Справа № 826/5426/15
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2016-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 січня 2016 року № 826/5426/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «МЛК» до Київської міської ради за участю третіх осіб - Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва», КП «Київжитлоспецексплуатація», ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення Київської міської ради №72/937 від 12.02.2015 року в частині,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «МЛК» до Київської міської ради за участю третіх осіб - Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва», КП «Київжитлоспецексплуатація», ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення Київської міської ради №72/937 від 12.02.2015 року в частині, мотивуючи позовні вимоги тим, що при прийнятті оскаржуваного рішення Київської міської ради від 12.02.2015 р. №72/937 остання вийшла за межі наданих їй повноважень, оскільки всупереч п. 30 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішила питання про повернення наземної частини об'єкта по АДРЕСА_1 яка не знаходилось у комунальній власності, порушивши право приватної власності позивача.

В позовній заяві позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської ради від 12 лютого 2015 року №72/937 «Про скасування рішення Оболонської районної в місті Києві ради від 17 лютого 2004 року N 19/12 "Про затвердження переліку об'єктів, які дозволяються до приватизації у 2004 році" в частині, що стосується об'єкта на АДРЕСА_1 та зарахування цього об'єкта до комунальної власності територіальної громади міста Києва».

Представник позивача в ході судового розгляду справи підтримав позовні вимоги повністю та просив суд їх задовольнити.

Представник Київської міської ради заперечував щодо задоволення позовних вимог з підстав, зазначених в письмових запереченнях, стверджуючи, що оспорюваним рішенням визначено напрямки діяльності відповідних структур, а не позбавлення позивача права власності наземної частини об'єкта по вул. Прирічній, 9. При цьому, представник відповідача зазначив, що частина спірної будівлі належить до захисних споруд цивільного захисту, приватизація яких заборонена чинним законодавством України, зокрема, ст.ст. 19, 32 Кодексу цивільного захисту України.

В наданих суду письмових запереченнях представник Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації зазначив про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та просив суд відмовити в їх задоволенні. Крім того, на момент приватизації спірна нежитлова будівля входила до складу цілісного майнового комплексу, що включав цю будівлі, захисну споруду цивільного стану, надвірну споруду, земельну ділянку, житлово-експлуатаційну контору, що використовував їх у своїй діяльності, які в своїй сукупності становлять єдиний механізм з завершеним циклом виробництва в розумінні ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», а відтак спірна двоповерхова нежитлова будівля є цілісним майновим комплексом та не могла приватизуватись частинами, адже ці дії спричинили припинення провадження окремої діяльності житлово-експлуатаційної контори.

Представник КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» заперечував щодо задоволення позовних вимог, оскільки спірна будівля була приватизована з порушенням вимог законодавства України, а отже рішення Київської міської ради є законним.

В наявних в матеріалах справи запереченнях представник ОСОБА_2 просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки рішення Оболонської райради вичерпало свою дію фактом його виконання. Скасування цього рішення не породжує наслідків для власників, оскільки, захист порушеного права у разі набуття права власності на майно юридичною чи фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Відповідно до ч.6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи думку представників сторін та неявку в судове засідання представника КП «Київжитлоспецексплуатація», суд ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні матеріали справи судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що 12.02.2015 р. Київська міська рада, враховуючи численні звернення жителів Оболонського району міста Києва, а також те, що частина об'єкта на АДРЕСА_1 є захисною спорудою цивільного захисту, яка призначена для захисту населення від впливу небезпечних факторів, що виникають внаслідок надзвичайних ситуацій, воєнних дій або терористичних актів, та відсутність доступу до зазначеного об'єкта цивільної оборони в результаті того, що наземна частина будівлі знаходиться в приватній власності, з метою приведення об'єктів цивільної оборони, що розташовані на території міста Києва, у готовність до використання за призначенням, з метою ефективного управління майном територіальної громади міста Києва, прийняла рішення №72/937 «Про скасування рішення Оболонської районної в місті Києві ради від 17 лютого 2004 року N 19/12 "Про затвердження переліку об'єктів, які дозволяються до приватизації у 2004 році" в частині, що стосується об'єкта на АДРЕСА_1 та зарахування цього об'єкта до комунальної власності територіальної громади міста Києва».

Незгода позивача з вказаним рішенням зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України Особливості здійснення місцевого самоврядування в містах Києві та Севастополі визначаються окремими законами України (ч.ч. 1, 2 ст. 140 Конституції України).

Статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ» місцеве самоврядування у місті Києві здійснюється територіальною громадою міста як безпосередньо, так і через Київську міську раду, районні в місті ради (у разі їх утворення) та їх виконавчі органи.

Статтею 4 вказаного Закону передбачено, що органи місцевого самоврядування і виконавчої влади у місті Києві забезпечують в межах своїх повноважень, визначених законами України, здійснення містом функцій, специфічних для функціонування Києва як столиці держави, в межах законодавства України. Здійснення столичних функцій забезпечується органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування у місті Києві та гарантується державою.

У зв'язку зі здійсненням містом Києвом функцій столиці України Київська міська рада та Київська міська державна адміністрація, кожна в межах своєї компетенції, встановленої законами України, мають право, зокрема, встановлювати порядок утримання та експлуатації об'єктів, розташованих у місті, та прилеглої до них території, правила благоустрою, торговельного, побутового, транспортного, житлово-комунального та іншого соціально-культурного обслуговування, визначати особливості землекористування та використання інших природних ресурсів.

Відповідно до п. 30 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: зокрема, прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об'єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію об'єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

Наведене свідчить, що орган місцевого самоврядування приймає рішення щодо володіння, користування та розпорядження майном у тому разі, якщо воно є виключно об'єктом право комунальної власності.

З матеріалів справи вбачається, що вказаний об'єкт по АДРЕСА_1 перебуває у власності ТОВ «МЛК» на підставі договору купівлі-продажу 26/100 частки нежитлового приміщення від 02.04.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі за №456 та на підставі договору купівлі-продажу 74/100 частки нежитлового приміщення від 10.07.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі за №809. Право власності позивача на наземну частину об'єкта по АДРЕСА_1 також підтверджується наявними в матеріалах справи витягами.

Крім того, відповідно до технічної документації на зазначений об'єкт, вхід до підвальних приміщень є автономним та не обмежений входами основного приміщення (наземного), що знаходиться у приватній власності ТОВ «МЛК».

Згідно ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Водночас, відповідно до положень ст. 19 Кодексу цивільного захисту України до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері цивільного захисту належить: зокрема, забезпечення цивільного захисту на відповідній території; розроблення та забезпечення реалізації програм та планів заходів у сфері цивільного захисту, зокрема спрямованих на захист населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, забезпечення техногенної та пожежної безпеки; організація виконання вимог законодавства щодо створення, використання, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту; визначення потреби фонду захисних споруд цивільного захисту; здійснення контролю за утриманням та станом готовності захисних споруд цивільного захисту.

Статтею 32 Кодексу цивільного захисту України до захисних споруд цивільного захисту належать: зокрема, сховище - герметична споруда для захисту людей, в якій протягом певного часу створюються умови, що виключають вплив на них небезпечних факторів, які виникають внаслідок надзвичайної ситуації, воєнних (бойових) дій та терористичних актів.

Для захисту людей від деяких факторів небезпеки, що виникають внаслідок надзвичайних ситуацій у мирний час, та дії засобів ураження в особливий період також використовуються споруди подвійного призначення та найпростіші укриття.

Споруда подвійного призначення - це наземна або підземна споруда, що може бути використана за основним функціональним призначенням і для захисту населення.

Найпростіше укриття - це фортифікаційна споруда, цокольне або підвальне приміщення, що знижує комбіноване ураження людей від небезпечних наслідків надзвичайних ситуацій, а також від дії засобів ураження в особливий період.

Принципи та процедуру віднесення майна до такого, що включається до складу цілісних майнових комплексів державних підприємств, у тому числі казенних підприємств, які не підлягають приватизації визначає Положення про порядок віднесення майна до такого, що включається до складу цілісного майнового комплексу державного підприємства, затверджене наказом Фонду державного майна України від 29.12.2010 р. N1954 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.01.2011 р. за N 109/18847).

Відповідно до п. 1 Положення №1954 цілісний майновий комплекс - об'єкт, сукупність активів якого забезпечує провадження окремої діяльності, що визначає загальнодержавне значення підприємства, на постійній і регулярній основі. Цілісними майновими комплексами можуть бути структурні підрозділи, які в установленому порядку виділяються в самостійні об'єкти. Визначення загальнодержавного значення об'єктів здійснюється відповідно до статті 5 Закону України "Про приватизацію державного майна".

З матеріалів справи вбачається, що з метою встановлення статусу земельної ділянки, на якій розташована спірна двоповерхова будівля Оболонська районна у м. Києві державна адміністрація звернулась до Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з запитом про надання щодо цієї земельної ділянки в частині інформації про її власників (користувачів) станом до 17.02.2004 р.

Листом №2 від 18.09.2015 р. Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомив, що відповідно до даних міського земельного кадастру станом на 17.02.2004 р. земельна ділянка на АДРЕСА_1 (код НОМЕР_1) обліковувалась за державним комунальним управлінням житлового господарства Оболонського району у м. Києві на підставі технічного звіту по встановленню зовнішніх меж землекористування.

Житлово-експлуатаційна контора №510 станом на момент відчуження спірної двоповерхової будівлі на підставі рішення Оболонської районної в м. Києві ради від 17.02.2004 р. №19/12 «Про затвердження переліку об'єктів, які дозволяються до приватизації у 2004 році» був структурним підрозділом комунального управління житлового господарства Оболонського району у м. Києві.

Наведене в сукупності свідчить, що на момент приватизації спірна нежитлова будівля не входила до складу цілісного майнового комплексу, що включав цю будівлю, захисну споруду цивільного стану, надвірну споруду, земельну ділянку, оскільки наземна частина об'єкта по АДРЕСА_1 належить ТОВ «МЛК» на праві приватної власності.

До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі делеговані повноваження, зокрема, організація та участь у здійсненні заходів, пов'язаних з мобілізаційною підготовкою та цивільним захистом, на відповідній території.

З оскаржуваного рішення вбачається, що останнім доручено Київському міському голові вжити всіх організаційно-правових заходів щодо зарахування будівлі на АДРЕСА_1 до комунальної власності територіальної громади міста Києва та відновлення захисної споруди цивільного захисту.

Крім того, Оболонській районній в місті Києві державній адміністрації доручено вжити всіх організаційно-правових заходів щодо повернення житлово-експлуатаційної контори N 510 в Оболонському районі міста Києва до будівлі на АДРЕСА_1 з вивільненням приміщення дошкільного навчального закладу N 665 на проспекті Героїв Сталінграда, 48-а.

Крім того, п. 4 вказаного рішення Департаменту комунальної власності міста Києва Київської міської ради (КМДА) у разі необхідності віднайти заміну для власника зазначеної будівлі з комунальної власності міста Києва, що свідчить про порушення визначеної Конституцією та законами України гарантії непорушності права власності позивача.

Спірним рішенням визначено напрямки діяльності відповідних структур виконавчого органу Київської міської ради щодо відновлення споруди цивільної оборони комунальної власності через відсутність до цієї споруди доступу. Водночас, відповідно до технічної документації на зазначений об'єкт, вхід до підвальних приміщень є автономним та не обмежений входами основного приміщення (наземного), що знаходиться у приватній власності ТОВ «МЛК».

При цьому, як зазначено в оскаржуваному рішенні прийняте воно у зв'язку з численним зверненнями жителів Оболонського району міста Києва, однак відповідачем на підтвердження вказаного не надано до суду жодних належних доказів.

Додатково суд зазначає, що стаття 6 КАС України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що спосіб захисту, застосований судом у судовому рішенні, має призводити до поновлення права особи.

Крім того, здійснюючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов'язаний надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Матеріалами справи підтверджується наявність порушеного права приватної власності ТОВ «МЛК», а відтак підстави для відмови в задоволенні позовних вимог відсутні.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень покладений на нього обов'язок доказування правомірності оскаржуваного рішення не виконав.

За таких обставин, Окружний адміністративний суд міста Києва, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 94 КАС України визначено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Зважаючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог повністю, підстави для присудження на користь позивача здійснених судових витрат, з урахуванням вимог ст. 94 КАС України, відсутні.

Керуючись ст. ст. 71, 86, 94, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «МЛК» задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської ради від 12 лютого 2015 року №72/937 «Про скасування рішення Оболонської районної в місті Києві ради від 17 лютого 2004 року N 19/12 "Про затвердження переліку об'єктів, які дозволяються до приватизації у 2004 році" в частині, що стосується об'єкта на АДРЕСА_1 та зарахування цього об'єкта до комунальної власності територіальної громади міста Києва».

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов