Справа № 2а/2570/2068/12
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року м. Київ К/9991/70119/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Чернігівської області Державної податкової служби

на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 липня 2012 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2012 року

у справі № 2а/2570/2068/2012

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Чернігівської області Державної податкової служби

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Чернігівської області Державної податкової служби (далі - відповідач) про скасування податкових повідомлень-рішень від 23 лютого 2012 року № та № .

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 липня 2012 року позов був задоволений повністю. Скасовано податкові повідомлення-рішення Ніжинської ОДПІ Чернігівської області від 23 лютого 2012 року № та від 23 лютого 2012 року № . Стягнуто з Державного бюджету України на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 1820,25 грн. судового збору, сплаченого за квитанцією від 18 червня 2012 року № 1531.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2012 року постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 липня 2012 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі Ніжинська ОДПІ Чернігівської області ДПС, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 липня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2012 року і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю.

У запереченні на касаційну скаргу фізична особа - підприємець ОСОБА_1, посилаючись на те, що постанова Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 липня 2012 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2012 року є законними та обґрунтованими, а положення касаційної скарги жодним чином це не спростовують, просить відмовити в задоволенні касаційної скарги та залишити без змін рішення судів попередніх інстанцій.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

Ніжинська ОДПІ Чернігівської області провела документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 за період з 24 вересня 2009 року по 31 грудня 2011 року, за результатами якої був складений акт № 116/17/НОМЕР_3 від 10 лютого 2012 року.

За висновками акта перевірки, позивачем були порушені: вимоги пункту 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємства», в результаті чого занижено обсяг виручки від реалізації послуг на 21003,30 грн.; вимоги пунктів 1, 5 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємства», в результаті чого позивач станом на 31 грудня 2010 року перевищив граничний обсяг виручки, встановлений у розмірі 500000,00 грн., який дозволяє платнику застосовувати спрощену систему оподаткування, та з 01 січня 2011 року не перейшов на загальну систему оподаткування; вимоги статті 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємства», підпункту 4.2.8 пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», в результаті чого занижено (не задекларовано) оподатковуваний дохід за 2010 рік на суму 15502,72 грн. та не нараховано (не сплачено) до місцевого бюджету податку з доходів фізичних осіб у сумі 2325,41 грн.; вимоги пунктів 1, 5 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємства», підпункту 164.2.6 пункту 164.2 статті 164, пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено оподатковуваний дохід за 2011 рік на суму 443478,45 грн. та занижено (не задекларовано) податкове зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб у сумі 74014,02 грн.; вимоги пунктів 177.2, 177.5 статті 177 Податкового кодексу України, які полягали у неподанні податкової декларації про доходи за результатами 1 кварталу 2011 року та податкової декларації про доходи за 2011 рік; вимоги пункту 181.1 статті 181, пунктів 183.1, 183.2, 183.4, 183.10 статті 183, пункту 187.1 статті 187, статті 193, підпункту 196.1.14 пункту 196.1 статті 196, пунктів 201.14, 201.15 статті 201, пункту 203.1 статті 203 Податкового кодексу України, які полягали у неподанні до податкового органу заяви про реєстрацію як платника податку на додану вартість, в результаті чого занижено податкове зобов'язання з податку на додану вартість, що підлягало нарахуванню та сплаті в бюджет, на загальну суму 74435,00 грн. (у тому числі: за січень 2011 року в сумі 2129,00 грн., за лютий 2011 року в сумі 7204,00 грн., за березень 2011 року в сумі 4045,00 грн., за квітень 2011 року в сумі 599,00 грн., за липень 2011 року в сумі 33231,00 грн., за серпень 2011 року в сумі 27227,00 грн.), а також позивачем не були подані податкові декларації по податку на додану вартість за січень-грудень 2011 року.

Зокрема в акті перевірки було вказано, що у період з 01 листопада 2009 року по 31 грудня 2010 року позивач перебував на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності. Згідно наданих документі до перевірки, було встановлено, що у ОСОБА_1 загальний обсяг виручки за 2010 рік склав 520670,30 грн. (тоді як у звіті суб'єкта малого підприємства - фізичної особи вказано обсяг виручки 499667,00 грн.), за 2011 рік - 443478,45 грн. Невідповідність між показниками звітності позивача та даними перевірки виникла внаслідок того, що на думку податкового органу позивач неправомірно не врахував у обсяг виручки за 2010 рік грошові кошти у сумі 28800,00 грн., які надійшли на розрахунковий рахунок підприємця від ТОВ «НВП Спецсервіс».

На вказаний акт перевірки позивачем були подані заперечення, за результатами розгляду яких висновки акту були залишені без змін.

23 лютого 2012 року Ніжинська ОДПІ Чернігівської області ДПС на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення (форми «Р») № , яким згідно з підпунктами 54.3.1, 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України збільшила ОСОБА_1 суму грошового зобов'язання за платежем: податок з доходів фізичних осіб на 89433,57 грн., у тому числі: 76339,43 - за основним платежем, 13094,14 - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

23 лютого 2012 року Ніжинська ОДПІ Чернігівської області ДПС на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення (форми «Р») № , яким згідно з підпунктами 54.3.1, 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України збільшила ОСОБА_1 суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість на 91590,50 грн., у тому числі: 74435,00 - за основним платежем, 17155,50 - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Вказані податкові повідомлення-рішення оскаржувались позивачем в адміністративному порядку, за наслідками якого його скарги були залишені без задоволення, а оспорювані податкові повідомлення-рішення - без змін.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач, перебуваючи на спрощеній системі оподаткування, не перевищив у 2010 році гранично допустимий розмір виручки у 500000,00 грн., оскільки помилково перераховані позивачу 11 лютого 2010 року ТОВ «НВП «Спецсервіс» кошти у сумі 28800,00 грн., були повернуті ОСОБА_1 12, 15 та 17 лютого 2010 року, що також знайшло своє відображенні у Книзі обліку доходів та витрат, у зв'язку з чим у позивача був відсутній обов'язок переходити на загальну систему оподаткування з 01 січня 2011 року, оподатковувати отримані у 2011 році за загальною системою, реєструватись платником податку на додану вартість та подавати податкову звітність з податку на додану вартість.

Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, листом від 11 лютого 2010 року № 1102-2010/2 (арк. справи 44) ТОВ «НВП «Спецсервіс» повідомило позивача про помилково перераховані на її розрахунковий рахунок кошти у сумі 28200,00 грн. за інформаційно-консультаційні послуги згідно платіжного доручення № 43 від 11 лютого 2010 року (арк. справи 102) на підставі договору від 01 лютого 2010 року № 01/02-10 та просило терміново повернути зазначену суму.

Помилково перераховані ТОВ «НВП Спецсервіс» кошти у сумі 28800,00 грн. були повернуті ОСОБА_1, що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів: від 12 лютого 2010 року № 3 на суму 9 00,00 грн., від 15 лютого 2010 року № 4 на суму 9 000,00 грн., від 17 лютого 2010 року № 6 на суму 9900,00 грн. (арк. справи 45).

Також, судами встановлено, що сума 28800,00 грн. за інформаційно-консультаційні послуги, що надійшла від ТОВ «НВП Спецсервіс» на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 11 лютого 2010 року згідно договору від 01 лютого 2010 № 01/02-10, була включена позивачем 11 лютого 2010 року до книги доходів та витрат як дохід від реалізації послуг та виключена у розділі витрати за відміткою «повернення згідно листа від 11 лютого 2010 року № 1102-2010/2» (арк. справи 98).

У зв'язку з викладеним, до суми виручки за 2010 рік у розмірі 499667,00 грн. кошти у сумі 28800,00 грн. позивачем включені не були.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, вказані обставини податковим органом не заперечувались під час розгляду справи.

Відповідно до пункту 2.35 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті кошти, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися ним у строки, установлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України.

За визначенням, наведеним у статті 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємства» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок та (або) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

З огляду на те, що кошти у сумі 28800,00 грн. були помилково перераховані на рахунок позивача та повернуті ним у відповідності до вимог законодавства, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, з яким погоджується суд касаційної інстанції, що позивач правомірно не включив вказану суму коштів до складу виручки та, як наслідок, ним не був перевищений граничний обсяг виручки, встановлений статтею 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємства» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), з огляду на що у позивачча був відсутній обов'язок переходити на загальну систему оподаткування з 01 січня 2011 року, оподатковувати отримані у 2011 році за загальною системою, реєструватись платником податку на додану вартість та подавати податкову звітність з податку на додану вартість.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про неправомірність оспорюваних податкових повідомлень-рішень та наявність підстав для їх скасування.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга Ніжинської ОДПІ Чернігівської області ДПС підлягає залишенню без задоволення, а постанова Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 липня 2012 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2012 року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Чернігівської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 липня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна