Справа № 825/1047/14
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2016-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 січня 2016 року Чернігів Справа № 825/1047/14 Провадження № Н/825/15/15

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Скалозуб Ю.О., за участі секретаря Терехової Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами по справі № 825/1047/14

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Чернігівській області

про стягнення середнього заробітку

за участю

представників сторін:

від відповідача Труби А.В., довіреність від 05.01.2016 № 8/9/25-01-10-15, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами по справі № 825/1047/14 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міндоходів у Чернігівській області, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду № 825/2618/13-а про поновлення на роботі за період з 26.07.2013 по 21.10.2013.

У судовому засіданні, суд своєю ухвалою, за клопотанням представника відповідача замінив Головне управління Міндоходів у Чернігівській області на належного відповідача - Головне управління ДФС у Чернігівській області.

В обґрунтування заяви зазначив, що постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.04.2014 по справі № 825/1047/14, яка набрала законної сили, суд відмовив у задоволенні позову, оскільки на момент звернення позивача до суду, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.01.2014 по справі №825/2618/13-а було скасовано постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.07.2013 та відмовлено в задоволенні адміністративного позову про поновлення на службі. При цьому, посилаючись на ч.1 ст.245 КАС України, позивач обґрунтовує заяву тим, що нововиявленою обставиною є постанова Вищого адміністративного суду України від 29.05.2015, якою було прийнято рішення про скасування постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 16.01.2014. Дані обставини не були відомі та не могли бути відомі суду та позивачу. Відповідно, на його думку, постанова Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.04.2014 по справі № 825/1047/14 може бути переглянута у зв'язку з нововиявленими обставинами, а вимоги позивача задоволені у повному обсязі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що відповідач лише 21.10.2013 надав йому на ознайомлення наказ про поновлення на службі, а тому вважає, що має законні підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки відповідачем виконання постанови суду від 25.07.2013 про поновлення на роботі.

Позивач в судове засідання не з'явився про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечив та зазначив, що ОСОБА_1 не має законного права на стягнення спірної суми середнього заробітку, оскільки на даний момент не існує ані чинного документу, ані обставин, які б підтверджували факт поновлення позивача на посаді.

Врахувавши ч. 2 ст. 252 КАС України, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.07.2013 у справі № 825/2618/13-а, поновлено ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого відділення боротьби з суб'єктами господарювання, що мають ознаки фіктивності, відділу податкової міліції Чернігівської міжрайонної державної податкової інспекції з 23.05.2008.

Наказом ГУ ДФС у Чернігівській області № 151-о від 05.09.2013 "Про скасування наказу ДПА в області від 22.05.2008 № 116-о" на виконання постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.07.2013 по справі № 825/2618/13-а, поновлено капітана податкової міліції ОСОБА_1, на посаді оперуповноваженого відділення боротьби з суб'єктами господарювання, що мають ознаки фіктивності, відділу податкової міліції Чернігівської МДПІ, 23.05.2008 та ознайомлено останнього з вказаним наказом 21.10.2013 о 17:00 (а.с. 8).

В подальшому, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.01.2014 по справі №825/2618/13-а за позовом ОСОБА_1 до ГУ Міндоходів у Чернігівській області та Чернігівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та зобов'язання вчинити певні дії, апеляційні скарги ГУ Міндоходів у Чернігівській області та Чернігівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Чернігівській області задоволено, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Зважаючи на обов'язковість виконання судового рішення, наказом ГУ Міндоходів у Чернігівській області від 20.01.2014 №6-о наказ ГУ Міндоходів у Чернігівській області №151-о від 05.09.2013 "Про скасування наказу ДПА в області від 22.05.2008 № 116-о" та поновлення ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого відділення боротьби з суб'єктами господарювання, що мають ознаки фіктивності, відділу податкової міліції Чернігівської МДПІ, скасовано.

Разом з тим, наказ ГУ Міндоходів у Чернігівській області №224-о від 20.12.2013 "Про звільнення ОСОБА_1" також скасовано.

Поряд з цим, постановою Вищого адміністративного суду України від 29.05.2015, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16.01.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16.01.2014 по справі №825/2618/13-а скасовано. Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.07.2013 змінено та в абзаці третьому резолютивної частини постанови замість дати "23.05.2008" зазначено дату "22.05.2008", в частині оплати вимушеного прогулу позивача скасовано, а справу направлено у цій частині на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. В решті постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.07.2013 (щодо поновлення на роботі) залишено без змін.

У свою чергу, постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.07.2015 адміністративний позов ОСОБА_1, задоволено частково, стягнуто з Чернігівської ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 22.05.2008 року по 05.09.2013 року в розмірі 111875 (сто одинадцять тисяч вісімсот сімдесят п'ять) грн. 28 коп. за вирахуванням обов'язкових платежів. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року, апеляційну скаргу ГУ ДФС у Чернігівській області - залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено. Змінено постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.07.2015 року та адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено. Стягнуто з Чернігівської ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 22.05.2008 року по 22.06.2015 року в розмірі 207383 (двісті сім тисяч триста вісімдесят три) грн. 33 коп. за вирахуванням обов'язкових платежів. Виключено з резолютивної частини постанови четвертий абзац, в зв'язку з чим абзаци 5 та 6 вважати відповідно 4 та 5. В решті постанову суду - залишено без змін.

При цьому, суд наголошує, що ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 02.09.2015 по справі № 825/1047/14, ОСОБА_1 було відмовлено у перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами, про те ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2015 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 02.09.2015 скасовано. Справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.04.2014 направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З таких підстав, суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 245 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Істотні для справи обставини - це ті, що становлять сутність справи та мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, могли вплинути на рішення суду, що набрало законної сили, існували під час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі ні особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, ні суду.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є те, що ці обставини не були і не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв'язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення. У перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами важливим є не дата ухвалення іншого судового рішення, а наявність у ньому доведених істотних обставин, що існували на момент звернення до суду з позовом і під час розгляду справи судом.

Таким чином, вплив обставин, встановлених в інших судових рішеннях, і кваліфікація цих обставин як нововиявлених повинні оцінюватися з точки зору наявності в них юридичних фактів.

Протиправність постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 16.01.2014 в частині визнання протиправним та скасування наказу ДПА у Чернігівській області від 22.05.2008 № 116-о "Про звільнення ОСОБА_1" та поновлення його на посаді підтверджено постановою Вищого адміністративного суду України від 29.05.2015, що є обставиною, яка впливає на законність та обґрунтованість постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.04.2014 у справі 825/1047/14, а тому не має достатніх правових підстав для відмови ОСОБА_1 у позові про стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду у справі № 825/2618/13-а.

До такого висновку суд прийшов тому, що відповідно до частини 1 статті 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Частиною 2 статті 257 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Отже, є дві підстави для виконання судового рішення: набрання ним законної сили або це рішення підлягає негайному виконанню.

Враховуючи приписи пункту 3 частини 1 статті 256 КАС України, суд зазначає, що постанова Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.07.2013 у справі № 825/2618/13-а підлягала виконанню негайно.

Статтею 236 КЗпП України передбачено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різницю в заробітку за час затримки.

Із змісту наведеної норми видно, що обов'язок виплатити середній заробіток за час затримки виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі, є видом відповідальності роботодавця за дії, пов'язані із такою затримкою.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 34 постанови від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Аналогічний висновок щодо застосування зазначених норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 23 червня 2015 року (№ 21-63а15).

Зважаючи на зазначене, суд зазначає, що постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.07.2013 у справі № 825/2618/13-а поновлено ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого відділення боротьби з суб'єктами господарювання, що мають ознаки фіктивності, відділу податкової міліції Чернігівської міжрайонної державної податкової інспекції з 23.05.2008.

Такий наказ № 151-о ГУ ДФС у Чернігівській області видало лише 05.09.2013.

Враховуючи позицію Пленума Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів», суд не приймає посилання позивача, що він має законні підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки відповідачем виконання постанови суду про поновлення на роботі з 26.07.2013 по 21.10.2013 (дату ознайомлення позивача з наказом про поновлення на службі), оскільки рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Отже, період невиконання судового рішення відповідачем складає з 26.07.2013 по 05.09.2013, а тому вимоги позивача про стягнення з ГУ ДФС у Чернігівській області на його користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду у справі № 825/2618/13-а про поновлення на роботі за період з 06.09.2013 по 21.10.2013 задоволенню не підлягають.

Зазначений висновок суду узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду викладеної в постанові 08 жовтня 2015 року у справі № К/800/28171/14.

При цьому, необхідно зазначити, що середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок).

З урахуванням цих норм, зокрема абз. 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Відповідно до п. 5 розд. ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз. 3 п. 8 Порядку).

Крім того, положеннями розд. ІІІ Порядку передбачені види виплат, які підлягають урахуванню і які не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу.

З аналізу наведених норм права вбачається, що при розрахунку розміру середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу для її обрахування слід виходити з середньоденної заробітної плати, виключивши з розрахунку виплати, які не підлягають урахуванню відповідно до розд. ІІІ Порядку.

Суд наголошує, що відповідачем було приєднано до матеріалів справи довідку видану в.о. завідувача сектору фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку - головного бухгалтера ОСОБА_3 від 18.01.2015 № 32/25-22-10, згідно якої середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_1, визначене згідно Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 «Про порядок обчислення середньої заробітної плати» становить 85,51 грн. та розраховане наступним чином: грошове забезпечення ОСОБА_1 за 2 відпрацьовані дні березня 2008 року та 3 відпрацьовані дні квітня 2008 року (згідно табелів обліку робочого часу) становить:

посадовий оклад - 105 + 165,79 = 270,79грн.

надбавка за звання - 12 +18,95 = 30,95 грн.

надбавка за вислугу років - 29,25+ 46,19 = 75,44 грн.

надбавка за секретність - 15,75 +24,87 = 40,62 грн.

премія 9,74 грн.

Згідно п. 3 Постанови № 100 у разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Розрахунок премії:

У березні, квітні 2008 року виплачено премії 76 грн. (14грн. + 62грн.); кількість робочих днів березня - 20, квітня - 19 (з врахуванням перенесення робочих та вихідних днів на Великдень та травневі свята); кількість відпрацьованих днів - 5 .

76грн. / 39 роб. днів х 5 = 9,74 грн.

Всього грошове забезпечення за фактично відпрацьовані протягом двох місяців дні становить 427,54 грн.

Розрахунок середньоденного грошового забезпечення : 427,54грн. / 5дн. = 85,51 грн.

Поряд з цим, суд зазначає, що рішення суду, яке набрало законної сили - має преюдиціальне значення, згідно ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України (обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини).

Таким чином, суд враховує преюдиціальне значення постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року у справі № 825/2618/13-а в частині розрахунку грошового забезпечення позивача та зазначає, що згідно табелю та довідки про розмір грошового забезпечення:

за 2 робочих дні в березні 2008 року позивачу було нараховано 162 грн.; за 3 робочих дні квітня 2008 року - 255,8 грн.; за 5 робочих днів березня, квітня 2008 року в травні 2008 нарахована індексація - 14,66 грн.

Нарахування премії в Чернігівській ОДПІ здійснювалося пропорційно відпрацьованому часу в місяці за який нараховувалася премія.

Позивачу було виплачено премію: в березні 2008 року в розмірі 14 грн. за лютий 2008 року (за один робочий день лютого 2008 року), що підтверджується листом відповідача від 21.01.2011 року № 131/т/05-037); у квітні 2008 року - 62 грн. за березень 2008 року (за 2 робочих дні березня 2008 року), що підтверджується листом відповідача від 08.09.2014 року № 1285/т/25-22-11-21).

В лютому 2008 року було 22 робочі дні, в березні 2008 року - 20 робочих днів, в квітні 2008 року - 19.

Кількість робочих днів в березні 2008 року вбачається в витягу з табелю робочого часу позивача за березень 2008 року.

Так, позивач в лютому 2008 року мав 1 фактично відпрацьований робочий день, в березні 2008 року - 2, в квітні 2008 року - 3.

Розмір премії за лютий 2008 року, при 22 робочих днях складає - 14 х 22 = 308 грн., тому позивачу в березні 2008 року виплачено премію, з урахуванням пропорційності, 308 грн. х 2 (кількість фактично відпрацьованих днів в березні 2008року) : 20 (кількість робочих днів в березні 2008 року) = 30,8 грн.

Розмір премії за березень 2008 року, при 20 робочих днях складає - 62 : 2 х 20 = 620 грн., а розмір премії за березень 2008 року, що виплачений в квітні 2008 року, який має включатися під час розрахунку середнього заробітку, з урахуванням пропорційності, складає 620 х 3 (кількість фактично відпрацьованих днів в квітні 2008 року) : 19 (кількість робочих днів в квітні 2008 року) = 97,89 грн.

Таким чином, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає - (162 + 30,8 + 255,8 + 97,89 + 14,66) : (2+3) = 112,23 грн./день.

Посадовий оклад позивача на день звільнення становив 1050 грн.

Посадовий оклад працівника Чернігівської ОДПІ з часом збільшувавсь та складав:

1073 грн., починаючи з 01.01.2012 року;

1094 грн.; починаючи з 01.04.2012 року;

1102 грн., починаючи з 01.07.2012 року;

1118 грн., починаючи з 01.10.2012 року;

1134 грн., починаючи з 01.12.2012 року;

1147 грн., починаючи з 01.01.2013 року;

1218 грн., починаючи з 01.12.2013 року.

Кількість робочих днів в Чернігівській ОДПІ за період з 26.07.2013 по 05.09.2013 складає 29 днів.

При цьому, середній заробіток за період з 26.07.2013 по 05.09.2013 складає 3555,34 грн. (29 х 112,23 х 1147 : 1050).

Суд вважає за необхідне зазначити, що не погоджується з позицією відповідача, що ОСОБА_1 не має законного права на стягнення спірної суми середнього заробітку, оскільки ГУ ДФС у Чернігівській області було незаконно звільнено ОСОБА_1, що було встановлено постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.07.2013 у справі № 825/2618/13-а, яка підлягала негайному виконанню в частині поновлення позивача на роботі та на даний момент набрала законної сили, але відповідач виконав зазначену постанову суду лише 05.09.2013, а тому період за який середній заробіток за час затримки виконання вищезазначеної постанови підлягає стягненню також складає з 26.07.2013 по 05.09.2013, що узгоджується з приписами ст. 236 КЗпП України.

Суд наголошує, що подальше скасування ГУ Міндоходів у Чернігівській області наказу №224-о від 20.12.2013 "Про звільнення ОСОБА_1", наказу № 151-о від 05.09.2013 "Про скасування наказу ДПА в області від 22.05.2008 № 116-о" та відновлення дії наказу від 22.05.2008 № 116-о, жодним чином не невілює факт виконання відповідачем постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.07.2013 у справі № 825/2618/13-а, яка підлягала негайному виконанню в частині поновлення позивача на роботі, лише 05.09.2013.

Таким чином, суд приходить до висновку, що на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки відповідачем виконання постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.07.2013 у справі № 825/2618/13-а з 26.07.2013 по 05.09.2013.

Відповідно до пункту 2, 3 частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

За таких умов, підлягає негайному виконанню рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та присудження виплати грошового утримання у межах суми стягнення лише за один місяць.

Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 253 КАС України передбачено, що суд може скасувати постанову чи ухвалу у справі і прийняти нову постанову чи ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. При ухваленні нового судового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В той же час, згідно з частиною 2 статті 71 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на все викладене, суд приходить до висновку, що постанова Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.04.2014 у справі 825/1047/14 підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення адміністративного позову з вищенаведених підстав.

На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 158-163, 245-247, 249, 252, 253, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.04.2014 у справі 825/1047/14 - задовольнити.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.04.2014 у справі 825/1047/14 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою, позов задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління ДФС в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду №825/2618/13-а про поновлення на роботі за період з 26.07.2013 по 21.10.2013.

Допустити негайне виконання постанови в межах суми стягнення за один місяць.

В іншій частині позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя: Ю.О.Скалозуб