Справа № 810/3109/15
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/3109/15 Головуючий у 1-й інстанції: Панова Г.В. Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
У Х В А Л А

Іменем України

26 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Київській області Набока Віталія Миколайовича на постанову Київського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Облагротехсервіс» до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Київській області Набока Віталія Миколайовича, Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області про визнання недійсними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2015 року позивач - Публічне акціонерне товариство «Облагротехсервіс», звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Київській області Набока Віталія Миколайовича, Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області про визнання недійсними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2015 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з судовим рішенням, Державний реєстратор прав на нерухоме майно Державний реєстратор прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Київській області Набока Віталія Миколайовича звернувся з апеляційною скаргою на вказану постанову суду. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було порушено неповно встановлено обставини, що мають значення для справи.

У судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи були повідомлені належним чином. В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов'язкова. З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Київській області Набока Віталія Миколайовича - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2015 року - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що державним реєстратором Головного територіального управління юстиції у Київській області Набок В.М. було безпідставно відмовлено ПАТ «Облагротехсервіс» у державній реєстрації права оренди на земельну ділянку, що розташована у Київській області, Києво-Святошинському районі, с/раді Петрівська, з кадастровим номером :02:012:0224, оскільки державний реєстратор органу державної реєстрації взагалі не наділений повноваженнями перевірки відповідності кадастрового плану вимогам законодавства. Крім того, право оренди земельної є похідним від права власності на цю земельну ділянку, при цьому, останнє є зареєстрованим у встановленому законом порядку, що в свою чергу, також унеможливлює виникнення сумнівів щодо відповідності кадастрового плану вимогам законодавства.

Відтак, суд дійшов висновку, що державним реєстратором прав на нерухоме майно Набок В.М. протиправно прийнято рішення № 21997398 від 11.06.2015 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, у зв'язку з чим воно підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 27.05.2015 між ТОВ «Логістичний центр І «ЕТАЛОН» (орендодавець) та ПАТ "Облагротехсервіс" (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки № 3.

Відповідно до змісту вказаного договору в оренду передається земельна ділянка площею 12,0812 га, що належить орендодавцю на підставі Свідоцтва про право власності серії САМ № 083129, індексний номер 19986529 виданого Реєстраційною службою Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області 03.04.2014, номер запису про право власності 5224226, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 24, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 19986614, сформований 03.04.2014.

Сторони також визначили, що невід'ємними частинами договору оренди земельної ділянки № 3 є: план (схема) земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки; акт визначення меж в натурі (на місцевості).

набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Позивач 05.06.2015 звернувся до органу державної реєстрації з відповідною заявою та необхідними документами для проведення такої реєстрації.

Державним реєстратором прав на нерухоме майно Набок В.М. Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області було прийнято рішення № 21997398 від 11.06.2015про відмову у державній реєстрації права оренди земельної ділянки з підстав не відповідності документів , поданих для проведення державної реєстрації, вимогам, або відсутності змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

У вказаному рішенні зазначено, що під час перевірки поданих на реєстрацію документів заявленому праву ним було встановлено, що кадастровий план виготовлений без дотримання вимог, які передбачені частиною 1 статті 34 Закону України «Про державний земельний кадастр».

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Обговорюючи правомірність вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з приписами пунктів 1 та 2 частини 1 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, право власності на нерухоме майно; право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном.

Речові права на нерухоме майно, зазначені в пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті, є похідними і реєструються після державної реєстрації права власності на таке майно, крім випадків, передбачених статтями 4-1, 4-2 цього Закону.

Частиною 6 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що будь-які правочини щодо нерухомого майна (відчуження, управління, іпотека тощо) вчиняються, якщо право власності чи інше речове право на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті та статтею 4-1 цього Закону.

Таким чином, з наведеного вбачається, що право оренди земельної ділянки є похідним і реєструються після державної реєстрації права власності.

Статтею 16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а також пунктом 8 та 13 Порядку № 868 визначено, що для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст. Заявник подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита.

Процедура проведення державної реєстрації, перелік документів, необхідних для її проведення, а також права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав визначаються Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 (далі - Порядок № 868).

Так, відповідно до пункту 4 Порядку № 868 державна реєстрація речових прав на земельні ділянки проводиться після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Приписами пункту 36 Порядку № 868 передбачено, що для проведення державної реєстрації речового права на нерухоме майно, що є похідним від права власності, одночасно з проведенням державної реєстрації права власності на таке майно заявником подаються документи, необхідні для проведення державної реєстрації права власності на таке майно та державної реєстрації речового права, що є похідним від нього.

Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є зокрема, укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат (пункт 37 Порядку № 868).

Для проведення державної реєстрації речових прав на земельну ділянку в разі, коли в документах, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку, відсутні відомості про її кадастровий номер, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає витяг з Державного земельного кадастру про таку земельну ділянку (пункт 43 Порядку № 868).

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та пунктів 15, 20 Порядку № 828 під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями.

За результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

У свою чергу, пункт 28 Порядку № 828 визначає, що державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Статтею 24 Закону України Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено зокрема в разі, якщо подані документи не відповідають вимогам встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

При цьому, як вірно зауважено судом першої інстанції, відповідно до частини 4 статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", що державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Аналіз положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку № 868 свідчить про те, що вчиненню реєстраційної дії, пов'язаної з державною реєстрацією прав та їх обтяжень, передує встановлення державним реєстратором відповідності заявленого права і поданих документів відомостям, що у них містяться. При цьому, державний реєстратор не уповноважений ставити під сумнів автентичність документів на підставі яких здійснюється реєстраційна дія, якщо такі документи відповідають встановленій законом формі та містять необхідні реквізити.

Як убачається з матеріалів справи та не спростовується сторонами, позивач звернувся до реєстраційної служби з заявою про реєстрацію права оренди земельної ділянки, яке є похідним від права власності на вказану земельну ділянку.

Отже суд першої інстанції правильно зазначив, що в даному випадку відповідно до вимог пункту 15 Порядку № 868 держаний реєстратор повинен був перевірити: обов'язковість дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); повноваження заявника; відомості про нерухоме майно, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, наявні у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 № 3613-VI орган, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, одночасно з державною реєстрацією земельної ділянки надає органу державної реєстрації прав інформацію про: державну реєстрацію земельної ділянки (дату державної реєстрації, орган, що здійснив таку реєстрацію); кадастровий номер, площу, місце розташування земельної ділянки; кадастровий план зареєстрованої земельної ділянки в електронній (цифровій) формі.

Орган, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, надає органу державної реєстрації прав доступ до перегляду кадастрових карт (планів) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 281 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено взаємодію органу державної реєстрації прав та органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру. Згідно з приписами даної норми орган, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, надає органу державної реєстрації прав інформацію державну реєстрацію земельної ділянки (дату державної реєстрації, орган, що здійснив таку реєстрацію); кадастровий номер, площу, місце розташування земельної ділянки; кадастровий план зареєстрованої земельної ділянки в електронній (цифровій) формі.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що державний реєстратор органу державної реєстрації прав взагалі не наділений повноваженнями встановлення відповідності кадастрового плану вимогам законодавства, адже таке право є виключною компетенцією державного кадастрового реєстратора відповідно до вимог Закону України «Про державний земельний кадастр».

При цьому, з метою перевірки даних поданих на реєстрацію документів державний реєстратор органу державної реєстрації має право звернутись, зокрема, до органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру з запитом про надання необхідної інформації відносно земельної ділянки.

Проте, як убачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, таких запитів державним реєстратором Набок В.М. під час розгляду заяви про реєстрацію права оренди земельної ділянки до органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру не направлялось. Будь яких інших підстав для відмови ПАТ «Облагротехсервіс» у реєстрації права оренди земельну ділянку, що розташована у Київській області, Києво-Святошинському районі, с/раді Петрівська, з кадастровим номером :02:012:0224 державним реєстратором встановлено не було.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного виснвоку, що державним реєстратором Головного територіального управління юстиції у Київській області Набок В.М. було безпідставно відмовлено ПАТ «Облагротехсервіс» у державній реєстрації права оренди на земельну ділянку, що розташована у Київській області, Києво-Святошинському районі, с/раді Петрівська, з кадастровим номером :02:012:0224, оскільки державний реєстратор органу державної реєстрації взагалі не наділений повноваженнями перевірки відповідності кадастрового плану вимогам законодавства. Крім того, право оренди земельної є похідним від права власності на цю земельну ділянку, при цьому, останнє є зареєстрованим у встановленому законом порядку, що в свою чергу, також унеможливлює виникнення сумнівів щодо відповідності кадастрового плану вимогам законодавства.

Відтак державним реєстратором прав на нерухоме майно Набок В.М. протиправно прийнято рішення № 21997398 від 11.06.2015 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, у зв'язку з чим воно підлягає скасуванню.

Щодо доводів апелянта про втручання в його дискреційні повноваження, колегія суддів апеляційної інстанції наголошує, що судом першої інстанції правильно прийнято рішення шляхом зобов'язання Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області у встановленому законом порядку повторно розглянути заяву Публічного акціонерного товариства «Облагротехсервіс» про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с/рада Петрівська, кадастровий номер: :02:012:0224, з урахуванням викладених у даному рішенні висновків.

Дії щодо розгляду заяви не можуть розцінюватись як дискреційні, натомість надають право відповідачу прийняти рішення у межах, які визначені законом самостійно (на власний розсуд) та вибрати за результатами розгляду такої заяви один з кількох варіантів рішення.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Київській області Набока Віталія Миколайовича - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2015 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254, 255 КАС України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Київській області Набока Віталія Миколайовича - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.Є. Пилипенко

Суддя: Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

.

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.