Справа № 821/3350/15-а
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2016 р.м.ОдесаСправа № 821/3350/15-а

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Домусчі С.Д.,

- Кравець О.О.,

за участю: секретар судового засідання - Курманова І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пересувна механізована колона № 19» на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2015 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пересувна механізована колона № 19» до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області про визнання протиправним рішення щодо проведення позапланової перевірки та зобов'язання утриматись від проведення позапланової перевірки, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Пересувна механізована колона № 19» звернулось до суду з позовом до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області, в якому позивач, з урахуванням уточнень, просив визнати протиправним рішення відповідача щодо проведення позапланової перевірки об'єкту «Будівництво виставкового центру з торгівельними площами за адресою: Миколаївська область, Первомайський район, с. Грушівка» та зобов'язати Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області утриматись від проведення будь - яких перевірок вказаного об'єкту у строк до 31.12.2016 року.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2015 року у задоволенні заявленого позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені вимоги.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги поданої апеляційної скарги.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, попередньо звернувшись із запереченнями на подану апеляційну скаргу та клопотанням про розгляд справи за його відсутності.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.10.2015 року на адресу УДАБІ у Миколаївській області надійшов лист - звернення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області від 05.10.2015 року № 69/6060/04 з проханням щодо проведення перевірки позивача з додержання вимог містобудівного законодавства на об'єкті «Будівництво виставкового центру з торговельними площами в с. Грушівка Первомайського району Миколаївської області».

Заявником повідомлено інспекцію про те, що ТОВ «Пересувна механізована колона № 19» подано декларацію від 30.06.2015 року № МК 40 про готовність вказаного об'єкта до експлуатації, у пункті 15 якої зазначено, що на об'єкті виконані всі заходи із забезпечення вибухобезпеки та пожежної безпеки. Проте, у ГУ ДСНС відсутні відомості щодо влаштування шляхів евакуації даного об'єкту, впровадження автоматичних систем протипожежного захисту, системи блискавкозахисту, влаштування внутрішнього протипожежного водопроводу, протипожежних перешкод (двері, клапани та ін.), підвищення ступенів водостійкості будівель, у яких вони влаштовані, влаштування протипожежного водогону для цілей зовнішнього пожежогасіння тощо, що свідчить про недостовірність поданих у декларації даних, небажання забудовниками виконувати вимоги чинного законодавства та при експлуатації будівлі може призвести до виникнення надзвичайної ситуації та загибелі людей.

Листом від 09.10.2015 року №1014-5784-15 позивача повідомлено про проведення позапланової перевірки 22.10.2015 року об 11-00 год. та запропоновано подати документи, пояснення, довідки з питань, що виникають під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Не погоджуючись із такими діями відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірне питання та відмовляючи у задоволенні заявлених позивачем вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем призначена перевірка позивача із дотриманням вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Закону України «Про відповідальність у сфері містобудівної діяльності», Порядку здійснення архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553.

Також, доходячи такого висновку, суд першої інстанції відхилив посилання позивача на порушення відповідачем Закону України від 28.12.2014 року № 71-VIII при призначенні оскаржуваної перевірки, зазначивши, що мораторій, передбачений вказаним Законом, не розповсюджується на перевірки, що проводяться органами державного-будівельного контролю щодо дотримання суб'єктами містобудування вимог містобудівного законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на викладене.

Відповідно до ст.ст. 6, 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI від 17.02.2011 року управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється, зокрема, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

Управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється, зокрема, шляхом контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил.

Приписи ст. 41 вказаного Закону визначають державний архітектурно-будівельний контроль як сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, який здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З наведеного вбачається, що повноваження органів державного архітектурно-будівельного контролю реалізуються, зокрема, через проведення відповідних заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Пунктом 5 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 року визначено, що такий контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок.

Відповідно до п. 7 зазначеного Порядку позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції, підставами для проведення якої є, зокрема, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для призначення оскаржуваної перевірки позивача став лист - звернення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області від 05.10.2015 року № 69/6060/04, в якому заявником повідомлено інспекцію про те, що ТОВ «Пересувна механізована колона № 19» подано декларацію від 30.06.2015 року № МК 40 про готовність вказаного об'єкта до експлуатації, у пункті 15 якої зазначено, що на об'єкті виконані всі заходи із забезпечення вибухобезпеки та пожежної безпеки. Проте, у ГУ ДСНС відсутні відомості щодо влаштування шляхів евакуації даного об'єкту, впровадження автоматичних систем протипожежного захисту, системи блискавкозахисту, влаштування внутрішнього протипожежного водопроводу, протипожежних перешкод (двері, клапани та ін.), підвищення ступенів водостійкості будівель, у яких вони влаштовані, влаштування протипожежного водогону для цілей зовнішнього пожежогасіння тощо, що свідчить про недостовірність поданих у декларації даних, небажання забудовниками виконувати вимоги чинного законодавства та при експлуатації будівлі може призвести до виникнення надзвичайної ситуації та загибелі людей.

З урахуванням наведеної інформації, ГУ ДСНС у вказаному листі виклав прохання щодо проведення перевірки позивача з додержання вимог містобудівного законодавства на об'єкті «Будівництво виставкового центру з торговельними площами в с. Грушівка Первомайського району Миколаївської області».

Тобто, з наведеного вбачається, що підставою для призначення оскаржуваної перевірки позивача стала інформація викладена у листі - звернені Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області від 05.10.2015 року № 69/6060/04 щодо можливих порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об'єкті «Будівництво виставкового центру з торговельними площами в с. Грушівка Первомайського району Миколаївської області», що цілком відповідає п. 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 року.

Щодо доводів апелянта про наявність законодавчих обмежень на проведення контролюючими органами у 2015-2016 роках перевірок суб'єктів господарювання, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року № 76 VIII передбачено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня - червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

Таким чином, законодавчим органом на період з січня по червень 2015 року встановлено певні обмеження щодо проведення перевірок суб'єктів господарювання всіма контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України).

Тобто, обмеження щодо перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб-підприємців контролюючими органами, зокрема, й Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області, тривало протягом січня - червня 2015 року.

Проте, судом встановлено, що дія вищевказаного мораторію закінчилась 30.06.2015 року, а відтак, жодних обмежень на проведення перевірок, відповідно до законодавства, на момент призначення оскаржуваної перевірки не існувало.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відхилив посилання позивача, наведені, як в позовній заяві, так і в апеляційній скарзі, на те, що положеннями п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року № 71-VIII щодо обмеження у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами поширюються, в тому числі, і на Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області, виходячи з наступного.

Так, наведеними положенням п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року № 71-VIII встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Зазначене обмеження не поширюється: з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість; з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Згідно пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України, даний кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу.

Пунктом 41.1 статті 41 Податкового кодексу України визначено, що контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що сукупний аналіз наведених положень свідчить, що мораторій, передбачений Прикінцевими положеннями Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року № 71-VIII, не розповсюджується на перевірки, що проводяться органами державного архітектурно-будівельного контролю щодо дотримання суб'єктами містобудування вимог містобудівного законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Це підтверджується і буквальним тлумаченням наведених положень Закону від 28.12.2014 року № 71-VIII, оскільки органи державного архітектурно-будівельного контролю не проводять перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців за попередній календарний рік, заборона проведення яких, за відсутності дозволу Кабінету Міністрів України, визначена зазначеними положеннями Закону, а проводять перевірки щодо дотримання суб'єктами містобудування вимог містобудівного законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема, при будівництві, реконструкції певного об'єкта будівництва, та обсяг доходу перевіряємого суб'єкта містобудування, з яким пов'язує вказаний Закон наявність у контролюючого органу права на проведення перевірки за відсутності дозволу Кабміну, ніяким чином не впливає на дотримання цим суб'єктом вимог містобудівного законодавства.

Так, в оскаржуваному випадку відповідачем прийнято рішення про проведення позапланової перевірки позивача щодо дотримання ним вимог містобудівного законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил при будівництві об'єкта «Будівництво виставкового центру з торговельними площами в с. Грушівка Первомайського району Миколаївської області», який введено в експлуатацію в поточному році, а не в попередньому, як то визначено Законом від 28.12.2014 року № 71-VIII.

Колегія суддів вважає, що норми Закону № 76 VIII, зокрема, щодо обмежень у проведенні перевірок, є загальними та стосуються всіх контролюючих органів, тоді як норми Закону № 71 VIII, у наведеній частині, є спеціальними та стосуються контролюючих органів, що забезпечують формування єдиної державної податкової, державної митної політики щодо адміністрування податків, зборів та митних платежів, оскільки критеріями визначення переліку підприємств, на які такі обмеження не поширюються, зокрема, є обсяг доходу за попередній календарний рік, а також певний вид діяльності таких підприємств (виробництво чи імпорт підакцизних товарів).

Саме така оцінка положень вказаних вище нормативних актів робить логічною та послідовною позицію законодавчого органу, яким в один день прийнято різні за змістом норми щодо одних і тих самих правовідносин, зокрема, обмеження повноважень контролюючих органів у проведенні перевірок суб'єктів господарювання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, оскільки доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, відповідно до ст. 200 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пересувна механізована колона № 19» на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2015 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пересувна механізована колона № 19» до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області про визнання протиправним рішення щодо проведення позапланової перевірки та зобов'язання утриматись від проведення позапланової перевірки - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець