Справа № 0870/11807/12
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

"27" січня 2016 р. м. Київ К/800/65794/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Сороки М.О.,
Смоковича М.І.,
Чумаченко Т.А.,

розглянувши відповідно до пункту 2 частини 1 статті 222 КАС України адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови № 98 від 22.10.2012, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2013 року і ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 3 грудня 2013 року, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2012 року фізична особа - підприємець ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області № 98 від 22.10.2012 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудування у розмірі 40248 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2013 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 3 грудня 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

З`ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення касаційної скарги з таких підстав.

Встановлено, що відповідно до статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та згідно з Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011, на підставі звернення Запорізької обласної державної адміністрації № 04-Ко-363902 від 26.09.2012, проведено позапланову перевірку дотримання законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 на об'єкті будівництва: «Двоповерхова будівля по АДРЕСА_1». За результатом проведення перевірки складено акт від 09.10.2012, у якому зафіксовано факти: експлуатації першого поверху двоповерхової будівлі по АДРЕСА_1, як станції по технічному обслуговуванню автомобілів без прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, що є порушенням статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»; виконання будівельних робіт по утепленню зовнішніх стін двоповерхової будівлі без оформлення права на виконання будівельних робіт, а саме без реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, що є порушенням статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Цього ж дня відповідачем відносно позивача складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та припис № 101 про усунення виявлених порушень.

На цій підставі Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області складено спірну у цій справі постанову № 98 від 22.10.2012 про накладення на фізичну особу - підприємця ОСОБА_4 штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у розмірі 40248 грн., в зв'язку з порушенням вимог статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області правомірно, в межах повноважень та з дотриманням порядку проведення перевірки та оформлення її результатів склала постанову № 98 від 22.10.2012 про накладення на позивача штрафу за правопорушення у сфері містобудування.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає вказаний висновок таким, що зроблений на неповно з'ясованих обставинах справи.

За змістом частини 1 статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

У частинах 1, 3 статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I-III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Виконувати будівельні роботи, підключати об'єкт будівництва до інженерних мереж та споруд без реєстрації зазначеної декларації забороняється.

За змістом пункту 4 частини 2 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за таке правопорушення як виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт, а також наведення недостовірних даних у зазначеній декларації на об'єктах II категорії складності - у розмірі тридцяти шести мінімальних заробітних плат.

Як зазначалось, в зв'язку з проведенням ОСОБА_4 дій по утепленню зовнішніх стін двоповерхової будівлі, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області вказано про наявність з боку вказаної особи правопорушення, відповідальність за яке передбачена пунктом 4 частини 2 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», а саме - виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт.

Механізм набуття права на виконання підготовчих та будівельних робіт визначає Порядок виконання підготовчих та будівельних робіт, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 466 від 13.04.2011.

Будівельні роботи, як визначено у пункті 2 вказаного Порядку № 466 від 13.04.2011, - роботи з нового будівництва, реконструкції, технічного переоснащення діючих підприємств, реставрації, капітального ремонту.

Між тим, у судах попередніх інстанцій не було предметом дослідження питання щодо віднесення робіт по утепленню зовнішніх стін будівлі до будівельних, у розумінні вище описаних вимог.

Не надано також правової оцінки доводам позивача про те, що він не є суб'єктом містобудування, який повинен відповідати за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, оскільки будинок по АДРЕСА_1, який був об'єктом перевірки, належить іншій особі, що підтверджується договором купівлі-продажу та технічним паспортом.

Слід зазначити, що тільки після встановлення вказаних обставин можливо зробити висновок щодо обґрунтованості та законності прийняття Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області постанови № 98 від 22.10.2012 про накладення на ОСОБА_4 штрафу за правопорушення у сфері містобудування.

За нормами статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

З врахуванням того, що у справі необхідно досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені у судових рішеннях, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду необхідно повно та всебічно з'ясувати всі обставини справи, вірно застосувати норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини та ухвалити законні і обґрунтовані рішення.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231 КАС України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2013 року і ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 3 грудня 2013 року - скасувати.

Справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: