Справа № 826/17597/15
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2016-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

21 січня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ганечко О.М.,

суддів: Коротких А.Ю., Хрімлі О.Г.,

при секретарі Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.11.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві, третя особа: Київська міська рада про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві, третя особа: Київська міська рада про скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.11.2015 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на незаконність, необ'єктивність, необґрунтованість рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Представник третьої особи не з'явився, будучи належним чином повідомленим, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України - за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, Державною податковою інспекцією у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві, згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п. 267.6 ст. 267 ПКУ, прийнято податкове повідомлення рішення від 07.05.2015 №0033-17, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб в сумі 25 000 грн., який підлягає оплаті протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Статтею 10 ПКУ, визначено, що податок на майно, в склад якого, відповідно до п.п. 265.1.2 п. 265.1 ст. 265 ПКУ, входить транспортний податок, належить до місцевих податків. Місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю). Місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання, відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Відповідно до п.п.12.1.2 п.12.1 ст.12 ПКУ, Верховна Рада України встановлює на території України загальнодержавні податки та збори і визначає перелік місцевих податків та зборів, установлення яких належить до компетенції сільських, селищних та міських рад.

Пунктом 12.3 статті 12 ПКУ, визначено, що сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів. Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом. При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Також, згідно пункту 24 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» - виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України.

Крім того, норми п.п. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПКУ, передбачено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Як встановлено судом першої інстанції, Київською міською радою прийнято рішення від 28.01.2015 №58/923 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 №242/5639», яким затверджено положення про транспортний податок.

Відповідно до п. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 ПКУ, стабільність - зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Оскільки Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» прийнято 28.12.2014, яким з 01.01.2015 введено транспортний податок, тобто закон прийнято до початку нового бюджетного періоду та за шість місяців до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року), отже доводи позивача, що застосування норм згадуваного Закону є передчасним є необґрунтованими.

Відповідно до п.п. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні, згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що, відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Згідно п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України, об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Відповідно до п.п. 267.3.1 п. 267.3 ст. 267 ПК України, базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Згідно п. 267.4 ст. 267 ПК України, ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Встановлено, що позивач є власником автомобіля NISSAN MURANO 2013 року випуску з об'ємом двигуна 3498.

Відповідно до підпунктів 267.6.1, 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 ПКУ, обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

На виконання зазначених статей відповідачем правомірно було прийнято податкове повідомлення-рішення від 07.05.2015 № 0033-17.

Крім того, колегія суддів критично відноситься до посилань позивача щодо наявності у цьому випадку податкової дискримінації з огляду на наступне.

Принцип правової рівності знайшов своє відображення в статті 24 Конституції України.. Однак суд зазначає, що принцип рівності перед законом це не тільки надання особі прав, а й однаковою мірою неухильне виконання покладених на неї обов'язків, у тому числі й передбаченого статтею 67 Конституції України, якою встановлено прямий обов'язок сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Доводи позивача, що він вже сплачував відповідний податок при першій реєстрації транспортного засобу, оскільки ним було сплачено збір за першу реєстрацію транспортного засобу колегія суддів вважає, що не вказують на протиправність оскарженого податкового повідомлення-рішення, оскільки статтею 6 ПКУ встановлено, що податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу, а у пункті 6.2. визначено, що збором (платою, внеском) є обов'язковий платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників зборів, з умовою отримання ними спеціальної вигоди, у тому числі внаслідок вчинення на користь таких осіб державними органами, органами місцевого самоврядування, іншими уповноваженими органами та особами юридично значимих дій, а отже податок та збір не є тотожними поняттями та не пов'язані між собою.

Крім того, оскаржуване податкове повідомлення-рішення не впливає на право позивача володіння та користування належним йому майном, не змінює виду податку, а запроваджує новий.

Стосовно доводів позивача про неконституційність Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», колегія суддів зазначає, що Конституційним Судом України не приймалось рішення щодо неконституційності згадуваного Закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Конституційний Суд України» Конституційний Суд України - єдиний орган конституційної юрисдикції в Україні.

Отже, адміністративні суди не наділені компетенцією щодо надання правової оцінки відповідності Конституції України Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи».

Крім того колегія суддів зазначає, що доводи позивача про протиправність рішення Київської міської ради від 28.01.2015 №58/923 не є предметом вирішення даної справи.

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому у її задоволенні необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.11.2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Ганечко

Судді: О.Г. Хрімлі

А.Ю. Коротких

.

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді: Коротких А. Ю.

Хрімлі О.Г.