порушено вимоги ч. 2 ст. 280 КПК України.

Наказом МВС України від 19.06.2015 року №837 „Про притягнення до дисциплінарної відповідальності " за вчинення дисциплінарного проступку, який виявився в порушенні вимог статей 2, 9, 40, 280 КПК України, ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, вимог підпунктів 5.3.1, 5.3.2 розділу 5 Положення про органи досудового розслідування Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 09.08.2012 № 686, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.10.2012 року за №1769/22081, неналежному виконанні функціональних обов'язків, старшому слідчому в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров'я особи, слідчого управління ГУМВС України в м. Києві капітану міліції ОСОБА_1 оголошено зауваження.

Порядок проходження публічної служби в органах внутрішніх справ регулюється Законом України "Про міліцію" №565-XII від 20.12.1992 року, Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України №3460-IV від 22.02.2006 року та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №114 від 29.07.1991 року.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України встановлено, що службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до статті 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Згідно зі статтею 5 Дисциплінарного статуту особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 12 встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно ч. 1 ст. 13 Дисциплінарного статуту Міністрові внутрішніх справ України належить право накладати дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, на всіх осіб рядового і начальницького складу.

Порядок накладення дисциплінарного стягнення встановлений статтею 14 Дисциплінарного статуту, яка визначає, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. При цьому, розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

Порядок проведення службового розслідування стосовно особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України при його проведенні, визначено Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України №230 від 12.03.2013 року, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 року за №541/23073.

Пунктом 2.1 Інструкції передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Пунктом 2.5 Інструкції передбачено, що підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах осіб РНС, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих в установленому законодавством України порядку.

Відповідно до абзацу 8 п. 6.3 Інструкції забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи РНС, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

Пунктом 8.1 Інструкції передбачено, що підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.

Згідно п. 8.9 Інструкції висновок службового розслідування підписується виконавцем (головою та членами комісії) та затверджується начальником, який призначив службове розслідування, або вищим прямим начальником.

Як вже зазначалось, наказом МВС України від 06.04.2015 № 391 було призначено службове розслідування за відомостями, викладеними у доповідній записці заступника Міністра - начальника Головного слідчого управління від 02.04.2015 № 13/2/1-6792 про виявлення недоліки, допущенні під час організації досудового розслідування в кримінальних провадженнях про кримінальні правопорушення, допущенні працівниками ГУМВС України в м. Києві.

При цьому, як вбачається матеріалів справи, в рамках проведення службового розслідування 01.05.2015 у ОСОБА_1 було відібрано пояснення.

Так у поясненнях ОСОБА_1 від 01.05.2015 стоїть підпис останнього під наступним: „З правами особи, стосовно якої проводиться службове розслідування, а саме п. 6.3 Інструкції про порядок проведення службового розслідування в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС від 12.03.2013 № 230, ознайомлений і положення мені зрозумілі".

Отже, враховуючи зазначене, спростовуються доводи позивача, що він не був обізнаний про проведення службового розслідування та те, що він не був обізнаний про підстави проведення такого службового розслідування.

Крім того позивач стверджує, що з висновком службового розслідування він ознайомлений не був.

У той же час відповідно до пп. 6.3.5 п. 6.3 Інструкції особа, стосовно якої проводиться службове розслідування має право за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України.

Отже, вказаною Інструкцією не встановлено обов'язок щодо ознайомлення особи, відносно якої проводиться службове розслідування, з висновком та матеріалами службового розслідування без відповідного рапорту, зазначеного у пп. 6.3.5 п. 6.3 Інструкції.

При цьому щодо підстав притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

П. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України передбачено, що досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру у разі, якщо підозрюваний переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності і його місцезнаходження невідоме.

При цьому, ч. 2 ст. 280 КПК України передбачено, що до зупинення досудового розслідування слідчий зобов'язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для встановлення місцезнаходження особи, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв'язку з обставинами, передбаченими пунктом 2 частини першої цієї статті.

З наведеного слідує, що зупинення досудового розслідування є правом слідчого, водночас виконання всіх слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, проведення яких необхідне, є обов'язком слідчого

Згідно пункту 5.3 Положення про органи досудового розслідування Міністерства внутрішніх справ України при виконанні своїх службових обов'язків слідчий зобов'язаний: дотримуватися вимог Конституції України, КПК та законів України під час досудового розслідування (пп. 5.3.1 Положення); забезпечувати повне, усебічне та неупереджене розслідування кримінальних правопорушень у межах установлених КПК строків (пп. 5.3.2 Положення).

Як вбачається з матеріалів службового розслідування в провадженні ОСОБА_1 перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань на №0000134 від 31.01.2013 року, за підозрою ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190 та ч.5 ст.191 КК України та за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.205 та ч.3 ст.209 КК України.

Так, під час службового розслідування з матеріалів кримінального провадження № 0000134 було встановлено, що слідчим Лисенком М.Б. надано доручення від 12.07.2014 № 12/3-4585. Аналогічне зазначає і позивач у своїх поясненнях.

Згідно з пояснень ОСОБА_1, 12.07.2013 оголошено у розшук підозрюваного ОСОБА_2

Водночас, Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ в м. Києві зазначено, що до зупинення розслідування кримінального провадження надано лише одне доручення, що не відповідає вимогам ч. 1 ст. 40, ч. 2 ст. 280 КПК України, а тому, як наслідок, позивачем не вжито всіх слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, проведення яких необхідне та можливе, а також всіх дій для встановлення місцезнаходження особи.

При цьому, ані під час проведення службового розслідування, ані під час розгляду справи позивачем не надано належних доказів в спростування наведених доводів відповідача та підтвердження того, що позивачем як слідчим при проведенні досудового розслідування кримінального провадження № 0000134 вжито всіх слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій для зупинення досудового розслідування.

Надання доручення Головному управлінню по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю СБУ не є свідченням вжиття позивачем всіх слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, а відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість застосування до позивача заходів дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, згідно п.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновків, що прийнятий відповідачем п.56 наказу від 19.06.2015 року №837 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині оголошення зауваження старшому слідчому в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров'я особи, слідчого управління ГУМВС України в м. Києві капітану міліції ОСОБА_1 є обґрунтованим, а відтак підстави для його скасування відсутні.

Стаття 6 КАС України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачами, як суб'єктами владних повноважень, виконано покладений на них обов'язок щодо доказування правомірності прийняття оскаржуваного рішення.

За таких обставин, Окружний адміністративний суд міста Києва, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 69-72, 158-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя Аблов Є.В.

Суддя Погрібніченко І.М.

Суддя Шулежко В.П.