Справа № 2а-2858/10
Суддя: Васильєва Л. М.
Дата ухвалення: 2010-10-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №2а-2858/10
Провадження №
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.10.2010 року суддя Київського районного суду м. Полтави Васильєва Л.М. розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України Київського району м. Полтави про перерахунок пенсії. -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі . в зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплатити йому пенсію як інваліду 2 групи захворювання, повязаного з виконанням робіт із ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» та в подальшому проводити перерахунок пенсії.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він є інвалідом 2 групи в наслідок захворювання. повязаного з виконанням робіт із ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Крім того. ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ ( ОСОБА_2 № 796-XІІ) його віднесено до І категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. 09.10.2010 рік йому встановлена 2 група інвалідності внаслідок захворювання повязаного з виконанням обовязків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. він перебуває на обліку у відповідача, який призначив йому пенсію у розмірі 1565 гри. 40 коп. 20.10.2010 року звернувся до відповідача з заявою про проведення перерахунку, але йому було відмовлено .

Представник відповідача надав суду заперечення, в яких позов не визнав, оскільки пенсія позивачу встановлена та виплачується відповідно до умов чинного законодавства . а тому відсутні підстави для задоволення .

В порядку ч. 1 ст. 183-2 КАС України справа розглядається в скороченому провадженні.

Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до правових позицій. Європейського Суду з прав людини у рішенні від 08.11.2005 року, що набрало законної сили 08.02.2006 року, у справі Качко проти України, де вказується, що реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яка базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлено у залежність від бюджетних асигнувань, та у випадках, коли набуттям чинності певним законом . його нормами призупиняється дія положень закону, ідо був прийнятий раніше, до спірних правовідносин, застосується ОСОБА_2, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права.

Зі ст. ст. 50. 54 Закону № 796-Х11 випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю. за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком зазначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст. 28 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», де зазначено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу, встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втрат або працездатність, визначеного законом.

Іншого нормативно-правового акту . який би визначав цей розмір або встановлюваний розмір немає.

Суд не бере до уваги положення ч.3 ст. 28 вищезазначеного закону, де зазначено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 ч.1 цієї статті . застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та право на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю. виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. ст. 50 та 54 Закону № 796-Х11.

Таким чином, при розрахунку державної та додаткової пенсії, передбачених ст. ст. 50 та 54 Закону № 796-Х11,застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, виходячи з якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Як вбачається із заперечень відповідача . розрахунок пенсії позивачу УПФ провело, виходячи з Постанови КМУ від 530 від 2.05..2008 року « Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» та постанови КМУ « про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян № 654 від 16.07.2008 року».

Порядок обчислення пенсій по інвалідності , що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджено Постановою КМУ від 30.05.1997 року № 523. Ця постанова є чинною. її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсії відповідають змісту ст. ст. 50, 53 Закону № 796-XII. А в пункті 2 Постанови від 03.01.2002 року № І Кабінет Міністрів України встановив розміри сум. з яких проводиться розрахунок пенсій, всупереч положенням зазначених статей закону, при чому ці суми не відповідають розмірам мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобовязані діяти лише па підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч.4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість яких видана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт. який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами , виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд приходить до висновку, що при визначенні розміру пенсії позивачеві застосуванню підлягають ч.1 ст. 50 та ч.4 ст. 54 Закону 796-Х11. а не Постанова КМУ від 03.01.2002 року № 1 № « Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремих категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету».

Судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та інвалідом 2 групи захворювання, повязаного з виконанням обовязків військової служби по ліквідації наслідків аварії, що підтверджується посвідченням громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи Серія А № 151348с та довідкою МСЕК № 0198818 .

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин та також у старості га в інших випадках передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання та трудової діяльності на них. соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі № 796-ХІ1.

Статтею 49 Закону № 796-Х11 передбачено, що пенсії особам, віднесених до категорії 1,2,3.4 встановлюються вигляді:

А ) державної пенсії:

Б) додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровлю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно з 4.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції закону України від 06.06.1996 роком № 203/1996- ВР у всіх випадках розмір пенсії для інвалідів 2 групи . щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч.1 ст. 50 зазначеного Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України від 06.06.96р. № 230/96-ВР особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами 2 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Ч.3 ст. 22 Конституції України встановлено, що прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускає звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Таким чином, право на отримання пенсії в розмірі не менше ніж 8 мінімальних пенсій за віком, передбачених ст. 54 Закону №796-ХІІ. у позивача з часу звернення позивача ю відповідача з заявою про проведення перерахунку, а саме з 09.07.2010 року . а реалізація цього права не залежало від розміру доходів отримувача чи наявності фінансування з бюджету, а мала безумовний характер.

Відповідно до ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України від 05.10.2006 року № 231-У встановлено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсій, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам віднесеним до категорій 1,2.5.4 розмір щомісячної компенсації сімям за втрату

годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового прожиткового мінімуму.

Відповідно до ч.І ст. 28 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначену законом.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність зобовязання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача відповідно до сі .ст 50.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» , виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та провести виплату недоплаченої пенсії з дня встановлення інвалідності, а саме з 09.07.2010 року .

Позовні вимоги щодо зобовязання відповідача в подальшому при нараховуванні пенсії здійснювати перерахунок у звязку зі змінами прожиткового мінімуму та мінімальної пенсії за віком не підлягають задоволенню, оскільки судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання та спрямовано на відновлення порушених прав, свобод та інтересів. Виходячи із змісту законодавства, воно не може в майбутньому регулювати суспільні відносини.

Із змісту позовної заяви та заперечень відповідача вбачається, що в даному спорі фактично оскаржується бездіяльність управління Пенсійного фонду України щодо не нарахування зазначеного підвищення до пенсії.

Згідно ч. 2 ст. 11 КАС України, з метою повного захисту прав та інтересів позивача, суддя вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та визнати бездіяльність даного управління протиправною, в частині відмови в порахунку пенсії позивачеві

Суд вважає за можливе судові витрати віднести на рахунок держави.

На підставі вищеви кладеного, керуючись ст. ст. 8-14. 71. 159. 160-163, 183-2 Кодексу

адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково .

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України Київського району м. Полтави щодо відмови в перерахунку ОСОБА_1 призначеної пенсії.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України Київського району м. Полтави здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 50 та ч.4 ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та з врахуванням 75 % щомісячної додаткової пенсії за віком з 10 липня 2010 року та провести відповідні виплати.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів.

Суддя Л.М.Васильєва