Справа № 825/84/16
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2016-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2016 року м.Чернігів Справа № 825/84/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Падій В.В.,

за участю секретаря Кондратенко О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український-Аграрний-Союз» до Відділу державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції про визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

11.01.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю «Український-Аграрний-Союз» (далі - ТОВ «Український-Аграрний-Союз») звернулось до суду з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати постанови державних виконавців Відділу державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції від 20.12.2013 про стягнення з боржника виконавчого збору та від 01.12.2015 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій (ВП № 41218973).

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що дії відповідача щодо винесення оскаржуваних постанов є протиправними, а постанови такими, що підлягають скасуванню, оскільки у відповідача не було достатніх підстав для їх винесення, зважаючи на те, що про існування постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.12.2013 ВП № 41218973 позивач дізнався лише 28.04.2015, тобто після закінчення визначених у вказаній постанові строків на добровільне виконання виконавчого напису. Крім того, зазначив, що позивачем були вжиті усі заходи щодо добровільного виконання виконавчого напису у повному обсязі. Також, позивач зауважив, що відповідачем не вчинялось жодних дій, які б свідчили про початок примусового виконання рішення останнім.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував у повному обсязі та просив у його задоволенні відмовити, оскільки відповідачем вжито всіх заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», спрямованих на фактичне виконання виконавчого документу. При цьому, зауважив, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 12.12.2013 була надіслана позивачу рекомендованим листом, що підтверджується квитанцією поштового відправлення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що на підставі виконавчого напису приватного нотаріусу ОСОБА_3 від 04.12.2013 № 1171 та заяви стягувача від 04.12.2013 № 41-07/3145 (а.с.50,51,58) 12.12.2013 заступником начальника відділу державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 41218973, в якій зазначено про необхідність позивачу як боржнику самостійно виконати виконавчий напис у семиденний строк та надати державному виконавцю підтверджуючі документи (а.с.52).

20.12.2013 заступником начальника відділу державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції винесену постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 103936,61 грн. (а.с.55).

Вищевказану постанову 23.12.2013 направлено на адресу позивача, що підтверджується копією супровідного листа від 23.12.2013 № 13120/03-38, наявною у матеріалах справи (а.с.56).

20.04.2015 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції на адресу позивача направлено вимогу державного виконавця, в якій останній повідомив ТОВ «Український-Аграрний-Союз» про існування відкритих виконавчих провадження щодо нього та зобовязав керівника товариства або його уповноваженого представника у строк до 27.04.2015 включно надати до відділу державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції відомості, з підтверджуючими документами, стосовно сплати боргу (а.с.72).

Як вбачається з матеріалів справи, 12.05.2015 ТОВ «Український-Аграрний-Союз» звернулось з листом № 110 до начальника відділу державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції, в якому просило, у звязку із несвоєчасним отриманням боржником документів виконавчого провадження, поновити строк для самостійного виконання виконавчого документу (а.с.73).

14.08.2015 та 06.11.2015 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції на адресу Аграрного фонду направлено вимоги №№ 8616/03-38, 10644/03-38, якими керівника фонду або його уповноваженого представника зобовязано у строки до 21.08.2015 та до 10.11.2015 надати до відділу державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції відомості, з підтверджуючими документами, щодо сплати боргу за виконавчим написом від 04.12.2013 № 1171 (а.с.74,77).

Листами від 26.08.2015 № 40-07/862 та від 25.11.2015 № 40-07/1219 Аграрний фонд повідомив державного виконавця про те, що виходячи з даних бухгалтерського та фінансового обліку Аграрного фонду ТОВ «Український-Аграрний-Союз», згідно рішення господарського суду Чернігівської області від 29.04.2014 у справі № 927/289/14, сплатило кошти у сумі 117258 грн., з яких: пеня - 83618,62 грн.; штраф 33639,38 грн. Крім того, ТОВ «Український-Аграрний-Союз» здійснено Аграрному фонду повернення попередньої оплати у сумі 173961,82 грн. та переоформлено зерно, згідно актів приймання-передавання, на загальну суму 517638,18 грн. (а.с.76,79).

01.12.2015 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції складено акт про витрати на проведення виконавчих дій (а.с.82) та цього ж дня винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у сумі 213,39 грн. (а.с.83а).

01.12.2015, на підставі листа Аграрного фонду від 25.11.2015 № 40-07/1219, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у звязку з фактичним повним виконанням виконавчого документу та виділено постанови від 20.12.2013 про стягнення з боржника виконавчого збору і від 01.12.2015 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у окреме провадження (а.с.83).

Вважаючи дії відповідача по винесенню оскаржуваних постанов протиправними, а постанови такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV).

Статтею 1 Закону № 606-XIV передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 11 Закону № 606-XIV визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 Закону № 606-XIV, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення (пункт 1 частини 1 статті 19 Закону № 606-XIV).

Відповідно до частин 1, 2 статті 25 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що, у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення, буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 27 Закону № 606-XIV передбачено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення, державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону № 606-XIV у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи.

У свою чергу, згідно з пунктом 6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку.

У відповідності до частини 1 статті 41 Закону № 606-XIV витратами виконавчого провадження є витрати органів державної виконавчої служби, що пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень.

Наведені правові норми зобовязують боржника добровільно виконати рішення у строк, встановлений державним виконавцем, та повідомити про таке виконання у цей же термін. У свою чергу, дані норми, у разі невиконання боржником рішення добровільно у встановлений державним виконавцем строк, зобов'язують державного виконавця на наступний день після закінчення відповідних строків розпочати примусове виконання рішення, тобто вчиняти певні дії, спрямовані на примусове виконання рішення.

При цьому, положеннями пункту 8 частини 1 статті 49 Закону № 606-XIV встановлено, що у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, виконавче провадження підлягає закінченню.

У той же час слід зазначити, що перебіг строку для добровільного виконання починається з моменту отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, що у свою чергу, покладає на відповідача обов'язок перед початком примусового виконання рішення пересвідчитись в отриманні боржником такої постанови.

Відповідні висновки суду узгоджуються з положеннями статті 31 Закону № 606-XIV, якою закріплено, що копії постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Зазначене узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в ухвалі від 23.01.2014 № К/9991/30356/12.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону, інших нормативно-правових актів підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 № 74/5 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Інструкція № 74/5).

Так, згідно вимог пункту 4.1.1 Інструкції № 74/5 державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитись, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк.

Водночас щодо витрат на проведення виконавчих дій, то положеннями пункту 4.15.2 Інструкції № 74/5 встановлено обовязок державного виконавця скласти акт про витрати на проведення виконавчих дій (додаток 35), в якому зазначаються перелік та суми витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій, а також документи, якими вони підтверджуються, з доданням копій таких документів. Про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій державний виконавець зобов'язаний винести постанову, яка разом з актом про витрати на проведення виконавчих дій затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби (додаток 3).

Так, на підтвердження направлення позивачу постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.12.2013 ВП № 41218973 відповідачем до суду надано лише копію квитанції від 13.12.2013 № 3386 про направлення постанови рекомендованим листом.

Однак, жодних доказів надіслання вказаної постанови рекомендованим листом з повідомленням про вручення, тобто з дотриманням вимог статті 31 Закону № 606-XI, відповідачем суду не надано.

Також, суд зазначає, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 12.12.2013 ВП № 41218973 була отримана позивачем лише 28.04.2015, тобто після закінчення визначених у вказаній постанові строків на добровільне виконання виконавчого документу.

Отже, відповідачем не було дотримано, передбаченого пунктом 4.1.1 Інструкції № 74/5, обовязку щодо пересвідчення у отриманні позивачем як боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, а також факту здійснення останнім будь-яких дій, спрямованих на виконання виконавчого документу.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що сплив строку, наданого для добровiльного виконання рiшення суду, сам по собi не є тiєю достатньою пiдставою, з якою законодавець повязує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збiр стягується на пiдставi постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рiшення добровiльно не виконано, а державним виконавцем вчинено дiї, спрямованi на примусове виконання.

У свою чергу, у відповідності до статті 32 Закону № 606-XI заходами примусового виконання рішення є звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника, вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Разом з тим, відповідачем до суду не надано жодних доказів вчинення останнім дій, спрямованих на примусове виконання виконавчого напису від 04.12.2013 № 1171.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постановах від 28.01.2015 (справа № 3-217гс14) та від 06.07.2015 (справа № 6-785цс15).

У відповідності до частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Разом з тим, позивачем на виконання виконавчого документу надсилались відповідачу докази добровільного виконання вимог стягувача: акти приймання-передавання зерна від 03.12.2013, 27.01.2014,03.02.2014, платіжне доручення від 14.03.2014 № 548, відповідно до якого стягувачу повернено передоплату грошовими коштами (а.с.48,49,60,61,62,63,65).

При цьому, відповідачем всупереч положень частини 1 статті 35 Закону № 606-XIV та пункту 4.1.1 Інструкції № 74/5 безпідставно проігноровано вищевказані документи, адже пропуск позивачем встановленого у постанові про відкриття виконавчого провадження від 12.12.2013 ВП № 41218973 строку відбувся з незалежних від нього причин, які, як вже встановлено судом, є поважними.

За таких обставин та беручи до уваги те, що постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління винесені до здійснення державним виконавцем заходів примусового виконання виконавчого документу, а вимоги постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження боржником виконано у повному обсязі до вчинення останнім дій, спрямованих на примусове виконання виконавчого документу, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними та скасування постанов державних виконавців Відділу державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції від 20.12.2013 про стягнення з боржника виконавчого збору та від 01.12.2015 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій (ВП № 41218973) і задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Український-Аграрний-Союз» у повному обсязі.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачає частина 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) «Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру...».

Вирішуючи питання стосовно застосування частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бендерський проти України» (Заява № 22750/02§42) суд нагадує, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

За змістом частин 4, 5 статті 11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень, з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів.

Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За таких обставин та з урахуванням досліджених доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для повного задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Український-Аграрний-Союз».

Відповідно до частини 1 статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Так, згідно частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Оскільки, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Український-Аграрний-Союз» підлягають задоволенню повністю, то суд вважає за необхідне присудити останньому за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції судовий збір у розмірі 1562,25 грн.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю.

Керуючись статтями 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Український-Аграрний-Союз» - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції від 20.12.2013 про стягнення з боржника виконавчого збору (ВП № 41218973).

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції від 01.12.2015 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій (ВП № 41218973).

Присудити Товариству з обмеженою відповідальністю «Український-Аграрний-Союз» () за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції судовий збір у розмірі 1562 (одна тисяча пятсот шістдесят дві) грн. 25 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядок та строки, передбачені статтями 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Падій