Справа № 821/3886/15-а
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2016-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/3886/15-а
10 год. 05 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Хом'якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю.,

за участю:

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представників відповідача - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" до Державної фінансової інспекції в Херсонській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

встановив:

Публічне акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль» (позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування вимоги Державної фінансової інспекції в Херсонській області від 18.12.15 № 21-06-14-14/5935 про усунення порушень законодавства, виявлених ревізією. Вимога була прийнята за наслідками проведеної Державною фінансовою інспекцією в Херсонській області ревізією використання коштів, передбачених Мінрегіоном на субвенцію з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування в Публічному акціонерному товаристві «Херсонська теплоелектроцентраль» за період з 01.01.2014 по 01.08.2015 року, за результатами якої складено акт № 06-17/09 від 17.11.15. В ході проведення ревізії виявлено порушення допущене товариством, яке полягало у включенні до повної собівартості теплової енергії, а саме її виробництва, завищеної вартості природного газу для виробництва тепла для потреб населення, що призвело до нанесення збитків державному бюджету на суму 10706,99 тис. грн. ДФІ перевірено правильність включення до розрахунку різниці в тарифах вартості природного газу, який використовувався для виробництва теплової енергії для населення. При визначені збитків, відображених в акті перевірки, фахівцями інспекції, на думку позивача, зроблено помилкові висновки про завищення вартості природного газу для виробництва тепла для потреб населення. Незважаючи на надання ПАТ відповідних розрахунків щодо механізму переводу палива з натуральних величин в умовні одиниці під час розрахунку техніко-економічних параметрів роботи обладнання з обґрунтуванням відповідними нормативними документами, ревізорами самостійно проведено розрахунок фактичних обсягів газу, який використано для виробництва теплової енергії для населення, відпуск якої відображено у звітах № 1-теп (річна), на підставі питомих витрат палива та умовних витрат палива на виробництво 1 Гкал тепла та коефіцієнту переводу палива з кілограмів у тис. куб. метрів. Цей розрахунок не був узгоджений з відповідальними особами обєкту контролю. Розрахунок, здійснений ревізорами самостійно, не враховує діючі нормативні акти, ґрунтується на помилковій методиці, у звязку з чим в акті зроблено помилкові висновки щодо того, що кількість газу для виробництва теплової енергії для населення згідно розрахунку не відповідає кількості газу згідно наданих актів приймання-передачі природного газу, який використано для виробництва теплової енергії для населення.

Представники позивача прибули в судове засідання, просять задовольнити позов. Державною фінансовою інспекцією у Херсонській області (відповідачем) надано заперечення на позов, у яких він просить відмовити в його задоволенні. За змістом заперечень, ДФІ у Херсонській області при проведенні ревізії та винесенні вимоги, та його посадові особи діяли на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В судове засідання представники відповідача з'явились, просять відмовити в задоволені позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п.2.9 плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції України на III квартал 2015р. на підставі направлень на проведення ревізії фахівцями Державної фінансової інспекції у Херсонській області була проведена ревізія використання коштів, передбачених Мінрегіону на субвенцію з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування в публічному акціонерному товаристві «Херсонська теплоелектроцентраль» за період з 01.01.2014 по 01.08.2015, за результатами якої складено акт ревізії № 06-17/09 від 17.11.15.

В акті викладені висновки ревізорів про допущені позивачем порушення законодавства, які полягали у порушенні ч.1 пункту 5 Порядку та умов надання в 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29.01.2014 №30, в частині завищення фактичної собівартості виробництва теплової енергії та пунктів 17, 18 Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 01.06.2011 №869, в частині включення до повної собівартості теплової енергії, а саме її виробництва, завищеної вартості природного газу для виробництва тепла для потреб населення, що призвело до нанесення позивачем збитків державному бюджету на суму 10706998 грн. 56 коп. На момент закінчення ревізії порушення не усунуто та є триваючим, призвело до матеріальних втрат державного бюджету.

ПАТ «Херсонська ТЕЦ» було надано зауваження до акту ревізії, які не були враховані ДФІ в Херсонській області.

За результатами ревізії ДФІ направлено на адресу позивача вимогу про усунення порушень законодавства, виявлених ревізією, від 18.12.2015 № 21-06-14-14/5935. Даною вимогою було зобов'язано усунути виявлені порушення законодавства в установленому законодавством порядку.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26 січня 1993 року № 2939-XII (далі - Закон № 2939-XII), здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Орган державного фінансового контролю у своїй діяльності керується Конституцією України, цим Законом, іншими законодавчими актами, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 № 499/2011 (далі - Положення, Держфінінспекція відповідно), Держфінінспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю. Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів… (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону № 2939-ХІІ, згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування. Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України. Процедуру проведення Держфінінспекцією та її територіальними органами інспектування визначено затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 р. №550 "Порядком проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами" . За змістом пунктів 35, 38 - 47, абзаців 1, 2 пункту 48, пунктів 49 - 52 Порядку проведення інспектування, акт ревізії повинен містити:

вступну частину, в якій зазначаються підстава для проведення ревізії, тема ревізії, повна назва об'єкта контролю, його місцезнаходження, відомості про організаційно-правову форму та форму власності, дати початку і закінчення ревізії, період, який підлягав ревізії, перелік посадових осіб контролюючого органу та залучених спеціалістів, що проводили ревізію, перелік посадових осіб, які відповідали за фінансово-господарську діяльність об'єкта контролю у період, що підлягав ревізії;

констатуючу частину, в якій наведено інформацію про результати ревізії в розрізі кожного питання програми із зазначенням, за який період, яким способом (вибірковим, суцільним) та за якими документами перевірено ці питання, висновок про наявність або відсутність порушень законодавства, а також у разі наявності визначений в установленому законодавством порядку розмір збитків, завданих державі чи об'єкту контролю внаслідок таких порушень.

У міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи контролюючого органу, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об'єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому.

Якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Про усунення виявлених ревізією фактів порушення законодавства цей об'єкт контролю у строк, визначений вимогою про їх усунення, повинен інформувати відповідний контролюючий орган з поданням завірених копій первинних, розпорядчих та інших документів, що підтверджують усунення порушень.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та, у разі виявлення порушень законодавства, пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення державної фінансової інспекції до суду з відповідним позовом. Правильність збитків, їх обчислення та обґрунтованість вимог фінінспекції перевіряє суд, який буде розглядати цей позов, а не адміністративний позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

На підставі наведеного суд дійшов висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, що розглядається, суд встановив, що оспорювана вимога від 18.12.15 вказує на виявлені збитки, їхній розмір та необхідність їх відшкодування.

Отже, з урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що вимога, яка вказує на виявлені збитки, їх розмір та містить припис про усунення порушень не є обов'язковою для виконання позивачем і не створює для нього юридичних наслідків, що в даному випадку унеможливлює задоволення позовних вимог про скасування такої вимоги.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у постановах Верховного Суду України у спорах цієї категорії. Зокрема у постанові від 10.02.2015 (справа № 21-461а14), від 18.11.14 (справа № 21-632а14), від 07.10.14 (№21-368а14), від 28 жовтня 2014 року (справа 21-462а14), та інших.

Відповідно до приписів частини 1 статті 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Судові витрати відносяться на позивача. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст. ст. 158-163, 167 КАС України, суд, -

постановив:

В задоволені адміністративного позову публічного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" про визнання протиправною та скасування вимоги Державної фінансової інспекції в Херсонській області від 18.12.2015 №21-06-14-14/5935 про усунення порушень законодавства, виявлених ревізією, відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 26 січня 2016 р.

Суддя Хом'якова В.В.

кат. 9.5