Справа № 826/8048/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 січня 2016 року № 826/8048/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»
до третя особа:Кіровоградського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції ОСОБА_1
про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Кіровоградського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, третя особа: ОСОБА_1, в якому просить:

1. Визнати протиправними дії відповідачів з накладення наступних арештів:

- Арешт на все нерухоме майно на підставі постанови № б/н від 26.03.2010 р. Кіровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції;

- Арешт на все нерухоме майно на підставі постанови № 20787337 від 06.08.2010 р. Кіровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції;

- Арешт на все нерухоме майно на підставі постанови ВП № 29246502 від 13.10.2011 р. Кіровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції;

- Арешт на все нерухоме майно на підставі постанови ВП № 32584136 від 14.05.2012 р. Кіровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції;

- Арешт на все нерухоме майно на підставі постанови ВП № 34699400 від 13.11.2012 р. Жовтневий відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції;

- Арешт на все нерухоме майно на підставі постанови ВП № 44960648 від 09.10.2014 р. Кіровський ВДВС Дніпропетровського МУЮ, в частині накладення арешту на нерухоме майно: Дім за адресою: АДРЕСА_1.

2. Зобов'язати Кіровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Жовтневий відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції звільнити з-під арешту нерухоме майно: Дім за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовані протиправними діями відповідача щодо незняття арешту з нерухомого майна, яке на правах черговості, належить позивачу. Наявність арешту на рухоме майно, яке є предметом іпотеки, порушує права та законні інтереси позивача, як іпотекодержателя, оскільки ускладнює звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог іпотекодержателя.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представники відповідачів 1, 2 та третя особа не з'явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. Про причини неявки в судове засідання не повідомили. Заперечень по суті заявлених позовних вимог не надали.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У зв'язку з тим, що відсутні перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, а також зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - банк), з однієї сторони, та ОСОБА_1 (далі - позичальник), з іншої сторони, 06.07.2007 р. укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого, банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті в доларах США в сумі 107 500,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 542 875,00 грн. за курсом НБУ на день укладення договору, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати та повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі.

Відповідно до п. 1.2.2 договору позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та в розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до договору, але в будь-якому випадку не пізніше 05.07.2014 р., якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору та/або згідно умов відповідної угоди.

В забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором було укладено договір іпотеки № 0/1 від 06.07.2007 р., згідно якого ОСОБА_1 (далі - іпотекодавець) передав АТ «УкрСибанк» (іпотекодержателю) в іпотеку нерухоме майно - домоволодіння, реєстраційний номер - 14574284 та земельну ділянку площею 0,0402 га, загальнодержавний кадастровий номер НОМЕР_1 (НОМЕР_2), цільове призначення земельної ділянки: для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Місцезнаходження - АДРЕСА_1.

За домовленістю сторін вартість предмету іпотеки складає 904 960,00 грн.

За договором факторингу № 4 від 11.06.2012 р. ПАТ «УкрСиббанк» (далі - клієнт) відступило право вимоги за вищевказаним договором іпотеки ТОВ «Кей-Колект».

11.06.2012 р. ПАТ «УкрСиббанк» (далі- цедент) та ТОВ «Кей-Колект» (далі - цесіонарій) укладено договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки номер 2459-2460, який посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Е.В., відповідно до умов якого банк передав права вимоги за догодами іпотеки, зазначеними у додатку № 1 до цього договору, ТОВ «Кей-Колект».

Обтяження згідно вищевказаного договору зареєстровано в Державному реєстрі іпотек, що підтверджується Витягом про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек.

Як зазначає позивач, 10.03.2015 р. позивачу при зверненні до нотаріуса стало відомо, що на майно ОСОБА_1, у тому числі й на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки за іпотечним договором № 00/1 від 06.07.2007 р., а саме: Дом за адресою: АДРЕСА_1 накладені наступні арешти:

- арешт на все нерухоме майно на підставі постанови № б/н від 26.03.2010 р., Кіровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції;

- арешт на все нерухоме майно на підставі постанови № 20787337 від 06.08.2010 р., Кіровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції;

- арешт на все нерухоме майно на підставі постанови ВП № 29246502 від 13.10.2011 р., Кіровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції;

- арешт на все нерухоме майно на підставі постанови ВП № 32584136 від 14.05.2012 р., Кіровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції;

- арешт на все нерухоме майно на підставі постанови ВП № 34699400 від 13.11.2012 р., Жовтневий відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції;

- арешт на все нерухоме майно на підставі постанови ВП № 44960648 від 09.10.2014 р., Кіровський ВДВС Дніпропетровського МУЮ.

Позивач, вважаючи, що такими діями державного виконавця порушено права позивача, оскільки ТОВ «Кей-Колект» має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна, звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо позовних вимог в частині визнання дій відповідачів щодо накладення арешту протиправними та зобов'язання зняття арешту з усього нерухомого майна на підставі постанов № б/н від 26.03.2010 р., ВП № 20787337 від 06.08.2010 р, ВП № 29246502 від 13.10.2011 р., ВП № 32584136 від 14.05.2012 р. Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, ВП № 34699400 від 13.11.2012 р. Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV (надалі - Закон N 606-XIV) примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону N 606-XIV державний виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 572 Цивільного кодексу України визначено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч.1 ст. 575 ЦК України).

Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку» від 5 червня 2003 року N 898-IV (надалі - Закон N 898-IV ) іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 589 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

У разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки (ч. 1 ст. 12 Закону N 898-IV).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 33 Закону N 898-IV у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 54 Закону N 606-XIV звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі:

виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів;

якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Судом встановлено, що обтяження на іпотечне майно за договором іпотеки № 00/1 від 06.07.2007 р. відступлено ТОВ «Кей-Колект».

Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Саєнко Е.В. 30.08.2012 р. внесено реєстраційний запис до Державного реєстру іпотек № 5259083 щодо обтяження предмету іпотеки, згідно договору № 00/1 від 06.07.2007 р., в якому іпотекодержателем зазначено ТОВ «Кей-Колект».

Як зазначає позивач, про наявність арешту (номери записів про обтяження: 7316828, 9810333, 11721318, 12498935, 13299365, 13380762) позивач дізнався 10.03.2015 р. під час звернення до приватного нотаріуса та отримання інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_1.

Відповідно до п. 1.5 договору вартість нерухомого майна, яке є предметом іпотеки за іпотечним договором № 00/1 від 06.07.2007 р., а саме: Дом за адресою: АДРЕСА_1 становить 36 849,00 грн., згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, номер витягу 14857111 від 11.06.2007, реєстраційний номер 14574284.

Частиною 4 ст. 54 Закону N 606-XIV передбачено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Як встановлено судом, матеріали виконавчого провадження не містять доказів такого повідомлення.

Зважаючи на наведене, позивач вважає, що має переважне право на заставлене майно.

Однак дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд не може погодитися з позивачем та критично ставиться до наданих останнім доказів з огляду на наступне.

Позивачем на підтвердження свого переважного права на отримання заставного майна надано суду договір факторингу № 4 від 11.06.2012 р. та договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 11.06.2012 р., посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області, реєстровий номер 2459-2460.

Окрім того, суд звертає увагу, що позивачем не надано суду повний примірник договору відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 11.06.2012 р., а також додаток до нього (п. 1.1 договору від 11.06.2012 р.), в якому зазначено перелік договорів іпотеки за якими ТОВ «Кей-Колект» прийняв право вимоги від ПАТ «УкрСиббанк», а тому у суду відсутня можливість встановлення переходу права вимоги на нерухоме майно саме за договором іпотеки № 00/1 від 06.07.2007 р.

Суд не приймає до уваги надану позивачем виписку з додатку № 1 до договору відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 11.06.2012 р., оскільки вона складена в довільній формі та завірена підписом представником позивача. Доказів наявності повноважень на підписання вказаного документу позивачем суду не надано.

Також позивачем не надано суду доказів, які свідчать про погашену та наявну заборгованість іпотекодавця ОСОБА_1 перед ТОВ «Кей-Колект».

При цьому слід звернути увагу на те, що згідно Витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек, відступлення права вимоги за договорами іпотеки 2459-2460 зареєстровано 30.08.2012 р., тоді як обтяження на майно іпотекодавця ОСОБА_1 було накладено згідно постанов № б/н від 26.03.2010 р., ВП № 29246502 від 13.10.2011 р., ВП № 32584136 від 14.05.2012 р., тобто раніше ніж до Єдиного державного реєстру іпотек внесено запис про відступлення права вимоги.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено його переважне право на іпотечне майно за договором іпотеки № 00/1 від 06.07.2007 р.

Також слід зазначити, що Кіровським відділом ДВС Дніпропетровського МУЮ листом від 19.08.2015 р. № 21350/06-41/14 повідомлено, що матеріали виконавчого провадження, за якими винесено постанову № б/н від 26.03.2010 р., ВП № 20787337 знищено у зв'язку із закінченням трирічного строку зберігання, а матеріали ВП № 32584136 в архіві Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління не перебувають. Таким чином, дослідити матеріали вказаних виконавчих проваджень суд не має можливості.

З урахуванням того, що позивачем не доведено його права як іпотекодержателя на іпотечне майно, яке є предметом іпотеки за іпотечним договором № 00/1 від 06.07.2007 р., а саме: Дом за адресою: АДРЕСА_1, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідачів щодо накладення арешту та зобов'язання зняття арешту з усього нерухомого майна на підставі постанов № б/н від 26.03.2010 р., ВП № 20787337 від 06.08.2010 р, ВП № 29246502 від 13.10.2011 р., ВП № 32584136 від 14.05.2012 р. Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, ВП № 34699400 від 13.11.2012 р. Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, а тому відмовляє в їх задоволенні.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ щодо накладення арешту та зобов'язання зняття арешту з усього нерухомого майна на підставі постанови ВП № 44960648 від 09.10.2014 р., суд приходить до наступних висновків.

З метою забезпечення гарантій прав громадян і юридичних осіб у виконавчому провадженні ст. 6 Закону № 606-ХІV державного виконавця зобов'язано використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону N 606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 5 п'ятого частини 3 статті 11 Закону N 606-XIV державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Право державного виконавця за заявою стягувача накласти арешт на майно (крім коштів) боржника з метою забезпечення виконання рішення про майнові стягнення при відкритті виконавчого провадження також передбачено частиною 2 статті 25 Закону N 606-XIV.

Відповідно до ч. 2 ст. 57 Закону № 606-ХІV арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Як вбачається з матеріалів справи, старшим державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Біловолом В.О. на виконання виконавчого листа № 2-752/11, виданого 30.01.2012 р. Кіровським районним судом м. Дніпропетровська, відкрито виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей-Колект» боргу в розмірі 1148590,55 грн., про що винесено постанову від 09.10.2014 р. ВП № 44960648.

09.10.2014 р. державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 44960648 у межах суми стягнення 1148590,55 грн.

Відповідно до ч. 2 статті 57 Закону N 606-XIV арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:

винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах;

винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї;

винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна (ч. 4 цієї статті).

Враховуючи, що державний виконавець в силу вимог Закону N 606-XIV наділений правом накладати арешт на майно боржника з метою забезпечення виконання судового рішення, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними дій Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції щодо накладення арешту на нерухоме майно.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 50 Закону N 606-XIV у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

03.06.2015 р. державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Разом з тим, закриваючи провадження у справі, державним виконавцем не було дотримано вимог ч. 2 ст. 50 Закону N 606-XIV та не знято арешт з майна з боржника, що є протиправним.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 60 Закону N 606-XIV у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

З урахуванням наведеного, а також керуючись ч. 2 ст. 11, ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про необхідність зобов'язання Кіровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції зняти арешт накладений у виконавчому провадженні ВП № 44960648.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд всебічно, повно та об'єктивно, за правилами встановленими статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши всі наявні у справі докази та заслухавши пояснення представників сторін по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» задовольнити частково.

2. Зобов'язати Кіровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції зняти арешт накладений у виконавчому провадженні ВП № 44960648.

3. Судові витрати в розмірі 48,72 грн. присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» за рахунок асигнувань Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук