Справа № 173/2448/15-а
Суддя: Петрюк Т. М.
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №173/2448/15-а
Провадження №2-а/173/6/2016
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 січня 2016 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетрвоської області

У складі: головуючої судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровськ адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобов»язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася позивач ОСОБА_1, з адміністративним позовом про визнання дій неправомірними та зобов»язання вчинити певні дії до відповідача - управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі в якому просить: визнати неправомірними дії відповідача по утриманню з неї 15 % призначеної пенсії та зобов»язати відповідача нарахувати та виплатити їй безпідставно утримані грошові кошти в повному обсязі.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на наступне: вона ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонеркою за віком з 1994 року. На даний час їй виповнилось 76 років. З 25 серпня 1999 року ніде не працювала і не працює в даний час за віком та станом здоров»я.

Розмір її пенсії на 01.04.2015 року становив 2117.89 грн. З квітня 2015 року відповідачем стала нараховуватись та виплачуватись їй пенсія в розмірі 1800.21 грн., що на 317.68 грн менше встановленої.

Після неодноразових звернень до відповідача, нею отримано лист від 16.09.2015 року № 5725/04/14 в якому зазначено, що вона ніби-то станом на 01.04.2015 року працевлашутваалась та не повідомила відповідача про своє працевлаштування.

Після звернень до правоохоронних органів їй було повідомлено про те, що її ідентифікаційний код використовується низкою підприємств розташованих в Дніпропетровській, Запорізькій, Черкаській областях та в м. Києві.

З квітня 2015 року відповідно до вимог ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-УШ від 02.03.2015 року відповідач безпідставно розпочав виплачувати їй пенсію як працюючому пенсіонеру в розмірі 85% призначеної раніше пенсії.

Вона просила відповідача зроб ти перерахунок її пенсії та виплачувати пенсію в повному розмірі, надавши свою трудову книжку, але відповідач відмовив у задоволенні її вимог, що й стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи.

Представники відповідача, управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі проти задоволення позовних вимог заперечували. При цьому пояснили, що згідно перевірених даних позивач працює в різних підприємствах, їй нараховується заробітна плата та за неї сплачуються страхові внески, що дає їй право на перерахунок пенсії. При цьому позивачка може працювати за угодами без внесення даних до трудової книжки. Тому з квітня 2015 року з призначеної позивачці пенсії відраховується 15% як працюючому пенсіонеру. Якщо позивач надасть накази про звільнення з роботи то такі відрахування з її пенсії будуть припинені.

Вислухавши доводи осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1С,. народилась 29.07.1939 року, що підтверджується даними паспорта. На даний час позивачці виповнилось 76 років.

Позивач є пенсіонеркою за віком з 29.07.1994 року, що підтверджується повідомленням УПФУ у Верхньодніпровському районі.

Згідно дослідженої в судовому засіданні трудової книжки, позивач припинила свою трудову діяльність 25.08.1999 року. Після даного запису записи про те, що позивач працювала в її трудовій книжці відсутні.

Відповідно до п.2.21 Постанови від 27 грудня 2005 р. N 1566/11846 передбачено, що документами, які підтверджують, що особа не працює: трудова книжка, індивідуальні відомості про застраховану особу, що надаються відділом персоніфікованого обліку за формою згідно з додатком №1 до Положення, а у разі необхідності за формою згідно з додатком 3 до Положення, та відомості про відсутність інформації про державну реєстрацію фізичної особи підприємця за наявними в органі, що призначає пенсію даними.

Відомості про те, що позивач працює відповідачем отримані у відділі персоніфікованого обліку, що підтверджується наданою відповідачем копією форми індивідуальних відомостей про застраховану особу. З яких вбачається, що протягом січня-серпня 2015 року позивачу нараховувалась заробітна плата та вказується кількість відпрацьованих днів. З вересня 2015 по грудень 2015 року відомості про заробітну плату та кількість відпрацьованих днів відсутні.

Проте дані відомості спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Це перш за все, даними трудової книжки позивачки, в якій записи про її працевлаштування за період з 1999 року по день розгляду справи відсутні.

Поведінкою самої позивачки, яка дізнавшись про дану ситуацію почала звертатись до правоохоронних органів з заявами про притягнення винних осіб до відповідальності. Так як на думку суду, якби позивач дійсно працювала, то таких дій вона б не вчиняла. Крім того вимоги відповідача надати відомості про те, що вона звільнилась, позивач могла підтвердити лише таким чином при відсутності самого факту працевлаштування.

Повідомленням Верхньодніпровського районного відділу внутрішніх справ від 08.05.2015 року № 4671, згідно якого вказується, що ідентифікаційний код позивачки використовується рядом підприємств розташованих в Дніпропетровській, Запорізькій, Черкаській областях та в м. Києві, але не вказується, що позивач дійсно працює в даних підприємствах.

Невнесення відомостей до єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом використання підприємствами ідентифікаційного коду позивачки сам по собі не свідчить про те, що позивач дійсно працює. Крім того позивач має право оскаржити такі дії органу досудового розслідування у встановленому законом порядку.

Медичною документацією, наданою позивачкою. з якої вбачається, що позивачка має онкозахворювання, тобто тяжку хворобу, яка сама по собі перешкоджає їй працювати особливо одночасно у різних областях держави, які є віддаленими від основного місця проживання позивачки.

Виписками з медичної картки амбулаторного хворого з яких вбачається, що протягом лютого-червня 2015 року позивачка проходила стаціонарне лікування та в цей період не мала можливості працювати. Що в свою чергу спростовує відомості, надані у формі про індивідуальні відомості застрахованої особи, з яких вбачається, що в лютому 2015 року позивач працював 28 днів (цілий місяць без вихідних днів), в той час, як згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого позивач перебувала на стаціонарному лікуванні з 17.02.2015 року по 27.02.2015 року. За квітень місяць зазначається, що позивачка працювала 30 днів (тобто теж повний місця без вихідних днів), в той час як згідно медичної документації позивач перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні хіміотерапії з 03.04.2015 року і їй була проведена операція. Наступне стаціонарне лікування позивачка пройшла з 30.04.2015 року по 05.05.2015, в той час як за травень місяць вказується, що вона працювала 31 день ( тобто знову повний робочий місць). Аналогічні дані досліджені судом і за подальші місяці.

Таким чином судом встановлено, що маючи тяжке захворювання, похилий вік та проходження стаціонарного лікування позивач просто фізично не мала можливості працювати на підприємствах, які знаходяться віддалено від місця її основного проживання.

Оцінюючи надані суду докази суд вважає доведеним факт, що позивач ОСОБА_1С,. протягом 2015 року не працювала. За таких підстав у відповідача були відсутні підстави щодо відрахування із призначеної позивачці пенсії 15 % як працюючому пенсіонеру відповідно до вимог ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-УШ від 02.03.2015 року.

В свою чергу відповідач будь-яких беззаперечних даних про те, що позивач працює, суду не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України -в В адміністративних справах про протиправність рішень. дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що крім індивідуальних відомостей про застраховану особу, які спростовуються наведеними вище доказами, відповідач інших доказів які б свідчили про беззаперечний факт працевлаштування позивачки, відповідач не надав, суд вважає за можливе задовольнити заявлені позивачем вимоги.

При цьому задовольняючи вимоги позивачки суд керуючись ч. 2 ст.11 КАС України згідно якої суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки у разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб про захист яких вони просять.

Виходячи із необхідності повного захисту прав позивачки суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та ухвалити рішення згідно якого визнати дії УПФУ у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області щодо утримання 15% призначеної ОСОБА_1, пенсії неправомірними

Зобов»язати УПФУ у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області припини дії щодо відрахування із призначеної ОСОБА_1, пенсії в розмірі 15% як працюючому пенсіонеру та нарахувати та виплатити ОСОБА_1 безпідставно утримані грошові кошти в розмірі 15% призначеної пенсії починаючи з 01 квітня 2015 року і до моменту припинення таких відрахувань

Керуючись ст. 11, 71, 86, 94, 159-163 КАС України , - суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобов»язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати дії відповідача - Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області щодо утримання 15% призначеної ОСОБА_1 пенсії неправомірними.

Зобов»язати Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області припини дії щодо відрахування із призначеної ОСОБА_1 пенсії в розмірі 15% як працюючому пенсіонеру та нарахувати та виплатити ОСОБА_1 безпідставно утримані грошові кошти в розмірі 15% призначеної пенсії починаючи з 01 квітня 2015 року і до моменту припинення таких відрахувань.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з моменту її проголошення. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо така скарга подана не була. У випадку подання апеляційної скарги постанова набирає чинності після розгляду справи судом апеляційної інстанції, якщо не була змінена або скасована.

Суддя Петрюк Т.М.