Справа № 2а-2800/12/0770
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 р. Справа № 876/8988/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Гудима Л.Я.,Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання Бедрій Х.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Сервіс Груп» на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.03.2013 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Сервіс Груп» до Закарпатського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

11.09.2012 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Сервіс Груп» та просив визнати протиправним та скасувати Рішення Адміністративної колегії Закарпатського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 80 від 31 липня 2012 року.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.03.2013 року у задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Сервіс Груп» до Закарпатського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання протиправним та скасування рішення відмовлено повністю.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Альфа-Сервіс Груп» подало апеляційну скаргу та вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не зявились, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.1ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що в період з 12 квітня 2012 року по 11 травня 2012 року комісією Закарпатського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України була проведена перевірка додержання законодавства про захист економічної конкуренції товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Сервіс Груп», за результатами якої складено акт від 17.05.2012 року за № 21.2-3/6.

На підставі даних перевірки, оформленої Актом від 17 травня 2012 року за № 21.2-3/6, за розпорядженням адміністративної колегії Закарпатського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 29 травня 2012 року за № 60 розпочато розгляд справи № 03-57/2012 відносно позивача у звязку з наявністю в його діях щодо встановлення необґрунтованих цін на АГЗП, розташованих у Тячівському районі Закарпатської області в період з 09 грудня 2011 року по 21 березня 2012 року ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачених п.2 ст.50, п.1 ч.2 ст.13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку шляхом встановлення таких цін, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку.

За результатами розгляду справи № 03-57/2012 року рішенням Адміністративної колегії Закарпатського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України за № 80 від 31 липня 2012 року встановлено:

1) позивача за результатами роботи 2011 року та І-го кварталу 2012 року визнано таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку роздрібної реалізації газу в якості моторного пального в територіальних межах с. Нересниця Тячівського району Закарпатської області та прилеглої території на відстані 10-15 кв. з частками, що становлять по 100% відповідно;

2) визнано дії позивача щодо встановлення необґрунтованих роздрібних цін на АГЗП, розташованій в с. Нересниця Тячівського району Закарпатської області, в період з 09 грудня 2011 року по 21 березня 2012 року порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п.2 ст.50, п.1 ч.2 ст.13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку шляхом встановлення таких цін, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку;

3) за вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції накладено на позивача штраф у розмірі 40 000,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції зазначив, що визначення монопольного (домінуючого) становища позивача на ринку роздрібної реалізації скрапленого газу в якості моторного пального здійснювалось територіальним відділенням у відповідності до вимог Законів України «Про Антимонопольний комітет України», «;Про захист економічної конкуренції», Положення про Методики визначення монопольного (домінуючого) становища субєкті господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05 березня 2002 року за № 49-р, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 1 квітня 2002 року за №317/6605.

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Сервіс Груп» не підлягають задоволенню, оскільки аргументи, викладені у позовній заяві, не спростовують вчинення позивачем порушення, передбаченого пунктом 2 статті 50, пунктом 1 частини 2 статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції частково погоджується з наступних міркувань.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

На думку колегії суддів, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні статті 6 Конвенції стосовно «суду, встановленого законом».

Частиною другою статті 4 КАС установлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення. Закони України можуть передбачати вирішення певних категорій публічно-правових спорів у порядку іншого судочинства, в тому числі господарського.

Такий інший порядок передбачено, зокрема, частиною першою статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», відповідно до якої заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду.

З огляду на зміст наведених норм справи зі спорів про оскарження рішень (розпоряджень) органів Антимонопольного комітету України підвідомчі господарським судам і підлягають розглядові за правилами Господарського процесуального кодексу України (далі- ГПК). Це стосується й розгляду справ за позовами органів Антимонопольного комітету України про стягнення з субєктів господарювання сум штрафів та пені у звязку з порушенням конкурентного законодавства, оскільки таке стягнення здійснюється саме згідно з рішеннями відповідних органів, прийнятими на підставі приписів названих законів України.

Водночас і пунктом 3 частини першої статті 12 ГПК встановлено, що справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції, підвідомчі господарським судам.

Винятком з цього правила відповідно до положень статті 19 КАС є вирішення справ щодо оскарження рішень Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері державних закупівель.

Такий висновок узгоджуються з практикою Верховного Суду України, висловленою, зокрема, у постанові від 13 жовтня 2015 року (справа № 21-711а15).

Відповідно до частини 1 статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що приймаючи постанову про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що вказана справа є справою адміністративною юрисдикції, а відтак, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю.

Керуючись ст. 41, п. 1 ч.1 ст. 157, ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, ч. 1 ст. 203, ч.4 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Сервіс Груп» задовольнити частково.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.03.2013 року у справі № 2а-0770/2800/12 скасувати.

Закрити провадження у справі 2а-0770/2800/12 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Сервіс Груп» до Закарпатського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання протиправним та скасування рішення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.М. Судова-Хомюк

Судді Л.Я. Гудим

ОСОБА_1