Справа № 805/4982/15-а
Суддя: Крилова М.М.
Дата ухвалення: 2016-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2016 р. Справа № 805/4982/15-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді - Крилової М.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Червоногвардійському районі м. Макіївки, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Червоногвардійському районі м. Макіївки про зобов'язання вчинити певні дії, а саме розірвати трудові відносини між ОСОБА_1 та Управлінням Пенсійного фонду України в Червоногвардійському районі м. Макіївки з ініціативи працівника.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 у період з 20.09.2006 року по теперішній час обіймає посаду спеціаліста I категорії відділу пенсійного забезпечення; з 06.03.2007 року призначено на посаду провідного спеціаліста відділу пенсійного забезпечення; з 01.04.2007 року призначено на посаду головного спеціаліста відділу пенсійного забезпечення, як таку, що успішно пройшла стажування; 20.09.2008 року присвоєно 14 ранг державного службовця, 20.09.2010 року присвоєно 13 ранг державного службовця; 17.10.2011 року позивач призначена на рівнозначну посаду головного спеціаліста відділу з виплати пенсій.

З серпня 2011 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною.

У зв'язку з початком бойових дій в Донецькій області позивач зі своєю родиною переїхали до іншого міста, а саме до м. Маріуполя. В грудні вона дізналась, що управління в якому вона працювала змінило свою юридичну адресу, та на теперішній час знаходиться у місті Дружківка. У зв'язку з цим, позивач звернулась із заявою про звільнення на підставі ст. 38 КЗпП України до управління Пенсійного фонду України в місті Дружківка Донецької області. Там їй повідомили, що відповідач юридично знаходиться в місті Дружківка, але фактично посадові особи відповідача до виконання свої обов'язків не приступили, виконуючого обов'язки начальника та інших працівників структурного підрозділу управління, керуючим та контролюючим органом - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області не призначено.

Позивач до суду не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через відділ діловодства та документообігу до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача до суду не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи до суду не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через відділ діловодства та документообігу до суду надав письмові пояснення, у яких зазначив, що роботодавцем позивача є Управління Пенсійного фонду України в Червоногвардійському районі м. Макіївки, з Головним управлінням позивач в трудових правовідносинах не перебував, а також, Головне управління не є правонаступником означеного управління, тому оформлення (розірвання) трудових правовідносин з позивачем не входить в межі їх компетенції.

У відповідності до ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 122 КАС України справа розглядається у порядку письмового провадження та фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи позовної заяви, суд встановив наступне.

З копії паспорту громадянина України серії ВК № 547636, виданого Червоногвардійським РВ Макіївського МУ УМВС України в Донецькій області 03.10.2008 вбачається, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

З копії трудової книжки ОСОБА_1 вбачається наступне.

Наказом Управління Пенсійного фонду України в Червоногвардійському районі м. Макіївки Донецької області №36-о від 20.09.2006 ОСОБА_1 призначено на посаду спеціаліста І категорії відділу пенсійного забезпечення ( тимчасово на період відпустки по догляду за дитиною до 3-х років) як таку що успішно пройшла за конкурсом.

20.09.2006 року ОСОБА_1 прийняла присягу державного службовця. Встановлен 15 ранг (7 категорія) державного службовця.

06.03.2007 року ОСОБА_1 призначено на посаду провідного спеціаліста відділу пенсійного забезпечення відповідно до Наказу № 8-о від 06.03.2007 року.

01.04.2007 року ОСОБА_1 призначено на посаду головного спеціаліста відділу пенсійного забезпечення, як таку, що успішно пройшла стажування відповідно до Наказу № 11-о від 05.04.2007 року.

20.09.2008 року Присвоєно 14 ранг (7 категорія) державного службовця.

20.09.2010 року Присвоєно 13 ранг ( 7 категорія) державного службовця.

17.10.2011 року ОСОБА_1 призначена на рівнозначну посаду головного спеціаліста відділу з виплати пенсій.

З серпня 2011 року позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1.

Згідно з довідкою від 12.05.2015 № про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції ОСОБА_1 постійно проживала в АДРЕСА_2 і перемістилася з тимчасово окупованої території до АДРЕСА_3

20.10.2015 року складено нотаріально завірену заяву про звільнення.

23.10.2015 року Головне управління Пенсійного фонду України в м. Дружківці надало відповідь в якій зазначалось, що відповідно до Постанови КМУ від 07.11.2014 року № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних устано, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам та організаціям Донецької та Луганської областей», з 21.11.2014 року за адресою АДРЕСА_4, зареєстровано управління Пенсійного фонду України в Червоногвардійському районі м. Макіївки Донецької області. За вищезазначеною адресою з непідконтрольної українській владі території були передані трудові книжки та особові справи працівників (які знаходяться в соціальних відпусках), з метою збереження, проте управління, проте керівництво управління Пенсійного фонду України в Червоногвардійському районі м. Макіївки Донецької області фактично не перемістилося за новою адресою реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Пунктом 15 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ (далі за текстом - Закон № 3723-ХІІ) державна служба в Україні це професійна діяльність осіб, які заміщають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону № 3723-ХІІ регулювання правового становища державних службовців, що працюють в органах прокуратури, апаратах судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, внутрішніх справ, Національного антикорупційного бюро України та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України.

Підстави припинення трудового договору передбачені ст. 36 Кодексу законів про працю України.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України однією з підстав припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (ст. ст. 38, 39).

Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗоТ України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом І групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Частиною 3 цієї статті визначено, що працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Позивач просить суд розірвати трудовий договір, укладений між нею та Управлінням Пенсійного фонду України в Куйбишевському районі м. Донецька на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України - з ініціативи працівника з поточної дати.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що виконуючи завдання адміністративного судочинства шляхом розгляду та вирішення адміністративної справи не може підмінити повноваження суб'єктів владних повноважень та своїм рішенням не може підміняти рішення суб'єктів владних повноважень.

В спірних правовідносин відповідач не приймав жодних рішень, не вчиняв дій та не допустив бездіяльності, які потребували б оцінки суду.

В порушення вимог ч. 1 ст. 71 КАС України позивачем не надані докази на підтвердження того факту, що вона зверталася до відповідача з заявою про звільнення на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України, а останній ухилився від її розгляду чи відмовив позивачу у звільненні.

Зважаючи на викладене, правові та фактичні підстави для постановлення судового рішення про розірвання трудового договору, укладеного між ОСОБА_1 та Управління Пенсійного фонду України в Червоногвардійському районі м. Донецька, відсутні.

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, визначає Закон України "Про забезпечення прав внутрішньо переміщених осіб" від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII (далі з текстом - Закон № 1706-VII).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об'єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Як вже встановлено судом, позивач набула статусу внутрішньо переміщеної особи, отже на неї поширюються гарантії, встановлені Законом № 1706-VII.

Зокрема, ст. 7 Закону № 1706-VII визначені засади забезпечення реалізації прав зареєстрованих внутрішньо переміщених осіб на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування, соціальні послуги, освіту.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону № 1706-VII передбачено, що для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Згідно з абз. 2 ч. 4 ст. 7 Закону № 1706-VII зареєстрована (взята на облік) внутрішньо переміщена особа, яка не звільнилася з роботи (не припинила інший вид зайнятості), у разі неможливості продовження роботи (іншого виду зайнятості) за попереднім місцем проживання, для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю та соціальних послуг за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття може припинити трудові відносини, надавши нотаріально посвідчену письмову заяву про припинення працівником трудових відносин з підтвердженням того, що ця заява таким громадянином надіслана роботодавцю рекомендованим листом (з описом вкладеної до нього такої заяви).

За таких обставин, суд вважає, що чинним законодавством України визначений позасудовий порядок припинення трудових відносин внутрішньо переміщених осіб, які не звільнилися з роботи, у разі неможливості продовження роботи за попереднім місцем проживання.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Червоногвардійському районі м. Макіївки, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов'язання вчинити певні дії.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 88, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 185, 186, 254 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Червоногвардійському районі м. Макіївки, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження

Суддя Крилова М.М.