Справа № 2а/463/24/15
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року Справа № 876/3298/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання Мартинишина Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Львівської міської ради на постанову Личаківського районного суду м. Львова від 23 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, Департаменту містобудування Львівської міської ради, треті особи: Львівське комунальне підприємство «Господар», ОСОБА_2, Львівська регіональна філія ДП «Центр державного земельного кадастру» про скасування ухвал,-

В С Т А Н О В И В:

21.09.2010 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Львівської міської ради, Департаменту містобудування Львівської міської ради, треті особи: Львівське комунальне підприємство «Господар», ОСОБА_2, Львівська регіональна філія ДП «Центр державного земельного кадастру», в якому, із урахуванням збільшення позовних вимог, просить скасувати ухвалу Львівської міської ради від 18.02.2010 р. № 3341 «Про погодження гр. ОСОБА_2 місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 (між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3)» та ухвалу Львівської міської ради № 3738 від 08.07.2010 року «Про затвердження гр. ОСОБА_2 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на АДРЕСА_1 (між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3).

Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 23 лютого 2015 року позов повністю задоволено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що Львівська міська рада, як власник землі, не надала суду жодного документального підтвердження зміни правового статусу земельної ділянки по АДРЕСА_1 зі статусом прибудинкової території (землі житлової та громадської забудови) на статус земель, які не надані у власність або користування юридичних осіб. За обставин, коли земельна ділянка ОСОБА_2 була надана за рахунок частини земельної ділянки, яка використовується для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 у м. Львові, оскаржувані рішення не можна вважати такими, що прийняті у спосіб, що передбачений законом України, й такими, що не порушують права ОСОБА_1 на користування земельною ділянкою, яка використовується для обслуговування житлового будинку, співвласником якого він є.

Суд першої інстанції вказує на те, що в даному випадку Львівська міська рада зобов'язана була попередньо прийняти рішення про вилучення цієї земельної ділянки для суспільних або інших потреб з підстав та у порядку, встановлених статтями 141, 149 Земельного кодексу України, і лише потім розпорядитися нею.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її прийнятою з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, Львівська міська рада оскаржила її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Личаківського районного суду м. Львова від 23 лютого 2015 року та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт вказує на те, що згідно з земельно-кадастровими даними, наданими управлінням Держкомзему у м. Львові листом від 05.10.2009 року №40/01-14/4245, земельна ділянка на АДРЕСА_1 між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 відноситься до земель м. Львова, що не надані у власність або користування. На підставі даних викладених у довідці управління Держкомзему у м. Львові Львівською міською радою було прийнято оскаржувану ухвалу від 08.07.2010 року №3738 «Про затвердження гр. ОСОБА_2 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на АДРЕСА_1 (між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3)». А отже, Львівська міська рада діяла в межах і в спосіб, передбачених законом.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що Львівська міська рада зобов'язана була попередньо прийняти рішення про вилучення цієї земельної ділянки для суспільних та інших потреб з підстав та у порядку, встановлених статтями 141, 149 Земельного кодексу України, і лише потім розпорядитися нею.

Стверджує, що позивачем не представлено жодного правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку. Позивач не довів порушення його прав прийнятими Львівською міською радою ухвалами, а тому в суду не було правових підстав для задоволення позову.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що на підставі звернення громадянина ОСОБА_2 від 25.06.2010 року ухвалою 16 сесії 5-го скликання Львівської міської ради від 18.02.2010 року № 3341 погоджено гр. ОСОБА_2 місце розташування земельної ділянки та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0344 га на АДРЕСА_1 (між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3) у власність для будівництва і обслуговування індивідуального житлового будинку за рахунок земель житлової та громадської забудови за функцією використання - землі житлової забудови. Зобов'язано ОСОБА_2 подати у встановленому порядку міській раді на затвердження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

08.07.2010 року Львівська міська рада, враховуючи ухвалу міської ради від 18.02.2010 року № 3341, висновок комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою від 22.06.2010 року № 12, прийняла ухвалу № 3738 від 08.07.2010 року, якою внесено зміни в п.1 ухвали міської ради від 18.02.2010 року № 3341, а саме: слова «за рахунок земель житлової та громадської забудови за функцією використання - землі житлової забудови» замінено словами «за рахунок земель, що не надані у власність або користування».

Пунктом 2 ухвали Львівської міської ради № 3738 від 08.07.2010 року затверджено ОСОБА_2 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки площею 0,0344 га на АДРЕСА_1 (між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3) у власність для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, перевівши із земель, що не надані у власність або, до земель житлової та громадської забудови, за функцією використання - землі житлової забудови.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Пунктом 34 ч.1 ст. 26 вищезазначеного Закону передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин. Згідно ст. 59 Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

В силу ч.1 ст.3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Стаття 12 Земельного кодексу України визначає, що до повноважень місцевих рад відноситься розпорядження землями територіальних громад передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього кодексу.

Частиною 4 ст.42 Земельного кодексу України встановлено, що розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі проектів розподілу території кварталу, мікрорайону та відповідної землевпорядної документації.

У відповідності до ст.116 ЗК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Положеннями статті 142 ЗК України встановлено порядок припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача, за яким останній повинен надати власнику земельної ділянки відповідну заяву, на підставі якої власник приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

У відповідності до ч.1 ст.149 ЗК України земельні ділянки, надані громадянам у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Згідно ч.2 ст.149 ЗК України таке вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Як слідує з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради депутатів трудящих №151 від 5 лютого 1954 р. «Про розгляд матеріалів по обміру земель по кварталах № 556, 806, 812, 546, 809, 791, 831, 784, 524, 800» вирішено залишити у користуванні земельні ділянки відповідно до існуючих норм за землекористувачами в таких розмірах: за будинкоуправлінням №71 Сталінського району по АДРЕСА_1 - 3370,0 кв.м. Також доручено міжміському бюро технічної інвентаризації провести реєстрацію документів на право користування земельними ділянками за землекористувачами згідно цього рішення.

На підставі вказаного рішення виконкому Львівської міської ради народних депутатів № 151 від 05.02.1954 р. було видано заключення про реєстрацію документу на право користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 та розроблений «Технічний паспорт присадибної ділянки по АДРЕСА_1». Закріплений у вказаних документах план прибудинкової території по АДРЕСА_1, повністю співпадає з наданими суду копіями інших документів (планів), зокрема викопіюванням з плану м. Львова на АДРЕСА_1 від 13.08.2002 р.

Із вказаних вище документів та планів земельної ділянки вбачається, що зовнішня межа прибудинкової території будинку АДРЕСА_1, вздовж стіни будинку АДРЕСА_2 по АДРЕСА_1 і повністю співпадає з межами, які вказані в плані земельної ділянки та актах №2 і №3, які були надані ОСОБА_2 до Львівської міської ради, і що земельні ділянки біля будинків АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 за їх планами межують між собою і між ними немає земельної ділянки у визначених Львівською радою розмірах та конфігурації, яка є вільною та такою, що не перебуває у власності або у користуванні, і на яку претендує ОСОБА_2

План земельної ділянки, що розташована справа від будинку АДРЕСА_2, повністю накладається на план прибудинкової території буд. АДРЕСА_1 і співпадає з планом земельної ділянки, на яку претендує гр. ОСОБА_2, і який був наданий гр. ОСОБА_2 до Львівської міської ради.

Позивач ОСОБА_1 пояснив, що 21 березня 2012 року відбулося засідання Узгоджувальної комісії Львівської міської ради для вирішення земельних спорів за участю представників - власників приватизованих квартир будинків №11,АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3, що по АДРЕСА_1 у м. Львові, де і було погоджено межі земельної ділянки з буд. АДРЕСА_2 по АДРЕСА_1 у м. Львові. Жодних заперечень щодо плану та існуючих меж земельної ділянки як зі сторони власника будинку АДРЕСА_2 по АДРЕСА_1, так і зі сторони представників сусідніх будинків №11, АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 по АДРЕСА_1 не було і межі земельної ділянки будинку АДРЕСА_2 були погоджені відповідно до результатів обмірів земель, проведених у 1953 році та затверджених рішенням виконкому Львівської міської ради депутатів трудящих №151 від 05.02.1954 року.

Статтею 42 ЗК України встановлено, що земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

Таким підприємством являється ЛКП «Господар», створене на базі колишнього ЖЕК-5С-5 Личаківського району м. Львова, яке являється постійним землекористувачем прибудинкової території на АДРЕСА_1 на постійній основі на підставі рішення виконкому Львівської міської ради народних депутатів №151 від 05.02.1954 року.

В матеріалах справи відсутні будь-які документальні докази для підтвердження зміни правового статусу земельної ділянки по АДРЕСА_1 зі статусом прибудинкової території (землі житлової та громадської забудови) на статус земель, які не надані у власність або користування юридичних осіб.

Отже, оскаржуваними рішеннями ОСОБА_2 була надана земельна ділянка за рахунок частини земельної ділянки, яка використовується для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 у м. Львові.

Апеляційний суд погоджується з позицією суду першої інстанції, що в даному випадку Львівська міська рада зобов'язана була попередньо прийняти рішення про вилучення цієї земельної ділянки для суспільних або інших потреб з підстав та у порядку, встановлених статтями 141, 149 Земельного кодексу України, і лише потім розпорядитися нею.

Що стосується покликань ОСОБА_2 на ту обставину, що у 1947 році громадянину ОСОБА_3 було виділено земельну ділянку площею 0,1 га, що по АДРЕСА_1,13 у м. Львові під город і сад, суд апеляційної інстанції зазначає, що земельна ділянка ОСОБА_3 виділялась у тимчасове користування для ведення городництва і визначити її реальне місцезнаходження на той час без прив'язки до існуючих меж сьогодні неможливо.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, з аналізу вказаних норм та обставин справи апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції правомірно задоволено позов ОСОБА_1 про скасування ухвали Львівської міської ради № 3738 від 08.07.2010 року «Про затвердження гр. ОСОБА_2 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на АДРЕСА_1 (між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3) та ухвали Львівської міської ради від 18.02.2010 р. № 3341 «Про погодження гр. ОСОБА_2 місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 (між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3)».

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Львівської міської ради залишити без задоволення, а постанову Личаківського районного суду м. Львова від 23 лютого 2015 року у справі №2а/463/24/15 за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, Департаменту містобудування Львівської міської ради, треті особи: Львівське комунальне підприємство «Господар», ОСОБА_2, Львівська регіональна філія ДП «Центр державного земельного кадастру» про скасування ухвал - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 26.01.2016 року.