Справа № 823/63/16
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2016-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Черкаси

25 січня 2016 року справа № 823/63/16

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Тимошенко В.П., розглянувши матеріали позовної заяви Регіонального ландшафтного парку «Трахтемирів» до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, Управління Держгеокадастру у Канівському районі Черкаської області, треті особи на стороні позивача без самостійних позовних вимог Прокуратура Черкаської області, Управління екології та природніх ресурсів при Черкаській обласній державній адміністрації, приватне підприємство «Землемір» про визнання незаконними та скасування наказів,

встановив:

22 січня 2016 року до суду з позовною заявою звернувся Регіональний ландшафтний парк «Трахтемирів»(далі позивач), в якій просить:

1) визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держземагенства у Черкаській області «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» від 08.07.2013 № ЧК/:01:001/0000214, яким ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межаг Григорівської сільської ради;

2) визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держземагенства у Черкаській області «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» від 26.09.2013 № ЧК/:01:001/0001156, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,000 га у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межаг Григорівської сільської ради.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 КАС України адміністративний позов це звернення до суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах. Під поняттям публічно-правових відносин слід розуміти відносини, які складаються в процесі реалізації владних повноважень органами державної влади та місцевого самоврядування.

Відповідно до частини другої статті 3 Конституції України головним обов'язком держави є утвердження і забезпечення прав і свобод людини, за свою діяльність держава відповідає перед людиною. Забезпечення прав і свобод потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 24 грудня 2004 року N 22-рп/2004). До таких механізмів належить структурована система судів і види судового провадження, встановлені державою. Судовий захист вважається найбільш дієвою гарантією відновлення порушених прав і свобод людини і громадянина.

В Україні систему судів утворено згідно з положеннями статей 6, 124, 125 Конституції України із застосуванням принципу спеціалізації з метою забезпечення найбільш ефективних механізмів захисту прав і свобод людини у відповідних правовідносинах.

За приписом частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен при вирішенні питання щодо його прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У розвиток вказаного положення Європейський суд з прав людини в Рішенні від 25 лютого 1993 року у справі «Доббертен проти Франції» зазначив, що частина перша статті 6 Конвенції змушує держави-учасниці організувати їхню судову систему в такий спосіб, щоб їхні суди і трибунали виконували кожну зі своїх функцій (пункт 44), притаманну відповідній судовій установі.

Системний аналіз вказаних норм Конституції та законів України дає підстави стверджувати, що розмежування юрисдикційних повноважень між загальними і спеціалізованими судами підпорядковано гарантіям права кожної людини на ефективний судовий захист.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Статтею 80 Земельного Кодексу встановлено, що суб'єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

За змістом статей 2 та 5 Земельного Кодексу громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

У разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельної ділянки у власність або користування (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватись в порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне. Спір про правомірність розпорядження має вирішуватись у порядку господарського судочинства, за правилами якого можливий одночасний розгляд вимог про визнання неправомірним рішення (розпорядження) суб'єкта владних повноважень, а також вимог про скасування акта про право (договору оренди), виданого (укладеного) на підставі такого рішення.

Дана позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 11.11.2014 у справі № 21-493а14, від 09.12.2014 у справі № 21-308а14, від 24.02.2015 у справі № 21-34а15.

Відповідно до частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

З викладеного суддя робить висновок про наявність підстав передбачених пунктом 1 частини 1 статті 109 КАС України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, позовна заява не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а отже у відкритті провадження в адміністративній справі слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 17, 109, 110, 181 КАС України, суд

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Регіонального ландшафтного парку «Трахтемирів» до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, Управління Держгеокадастру у Канівському районі Черкаської області, треті особи на стороні позивача без самостійних позовних вимог Прокуратура Черкаської області, Управління екології та природніх ресурсів при Черкаській обласній державній адміністрації, приватне підприємство «Землемір» про визнання незаконними та скасування наказів.

Розяснити позивачу, що він може звернутися з зазначеним позовом у порядку господарського судочинства .

Повернути позивачу позовну заяву із усіма доданими до неї матеріалами та направити копію даної ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом пяти днів з дня її отримання стороною за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В.П. Тимошенко