Справа № 825/3097/13-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2016-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2016 року м. Київ К/800/13443/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

головуючого: Мороз Л.Л.,

суддів: Горбатюка С.А.,

Шведа Е.Ю.,

розглянула у порядку попереднього розгляду касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Чернігівській області на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.12.2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03.03.2015 року у справі за позовом Державної фінансової інспекції в Чернігівській області до Щорського районного центру зайнятості про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Державна фінансова інспекція в Чернігівській області звернулась до суду з адміністративним позовом до Щорського районного центру зайнятості, в якому просила зобов'язати відповідача виконати пункт 2 вимоги про усунення виявлених ревізією порушень Сосницької міжрайонної державної фінансової інспекції від 23.01.2012 року № 6-18/151 у повному обсязі.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.12.2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.03.2015 року, адміністративний позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, позивач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу у якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення судів першої та апеляційної інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Підставою залишення без розгляду позовних вимог суди першої та апеляційної інстанції вказали пропуск строку звернення до адміністративного суду.

Колегія суддів вважає правильними висновки судів першої та апеляційної інстанції у зв'язку з таким.

Відповідно до частини 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

Як вбачається з тексту вимоги від 23.01.2012 року Щорському районному центру зайнятості поставлено вимогу надіслати інформацію про вжиті заходи та виконання вимоги у термін до 07.02.2012 року.

Тобто, після настання вказаного терміну у позивача виникло право на звернення до суду.

Проте, з позовом про зобов'язання виконати вимогу від 23.01.2012 року позивач звернувся 13.08.2013 року, тобто з пропуском строку звернення до суду.

У касаційній скарзі позивач посилається на те, що строк звернення до суду ним не пропущено, оскільки його належить відраховувати з 04.07.2013 року.

Так, 02.02.2012 року до суду звернувся Щорський районний центр зайнятості з позовом про визнання протиправним та скасування пункту 2 вимоги Державної фінансової інспекції в Чернігівській області від 23.01.2012 року № 6-18/151.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 5.03.2012 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2012 року судове рішення першої інстанції скасовано, позов задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.07.2013 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2012 року скасовано та залишено в силі постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.03.2012 року.

Таким чином, позивач вважає, що оскільки з 02.02.2012 року по 04.07.2013 року тривав процес оскарження вимоги від 23.01.2012 року № 6-18/151, то перебіг строку на звернення з позовом про виконання цієї вимоги у цей період не відбувався, а почався такий строк лише 04.07.2013 року.

Колегія суддів з доводами позивача не погоджується з огляду на таке.

За змістом частини 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України строк для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

Після настання терміну виконання вимоги, тобто з 08.02.2012 року, у позивача виникло право на звернення суду.

При цьому, сам факт звернення Щорського районного центру зайнятості до суду з позовом про скасування вимоги не свідчить про її нечинність чи необов'язковість. Тому, вказана обставина не позбавляє позивача права звернення до суду про зобов'язання виконати цю вимогу та не виключає перебіг строку на звернення суду.

Отже, шестимісячний строк звернення із цим позовом почав перебіг 08.02.2012 року та закінчився 08.08.2012 року.

Оскільки з цим позовом позивач звернувся після вказаної дати, то він пропустив строк і не обґрунтував поважність причин такого пропуску.

При цьому, факт скасування вимоги від 23.01.2012 року № 6-18/151 судовим рішенням від 09.08.2012 року не впливає на перебіг строку на звернення до суду у цій справі, оскільки це відбулось вже після закінчення строку звернення до суду.

Відповідно до частини 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про залишення позовних вимог без розгляду.

Касаційну скаргу слід відхилити, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Чернігівській області відхилити, ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.12.2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03.03.2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: