Справа № 2-а/489/251/15
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2016 р.м.ОдесаСправа № 2-а/489/251/15

Категорія: 10 Головуючий в 1 інстанції: Губницький Д.Г.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Запорожана Д.В., Романішина В.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду Одеської області від 16 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі Одеської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом, в якому просив визнати дії УПФУ щодо відмови в перерахунку пенсії за віком з врахуванням додатково наданих у липні 2009 р., березні 2011 р. документів, дії відповідача щодо зменшення розміру призначеної йому пенсії, а також дії щодо відрахування з його пенсії, які здійснювалися відповідачем з 01 липня 2013 р. по 31 грудня 2014 р., неправомірними. Також просив зобов'язати відповідача виконати перерахунок пенсії за віком і сплатити йому суму 44850 грн., яка була утримана з пенсії за період з 01 липня 2013 р. по 31 грудня 2014 р.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що вперше пенсія по інвалідності була призначена йому у 2001 р., а з 2008 р. призначена пенсія за інвалідністю повторно. У 2009 р. звернувся до УПФУ за перерахунком пенсії по інвалідності, надавши додатково довідки про заробітну плату ПП «Гіацинт», ВАТ «Континент», ЗАТ «Реєстратор». У 2011 р. перейшов на пенсію за віком і у лютому 2011 р. надав до УПФУ додаткові документи про заробітну плату: довідку ЗАТ «Реєстратор» про роботу за сумісництвом, наказ про зарахування його на роботу. У травні 2013 р. розмір пенсії йому було зменшено і виставлена вимога про погашення переплати 73297,87 грн. за період з 01 липня 2009 р. по 30 квітня 2013 р. через не підтвердження первинними документами довідок про заробітну плату виданих ПП «Гіацинт», ЗАТ «Реєстратор». У 2013 р., 2014 р. він звертався за роз'ясненнями щодо порушення його прав до УПФУ та обласного УПФУ, але зрозумілої відповіді не отримував. Оскільки вважав, що вимоги пенсійного законодавства не порушив, то вимушений звернутися до суду.

Постановою Ленінського районного суду Одеської області від 16 вересня 2015 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що позовна заява розглянута поверхньо, у зв'язку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції з винесенням нової постанови про задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 17 липня 2001 р. по 31 серпня 2002 р. перебував на обліку УПФУ і отримував пенсію по інвалідності 3 групи, виплату якої було припинено через не проведення повторного огляду.

Вдруге ОСОБА_1 за його заявою була призначена пенсія по інвалідності 2 групи у серпні 2008 р. До заяви ОСОБА_1 додав довідки про заробітну плату ДП «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект» за період роботи з 1976 р. по 1980 р. і довідку ВАТ «Вантажавтосервіс» за період роботи з 1980 р. по 1984 р.

У липні 2009 р. ОСОБА_1 звернувся до УПФУ із заявою про перерахунок пенсії по заробітку та стажу, долучивши довідки про заробітну плату видані: ПП «Гіацинт» №27-р від 18 лютого 2008 р. за період роботи з січня 1994 р. по березень 1995 р., ЗАТ «Реєстратор» №32-р від 20 березня 2009 р., 54-к від 18 березня 2009 р., за періоди роботи - з квітня 1996 р. по грудень 1999 р. та за сумісництвом з 15 березня 1996 р. по 29 грудня 1999 р.

На підставі вказаних документів перерахунок ОСОБА_1 було проведено.

У грудні 2010 р. ОСОБА_1 звернувся до УПФУ із заявою про проведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком та надав довідку про заробітну плату видану ПП «Гіацинт» №38-р від 27 лютого 2008 р. за період роботи з січня 1995 р. по грудень 1999 р.

У січні 2011 р. ОСОБА_1 було переведено на пенсію за віком.

На підставі заяви поданої в квітні 2011 р. ОСОБА_1 є отримувачем пенсії за інвалідністю й дотепер.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що у позивача відсутнє право на перерахунок пенсії за віком з врахуванням додатково наданих у липні 2009 р., березні 2011 р. документів.

За змістом ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

На підставі п. 1 ч. 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенні територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, зокрема, як пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості.

Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

В ході судового розгляду встановлено, що проведеною перевіркою УПФУ встановила невідповідність даних зазначених в довідках про заробітну плату, які були надані позивачем вимогам законодавства щодо змісту, форми, часового періоду, фонду оплати праці по підприємствам, зокрема:

- довідки №27-р від 18 лютого 2008 р., №38-р від 27 лютого 2008 р. видані ПП «Гіацинт» визнані УПФУ недостовірними, так як видані після зняття підприємства з реєстрації у 2003 р. як таке, що не пройшло перереєстрацію.

- відомості про заробітну плату позивача у ПП «Гіацинт» за 1995-1999 р. у довідці №38-р від 27 лютого 2008 р. на думку УПФУ не відповідають відомостям про нарахований фонд оплати праці поданими до УПФУ Центрального району м. Миколаєва, згідно яких в період з 1995-1999 р. заробітна плата, окрім березня 1995 р., не нараховувалася взагалі.

- довідки ЗАТ «Реєстратор» №32-р від 20 березня 2009 р., 54-к від 18 березня 2009 р., за періоди роботи - з квітня 1996 р. по грудень 1999 р. та за сумісництвом з 15 березня 1996 р. по 29 грудня 1999 р. УПФУ визнало недостовірними, оскільки з 2007 р. підприємство господарської діяльності не веде, а за місцем реєстрації не знаходиться.

До того ж відповідно до записів в трудовий книжці ОСОБА_1 працював в ПП «Гіацинт» до 2000 р. механіком, хоча насправді був директором, що підтверджується наданими до суду документами, а згідно наданого ним наказу від 10 березня 1996 р. його ще у1996 р. було звільнено у зв'язку з переведенням до ЗАТ «Реєстратор».

Пенсійний орган також не прийняв до уваги відомості зазначені до вкладишу до трудової книжки ОСОБА_1 наданого окремо у серпні 2014 р. до заяви про перерахунок пенсії, в якому зазначено, що він працював у ЗАТ «Реєстратор» по переводу з ПП «Гіацинт» з 15 березня 1996 р. по 29 грудня 1997 р. (наказ про звільнення №87 від 29 грудня 1997 р), оскільки всупереч Інструкції про порядок ведення трудових книжок (затв.29 липня 1993) вкладиш старого зразку, а не нового, не вшитий до трудової книжки, в самій книжці не зазначено про видачу вкладишу, відомості у вкладишу щодо 1997 року звільнення позивача з ЗАТ «Реєстратор» не збігаються з довідкою виданої ЗАТ «Реєстратор» про звільнення його у 1999 р.

Отже, пенсійний орган належними доказами встановило обставини недостовірності вказаних довідок і інших документів.

Комісія УПФУ №44 від 11 червня 2013 р. вирішила утримати з ОСОБА_1 переплату пенсії в розмірі 73297,87 грн. за період з 01 липня 2009 р. по 30 квітня 2013 р. в розмірі 20 процентів одержуваної пенсії з 01 липня 2013 р.

Рішенням УПФУ від 22 серпня 2014 р. №58/1 позивачу було відмовлено в зарахуванні до страхового стажу періоду з 15 березня 1996 р. по 29 грудня 1997 р. згідно вкладишу до трудової книжки щодо роботи в ЗАТ «Реєстратор» і відмовлено в перерахунку пенсії.

Документи надані позивачем до суду на підтвердження своїх вимог, як слушно зазначив відповідач також викликають сумніви в їх достовірності, довідки про заробітну плату ПП «Гіацинт» від 14 січня 2000 р. №2-р за період роботи з1993 р.-1995 р., довідка ЗАТ «Реєстратор» №15-к від 21 січня 2000 р. викладені на бланках,затверджених постановою ПФ України 25.11.2005 № 22-1.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що недоведеність підстав, а саме достовірність первинних документів, що стверджувалося позивачем, заявлених позовних вимог дійсним обставинам справи, у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає не суттєвими та такими, що висновків суду першої інстанції не спростовують.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду Одеської області від 16 вересня 2015 року у справі № 2-а/489/251/15 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: Д.В. Запорожан

Суддя: В.Л. Романішин