Справа № 815/6558/15
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6558/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Завальнюка І.В., суддів - Марина П.П., Кравченка М.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Північтранс» до Управління Державної автомобільної інспекції ГУ МВС України в Одеській області, Департаменту Державної автомобільної інспекції МВС України, Державної служби України з безпеки на транспорті, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «ТСК-Авто», Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто-Експрес», фізична особа-підприємець ОСОБА_1, про визнання протиправними дій, скасування наказу, дозволу та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просить: 1) визнати протиправними дії Управління ДАІ ГУМВС України в Одеській області та Департаменту ДАІ МВС України в частині надання недостовірної інформації про кількість транспортних засобів зареєстрованих за ПАТ «Північтранс»; 2) визнати протиправними дії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті щодо введення в дію рішення конкурсного комітету, оформленого протоколом № 40 від 24.09.2015 р. в частині щодо визначення переможцем конкурсу по об'єкту № 14 - ТОВ «ТСК-Авто», по об'єкту № 20 - ФОП ОСОБА_1, по об'єктах № 31 та № 38 - ТОВ «Авто-Експрес»; 3) скасувати наказ Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті від 05.06.2015 р. № 223 «Про введення в дію рішень, прийнятих на засіданні конкурсного комітету з проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міжміському і приміському маршрутах загального користування, які виходять за межі території області (міжобласний маршрут) 29.04.2015 р.» в частині щодо оголошення переможцем конкурсу та видачу дозволу на обслуговування маршруту Кривий ріг - Херсон на самостійне виконання рейсів 5/6 ТОВ «ТСК-Авто»; в частині щодо оголошення переможцем конкурсу та видачу дозволу на обслуговування маршруту Олександрія - Кривій ріг на самостійне виконання рейсів 61/62 ФОП ОСОБА_1; в частині щодо оголошення переможцем конкурсу та видачу дозволу на обслуговування маршруту Одеса-Миколаїв на самостійне виконання рейсів 497/498, 735/736 ТОВ «Авто-Експрес»; в частині щодо оголошення переможцем конкурсу та видачу дозволу на обслуговування маршруту Одеса-Миколаїв на самостійне виконання рейсів 437/438, 457/458 ТОВ «Авто-Експрес»; 4) скасувати виданий ТОВ «ТСК-Авто» дозвіл на обслуговування маршруту Кривій Ріг-Херсон на самостійне виконання рейсів 5/6; скасувати дозвіл виданий ФОП ОСОБА_1 на обслуговування маршруту Олександрія-Кривий Ріг на самостійне виконання рейсів 61/62; скасувати видані ТОВ «Авто-Експрес» дозволи на обслуговування маршруту Одеса-Миколаїв на самостійне виконання рейсів 497/498, 735/736, 437/438, 457/458; 5) зобов'язати Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті ввести в дію рішення, прийняте на засіданні конкурсного комітету з проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міжміському і приміському маршрутах загального користування, які входять за межі території області (міжобласний маршрут), оформлене протоколом № 40 від 29.04.2015 р. в частині щодо оголошення переможцем конкурсу та видачу дозволу на обслуговування маршруту Кривий Ріг - Херсон на самостійне виконання рейсів 5/6 ПАТ «Північтранс»; в частині щодо оголошення переможцем конкурсу та видачу дозволу на обслуговування маршруту Олександрія-Кривий Ріг на самостійне виконання рейсів 61/62 ПАТ «Північтранс»; в частині щодо оголошення переможцем конкурсу та видачу дозволу на обслуговування маршруту Одеса-Миколаїв на самостійне виконання рейсів 497/498, 735/736 ПАТ «Північтранс»; в частині щодо оголошення переможцем конкурсу та видачу дозволу на обслуговування маршруту Одеса-Миколаїв на самостійне виконання рейсів 437/438, 457/458 ПАТ «Північтранс».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 29.04.2015 р. відбувся конкурс з перевезення пасажирів на міжміському і приміському маршрутах загального користування, які виходять за межі території області за чотирма об'єктами (№№ 14, 20, 31, 38), оголошений в газеті «Перевізник UA» № 3/2015, організатором якого виступала Державна інспекції України з безпеки на наземному транспорті. Позивачем було подано до конкурсного комітету відповідний пакет документів та взято участь у конкурсі, за результатами якого складений протокол № 40, згідно якого ПАТ «Північтранс» визнано переможцем за всіма чотирма об'єктами із застереженнями: за умови перевірки інформації щодо сумарної пасажиромісткості автобусів (не нижче Євро-2) для міжміських перевезень. Зазначене застереження обумовлено тим, що ПАТ «Північтранс» у заяві на участь в конкурсі від 29.04.2015 р. вказано про наявність у власності 35 од. автобусів БАЗ А079.24 та 1 од. автобусу БАЗ А079.23, тоді як Департаментом ДАІ МВС України в листі від 23.04.2015 р. № 4/14-6055 конкурсному комітету було надано інформацію про знаходження у власності позивача лише 28 од. автобусів БАЗ А079.24, що не відповідає дійсності. Так, станом на 02.06.2014 р. за ПАТ «Північтранс» зареєстровано 38 власних транспортних засобів не нижче Євро-2, які відповідають категорії М3, класі В, ІІІ, які були зареєстровані до 02.04.2015 р. В той же час, під час перевірки достовірності наданої ПАТ «Північтранс» інформації Державною інспекцію України з безпеки на наземному транспорті було здійснено запит від 18.05.2015 р. № 885/11/16-15 до ГУ МВС України в Одеській області, яким в свою чергу, листом від 28.05.2015 р. № 7/2-3796 було надано недостовірні відомості щодо кількості зареєстрованих за позивачем транспортних засобів. Зазначене мало наслідком не підтвердження вказаних позивачем в анкеті відомостей, що призвело до визнання переможцями конкурсу інших перевізників-претендентів, які посіли другі місця в конкурсі 29.04.2015 р. Таким чином, відповідачами 1 та 2 було неправомірно надано недостовірну інформацію, в результаті чого порушено права та інтереси позивача, що виразилося у позбавленні можливості реалізувати права, як переможця конкурсу. В подальшому Державною інспекцією України з безпеки на наземному транспорті наказом від 05.06.2015 р. № 223 прийнято рішення про видачу дозволів та визнання переможцями конкурсу претендентів, які посіли другі місця за результатами оцінювання. Зважаючи на порушення своїх прав та інтересів, позивач звернувся за судовим захистом із даним адміністративним позовом.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги із викладених вище підстав підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позов.

Представники відповідачів та третіх осіб - ТОВ «ТСК-Авто», ФОП ОСОБА_1 до суду не з'явилися, про час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином.

Згідно наданих до суду заперечень представник Державної служби України з безпеки на транспорті просив відмовити в задоволенні адміністративного позову у повному обсязі, зазначивши про надання позивачем до конкурсу недостовірної інформації, яку не спростував суду.

Від представника третьої особи ТОВ «ТСК-Авто» до суду надійшли пояснення, згідно з якими організатор конкурсу діяв обґрунтовано та в межах правового поля, у зв'язку із чим адміністративний позов задоволенню не підлягає. При цьому, на його думку, позивачем обраний невірний спосіб захисту. Також з відповідей контролюючих органів не вбачається, які саме транспортні засоби є власністю позивача, а які взяті у лізинг (орендовані); та які не здійснюють перевезень на інших маршрутах, проте заявлені для участі в конкурсі.

До суду з'явився представник третьої особи ТОВ «Авто-Експрес», який проти задоволення позову заперечував, з підстав, викладених у письмових запереченнях. Згідно наданих до суду заперечень проти адміністративного позову, ТОВ «Авто-Експрес» зазначило, що відповідна інформація щодо підтвердження наявності у ПАТ «Північтранс» належної кількості автобусів відповідного стандарту своєчасно надана не була. При цьому, на думку представника ТОВ «Авто-Експрес», позивач поставив у залежність таке підтвердження від наданої відповідачами -1, -2 інформації, тоді як міг самостійно надати наявні в нього документи. Отже в організатора конкурсу не було підстав визнавати ПАТ «Північтранс» переможцем конкурсу, у зв'язку із чим позов задоволенню не підлягає.

Згідно ч.6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладені вище обставини відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що згідно з оголошенням, опублікованим в журналі «Перевізник UA» № 3/2015, Державною інспекцією України з безпеки на наземному транспорті 29.04.2015 р. проведено конкурс, на який було виставлено: об'єкт № 14: маршрут «Кривий Ріг - Херсон (рейс № 5/6; періодичність виконання рейсів - щоденно, самостійно;) об'єкт № 20: маршрут «Олександрія - Кривий Ріг» (рейси № 61/62; періодичність виконання - щоденно, самостійно); об'єкт № 31: маршрут «Одеса-Миколаїв» (рейси №№ 497/498, 735/736; періодичність виконання рейсів - щоденно, самостійно); об'єкт № 38: маршрут «Одеса-Миколаїв» (рейси №№ 437/438, 735/736; періодичність виконання рейсів - щоденно, самостійно).

В зазначеному конкурсі прийняло участь ПАТ «Північтранс», яке надало заяви на участь у конкурсів з перевезення пасажирів на міжміському (приміському) маршруті загального користування, як претендент на одержання права здійснювати перевезення пасажирів у межах об'єктів конкурсу №№ 14, 31, 38, 20 (а.с. 16, 17, 18, 19). До заяв були додані копії нотаріальної завіреної копії ліцензії на право надання послуг з перевезення пасажирів; перелік транспортних засобів, які пропонуються до використання на автобусному маршруті; копії ліцензійних карток на кожний автобус, який пропонується до використання на автобусному маршруті; копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів або тимчасових реєстраційних талонів автобусів, що пропонуються до використання на маршрутах; довідки з інформацією про те, що перевізником-претендентом не вносилась пата за участь у конкурсів у зв'язку з відсутністю такої вимоги в оголошенні конкурсу; анкети; інформація про відсутність транспортних засобів, пристосованих для перевезення осіб з обмеженими фізичними можливостями, які пропонуються для роботи на автобусному маршруті; копія штатного розпису, податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (ф. № 1ДФ) за останні повні два квартали; копії сертифікатів відповідності; копії свідоцтво відповідності автобусів параметрам комфортності (по об'єктам №№ 31, 38).

Як убачається з витягу з протоколу № 40 засідання конкурсного комітету з проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міжміському і приміському маршрутах загального користування, які виходять за межі території області (міжобласний маршрут) від 29.04.2015 р. (а.с. 36-41):

· на автобусному маршруті «Кривий Ріг - Херсон» (рейси № 5/6) переможцем конкурсу визнано ПАТ «Північтранс» з показником 23 бали; ТОВ «ТСК-Авто», як претендент на право здійснення перевезень пасажирів по об'єкту конкурсу № 14 за результатами оцінювання по бальній системі оцінки конкурсних пропозицій посіло друге місце з показником 14 балів;

· на автобусному маршруті «Олександрія - Кривий Ріг» (рейси № 61/62) переможцем конкурсу визнано ПАТ «Північтранс» з показником 23 бали; фізична особа-підприємець ОСОБА_1, як претендент на право здійснення перевезень пасажирів по об'єкту конкурсу № 20 за результатами оцінювання по бальній системі оцінки конкурсних пропозицій посіла друге місце з показником 13 балів;

· на автобусному маршруті «Одеса - Миколаїв» (рейси №№ 497/498, 735/736) переможцем конкурсу визнано ПАТ «Північтранс» з показником 24 бали; ТОВ «Авто-Експрес», як претендент на право здійснення перевезень пасажирів по об'єкту конкурсу № 31 за результатами оцінювання по бальній системі оцінки конкурсних пропозицій посіло друге місце з показником 22 бала;

· на автобусному маршруті «Одеса - Миколаїв» (рейси №№ 437/438, 457/458) переможцем конкурсу визнано ПАТ «Північтранс» з показником 24 бали; ТОВ «Авто-Експрес», як претендент на право здійснення перевезень пасажирів по об'єкту конкурсу № 38 за результатами оцінювання по бальній системі оцінки конкурсних пропозицій посіло друге місце з показником 22 бала.

У протоколі також зазначено, що до відома членів конкурсного комітету доведено інформацію, що в анкеті до заяви про участь у конкурсі перевізником-претендентом ПАТ «Північтранс» по позиції «Сумарна пасажиромісткість автобусів (не нижче Євро-2), які є власністю, співвласністю перевізника або взяв у лізинг: для міжміських перевезень (категорія М3 класу В, ІІІ), зазначено 35 власних транспортних засобів БАЗ А079.24, однак відповідно до інформації, наданої листом Департаменту Державтоінспекції МВС України від 23.04.2015 р. № 4/14-6055, таких транспортних засобів 28. Крім того, за інформацією Управління ДАІ МВС України у Дніпропетровській області згідно автоматизованої інформаційної системи Дніпропетровської області АІС «Автомобіль» за підприємством ПАТ «Північтранс» відповідно до виданих тимчасових реєстраційних талонів значиться 1266 транспортних засобів (орендованих).

Вищезазначені рішення конкурсного комітету прийняті із застереженням, - за умови перевірки інформації, зазначеної ПАТ «Північтранс» в анкеті до заяви про участь у конкурсі в частині «Сумарна пасажиромісткість автобусів (не нижче Євро-2), які є власністю, співвласністю перевізника або взяті у лізинг: для міжміських перевезень (категорія М3 класу В, ІІІ)». У разі підтвердження інформації вважати ПАТ «Північтранс» таким, що подав недостовірну інформацію, а претендентів-перевізників, що посіли другі місця, - переможцями конкурсу. Рішення прийнято одноголосно.

Наказом Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті від 05.06.2015 р. № 223 «Про введення в дію рішень, прийнятих на засіданні конкурсного комітету з проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міжміському і приміському маршрутах загального користування, які виходять за межі території області (міжобласний маршрут) 29 квітня 2015 року», введено в дію рішення, прийняті на засідання конкурсного комітету, зокрема наказано: визнати переможцем конкурсу та видати дозвіл на обслуговування маршруту «Кривий Ріг - Херсон» на самостійне виконання рейсів 5/6 ТОВ «ТСК-Авто (м. Кривий Ріг) [п.4]; визнати переможцем конкурсу та видати дозвіл на обслуговування маршруту «Олександрія - Кривий Ріг» на самостійне виконання рейсів 61/62 ФОП ОСОБА_1 (м. Олександрія, Кіровоградська область [п.6]; визнати переможцем конкурсу та видати дозвіл на обслуговування маршруту «Одеса-Миколаїв» на самостійне виконання рейсів №№ 497/498, 735/736 ТОВ «Авто-Експрес» (м. Волноваха, Донецька область) [п.7]; визнати переможцем конкурсу та видати дозвіл на обслуговування маршруту «Одеса - Миколаїв» на самостійне виконання рейсів №№ 437/438, 457/458 ТОВ «Авто-Експес» (м. Волноваха, Донецька область) [п.8]; видано переможцям конкурсу дозволи на перевезення пасажирів [п. 9.2].

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих учасниками процесу доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає зазначений наказ в оскаржуваній частині необґрунтованим, а відповідні позовні вимоги підлягаючими задоволенню у зв'язку з наступним.

Зі змісту частково оскаржуваного наказу Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті від 05.06.2015 р. № 223 вбачається, що останній прийнятий, серед іншого, на підставі листа Головного Управління МВС України в Одеській області від 28.05.2015 р. № 7/2-3796, в якому зазначено про знаходження у власності ПАТ «Північтранс» 28 автомобілів БАЗ А079.24.

При цьому відповідно до листа Управління Державтоінспекції Управління МВС України в Одеській області від 21.07.2015 р. № 7/2-5074 (а.с. 25), адресованому Першому заступнику Голови, голови комісії з реорганізації Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті В.А. Баліну, «попередня відповідь вих. № 7/2-3796 від 28.05.2015 р. на Ваш запит № 885/11/16-15 від 18.05.2015 р. була надана недостовірна інформація».

Згідно листа Управління Державтоінспекції Управління МВС України в Одеській області 21.07.2015 р. № 7/2-5074 (а.с. 26), адресованому Першому заступнику Голови, голови комісії з реорганізації Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті В.А. Баліну, на запит від 18.05.2015 р. № 885/11/16-15 повідомлено, що згідно бази даних НАІС, РІІС «Автомобіль» центру № 2 надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Одеси підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в Одеській області, станом на 03.04.2015 р. за ПАТ «Північтранс» значаться транспортні засоби згідно з додатком на 8 арк. (а.с. 26 (зворотній бік) - 30). У свою чергу, з вказаного додатку вбачається, що за ПАТ «Північтранс» зареєстровано 38 автобусів БАЗ А079.24 (позиції 11, 134-153; 175-191).

Крім того, відповідно до листа Управління Укртрансінспекції в Одеській області від 29.05.2015 р. № 6305/10/59-15, адресованому директору ПАТ «Північтранс» ОСОБА_4, на запит № 518 від 28.05.2015 р. надано інформацію про те, що «станом на 22 квітня 2015 р. по діючим ліцензійним карткам ПАТ «Північтранс» на власні транспортні засоби марок БАЗ А079.23 та БАЗ 079.24» видано 38 ліцензійних карток. Рік випуску та державні номери транспортних засобів повністю відповідають додатку до листа Управління Державтоінспекції Управління МВС України в Одеській області 21.07.2015 р. № 7/2-5074.

Також згідно листа Департаменту Державтоінспекції МВС України № 4/14-8823 від 14.08.2015 р. за результатами перевірки УДАІ ГУ МВС України в Одеській області встановлено факти неналежного виконання деякими посадовими особами УДАІ своїх функціональних обов'язків, що призвело до надання впродовж квітня-червня поточного року (2015 р.) до Департаменту ДАІ викривленої інформації про загальну кількість зареєстрованих за ПАТ «Північтранс» транспортних засобів. До вказаного листа додано уточнену інформацію про загальну кількість зареєстрованих за ПАТ «Північтранс» транспортних засобів на 8 арк., яка повністю узгоджується із додатком до листа Управління Державтоінспекції Управління МВС України в Одеській області 21.07.2015 р. № 7/2-5074.

З огляду на викладені вище обставини, суд критично оцінює доводи відповідача - Державної служби України з безпеки на транспорті та третьої особи - ТОВ «Авто-Експрес», як підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, про те, що в листі Департаменту ДАІ МВС України від 14.08.2015 р. № 4/14-8823 не підтверджено факт попереднього надання викривленої інформації, а також те, що з листа від УДАІ ГУМВС України в Одеській області від 21.07.2015 р. № 7/2-5074 не вбачається, що на запит № 885/11/16-15 від 18.05.2015 р. надавалася недостовірна інформація. Так, зміст вищенаведених документів безумовно свідчить про надання контролюючим органом недостовірної інформації щодо кількості зареєстрованих за ПАТ «Північтранс» автобусів, зокрема про їх кількість у меншому розмірі, від фактичного.

Процедуру підготовки та проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування (далі - конкурс) і є обов'язковим для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами (організаціями), залученими на договірних умовах для організації забезпечення проведення конкурсів, конкурсними комітетами та автомобільними перевізниками визначає Порядок проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2008 р. № 1081.

Відповідно до п.14 Порядку № 1081 у разі коли організатор залучає робочий орган, на нього покладаються функції з підготовки матеріалів щодо умов конкурсу, паспортів автобусних маршрутів, аналізу одержаних пропозицій та їх оцінки, договорів з переможцями конкурсу та інших матеріалів. Для підготовки інформації про відповідність технічного стану автобусів претендента умовам перевезень та відповідність претендента вимогам нормативно-правових актів у сфері безпеки дорожнього руху організатор не менш як за дев'ять робочих днів до дати проведення конкурсу надсилає список перевізників-претендентів на відповідний конкурс до Державтоінспекції. Для отримання зазначеної інформації автомобільний перевізник за власним бажанням має право в установленому Мінінфраструктури за погодженням з МВС порядку звернутися до Державтоінспекції. Підготовлена Державтоінспекцією інформація подається відповідно до вимог пункту 41 цього Порядку.

Згідно п.41 Порядку № 1081 під час проведення конкурсу представники організатора та органів державного контролю, які входять до складу конкурсного комітету, відповідно до їх компетенції надають інформацію про діяльність перевізника-претендента.

Представники органів державного контролю несуть персональну відповідальність за достовірність поданої інформації відповідно до законодавства.

З метою з'ясування фактичних обставин у справі суд ухвалою від 12.11.2015 р. з власної ініціативи витребував від ПАТ «Північтранс» докази наявності у власності (співвласності, лізингу) підприємства станом на 27.04.2015 р. 35 одиниць автобусів БАЗ А079.24 та 1 автобусу БАЗ А079.23 (які відповідають категорії М3, квасу В, ІІІ), на що було отримано відповідні докази, які повністю підтверджують зазначені факти.

Таким чином, судом, який відіграє провідну роль у здійсненні юридичної кваліфікації фактів справи, встановлено, що Департаментом ДАІ МВС України та Управлінням ДАІ ГУ МВС України в Одеській області неправомірно надано листами від 23.04.2015 року № 4/14-6055 та від 28.05.2015 року № 7/2-3796 відповідно недостовірну інформацію до організатора конкурсу - Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті про кількість транспортних засобів, зареєстрованих за ПАТ «Північтранс». При цьому фактично недостовірність наданих відповідачами -1, -2 відомостей підтвердили у своїх листах Департамент Державтоінспекції МВС України та Управління Державтоінспекції УМВС України в Одеській області.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно п.87 рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 р. («Справа Сорінґа») при тлумаченні Конвенції необхідно взяти до уваги її особливий характер як договору про колективне забезпечення додержання прав людини та основних свобод (див. рішення від 18 січня 1978 року, серія A, N 25, с. 90, п. 239 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства"). Отже, предмет і мета Конвенції як засобу захисту прав людини вимагають, щоб її положення тлумачилися та застосовувалися таким чином, щоб її гарантії набували практичного змісту і були дієвими (див., зокрема, рішення у справі Артіко від 13 травня 1980 року, серія A, N 37, с. 16, п. 33). При цьому будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод має відповідати "загальному духові Конвенції - документа, спрямованого на підтримку і сприяння утвердженню ідеалів та цінностей демократичного суспільства" (див. рішення у справі К'єлдсена, Буска Медсена та Педерсена від 7 грудня 1976 року, серія A, N 23, с. 27, п. 53).

Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

В Рішенні Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України» Суд підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб ("Беєлер проти Італії" [ВП], заява N 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер'їлдіз проти Туреччини" [ВП], заява N 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови", заява N 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі", заява N 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року).

Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії", заява N 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії", заява N 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси ("Онер'їлдіз проти Туреччини", п. 128, та "Беєлер проти Італії", п. 119).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків ("Лелас проти Хорватії", п. 74).

Крім того, визначений Порядком № 1081 обов'язок державних органів надавати інформацію про діяльність перевізника-претендента та запроваджена персональна відповідальність за достовірність поданої інформації породжувало у претендентів, у т.ч. ПАТ «Північтранс», впевненість («законне сподівання») у тому, що надана інформація відповідатиме дійсним (фактичним) обставинам та сприятиме обґрунтованому визначенню автомобільного перевізника на конкурсних засадах, що відповідатиме меті Порядку № 1081.

При цьому, з огляду на матеріали справи, факт надання недостовірної інформації за вих. № 7/2-3796 від 28.05.2015 р. Департаментом Державтоінспекції МВС України та Управлінням Державтоінспекції Управління МВС України в Одеській області фактично не заперечується.

В той же час, надана відповідачами -1, -2 недостовірна інформація була взята до уваги Державною інспекцією України з безпеки на наземному транспорті при введенні в дію рішення конкурсного комітету, оформленого протоколом № 40 від 29.04.2015 р., що мало наслідком визначення переможцями конкурсу за об'єктами №№ 14, 20, 31, 38 перевізників-претендентів, що посіли другі місця за результатами конкурсу.

Відповідно до п.19 Порядку № 1081 Переможцем конкурсу визначається підприємство (організація), яке за оцінкою конкурсного комітету найбільше відповідає умовам конкурсу.

Згідно з п.29 Порядку № 1081 для участі у конкурсі автомобільний перевізник подає на кожний об'єкт конкурсу окремо заяву за формою, визначеною згідно з додатками 1 або 2, і такі документи: нотаріально завірену копію ліцензії на право надання послуг з перевезень пасажирів (може подаватися в одному примірнику, якщо перевізник-претендент бере участь у кількох конкурсах, які проводяться на одному засіданні); перелік транспортних засобів, які пропонуються до використання на автобусному маршруті, із зазначенням марки, моделі, пасажиромісткості (з відміткою "з місцем водія/без місця водія"), VIN-коду транспортного засобу, державного номерного знака, року випуску транспортного засобу; копії ліцензійних карток на кожний автобус, який пропонується до використання на автобусному маршруті; документ, що підтверджує внесення плати за участь у конкурсі, із зазначенням дати проведення конкурсу; копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів або тимчасових реєстраційних талонів автобусів, що пропонуються до використання на маршруті; копію документа, що підтверджує проведення процедури санації (за умови проведення санації); перелік транспортних засобів, пристосованих для перевезення осіб з обмеженими фізичними можливостями, які пропонуються для роботи на автобусному маршруті, або письмова інформація про їх відсутність; анкету відповідно до пункту 32 цього Порядку; копія штатного розпису, податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма N 1ДФ) за останні повні два квартали. Комплектність поданих документів перевіряє в міру їх надходження організатор.

Відповідно до п.37 Порядку № 1081 достовірність інформації, викладеної у заяві та документах, визначених пунктом 29 цього Порядку, перевіряється організатором та/або робочим органом не пізніше ніж за два дні до дати проведення конкурсу.

Судом достовірно встановлено, що надана ПАТ «Північтранс» інформація до конкурсу (зазначена у заявах на участь у конкурсі та доданих до них документах) була достовірною та належною. При цьому до кожної заяви позивачем було додано перелік транспортних засобів, які пропонуються до використання на автобусному маршруті; копії ліцензійних карток на кожний автобус, який пропонується до використання на автобусному маршруті; копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів або тимчасових реєстраційних талонів автобусів, що пропонуються до використання на маршрутах. Тобто документи, які у своїй сукупності підтверджують заявлену позивачем кількість автомобільних транспортних засобів та є беззаперечними доказами їх реєстрації саме за ПАТ «Північтранс».

Згідно з п.5 Порядку № 1081 метою визначення автомобільного перевізника на конкурсних засадах, серед іншого, є створення конкурентного середовища.

В даному випадку, за умови суперечностей між наданими Департаментом ДАІ викривленими даними та наданими ПАТ «Північтранс» до конкурсу документами, Держінспекції України на наземному транспорті, необґрунтовано та передчасно визначено переможцями конкурсу претендентів, які посіли другі місця за результатами бального оцінювання. Так, даним суб'єктом владних повноважень було порушено одну з базових засад визначення автомобільного перевізника, оскільки знехтувано конкурентним середовищем. При цьому суд зазначає, що за умов виявлених суперечностей, Державна інспекція України з безпеки на наземному транспорті мала б діяти у якомога послідовний та передбачуваний спосіб, маючи на меті встановити істину та виявити претендента, який би відповідав меті, визначеній в п.5 Порядку № 1081. Втім, отримавши від Департаменту ДАІ викривлену інформацію, Держінспекція України з безпеки на наземному транспорті обмежилася посиланням на останню та безпідставно, не надавши належної оцінки наданим ПАТ «Північтранс» документам, прийняла необґрунтоване рішення про введення в дію рішення конкурсного комітету, оформленого протоколом № 40 від 24.09.2015 р. в частині визначення переможців по об'єктам №№ 14, 20, 31, 38.

Вищезазначені дії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті мали наслідком порушення конкурсних засад та визначення переможцями підприємств (організацій), які за оцінкою конкурсного комітету у меншій мірі відповідали умовам конкурсу, що безумовно порушило інтереси позивача, як фактичного переможця конкурсу.

Згідно з п.42 Порядку № 1081 у разі участі в конкурсі двох або більше перевізників-претендентів конкурсний комітет визначає кращого з використанням бальної системи оцінки пропозицій перевізників-претендентів відповідно до цього Порядку та Закону України "Про автомобільний транспорт". Сумарна кількість балів, одержаних кожним перевізником-претендентом згідно з додатком 4, є підставою для визначення переможця конкурсу.

Відповідно до п.46 Порядку № 1081 переможцем конкурсу визнається перевізник-претендент, який за результатами розгляду набрав найбільшу кількість балів відповідно до системи оцінки пропозицій перевізників-претендентів.

Згідно з п.51 Порядку № 1081 рішення конкурсного комітету щодо визначення переможця конкурсу вводяться в дію наказом (постановою або іншим розпорядчим документом) організатора протягом не більш як 30 робочих днів з дня проведення конкурсу.

Відповідно до п.53 Порядку № 1081 організатор не пізніше ніж через 30 днів з моменту набрання чинності рішенням конкурсного комітету укладає з переможцем конкурсу договір (на міському та внутрішньообласному автобусних маршрутах) або видає дозвіл (на міжобласному автобусному маршруті) згідно з обов'язковими умовами визначеного конкурсу та додатковими умовами обслуговування маршруту, наданими перевізником-претендентом.

Якщо перевізник-претендент брав участь і визнаний переможцем у кількох конкурсах, договір укладається (дозвіл видається) на кожний об'єкт конкурсу окремо.

В контексті приписів КАС України має значення лише суб'єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту. При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку, а обов'язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії є створення юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення.

Об'єктом судового захисту є права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до п. 3.1 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 (справа № 1-10/2004) у загальносоціологічному значенні категорія «інтерес» розуміється як об'єктивно існуюча і суб'єктивно усвідомлена соціальна потреба, як мотив, стимул, збудник, спонукання до дії; у психології - як ставлення особистості до предмета як до чогось для неї цінного, такого, що притягує. В юридичних актах термін «інтерес», враховуючи його як етимологічне, так і загальносоціологічне, психологічне значення, вживається у широкому чи вузькому значенні як самостійний об'єкт правовідносин, реалізація якого задовольняється чи блокується нормативними засобами.

У п.3.4 цього ж Рішення зазначено, що, виходячи зі змісту частини першої статті 8 Конституції України, охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою.

Конституційний Суд України вирішив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 ст. 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права в зв'язку із прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що завданням адміністративного судочинства є захист порушених прав, свобод та інтересів осіб.

Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача (ухвала ВАС України № К/800/7626/14 826/9638/13-а 25.09.2014 р.).

З урахуванням встановлених судом обставин та беручи до уваги вищенаведене правове регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що оскаржуваним наказом Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті від 05.06.2015 р. № 223 «Про введення в дію рішень, прийнятих на засіданні конкурсного комітету з проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міжміському і приміському маршрутах загального користування, які виходять за межі території області (міжобласний маршрут) 29.04.2015 р.» в частині щодо оголошення переможцем конкурсу та видачу дозволу на обслуговування маршруту Кривий ріг - Херсон на самостійне виконання рейсів 5/6 ТОВ «ТСК-Авто»; в частині щодо оголошення переможцем конкурсу та видачу дозволу на обслуговування маршруту Олександрія - Кривій ріг на самостійне виконання рейсів 61/62 ФОП ОСОБА_1; в частині щодо оголошення переможцем конкурсу та видачу дозволу на обслуговування маршруту Одеса-Миколаїв на самостійне виконання рейсів 497/498, 735/736 ТОВ «Авто-Експрес»; в частині щодо оголошення переможцем конкурсу та видачу дозволу на обслуговування маршруту Одеса-Миколаїв на самостійне виконання рейсів 437/438, 457/458 ТОВ «Авто-Експрес», порушено права та законні інтереси ПАТ «Північтранс», як претендента, який набрав більшу кількість балів за результатами конкурсу. При цьому таке рішення обумовлено, серед іншого, але не виключно, неправомірними діями відповідачів -1, -2, які полягали у наданні недостовірної інформації та недотриманні п.41 Порядку № 1081.

Вирішуючи спір, суд також враховує висновок колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладений у постанові від 10 листопада 2015 року, відповідно до якого товариство, яке безпосередньо брало участь у конкурсі, має право оскаржити результати цього конкурсу, як і будь-який інший його учасник, оскільки рішення Конкурсного комітету породжує, змінює або припиняє права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин кожного з учасників такого конкурсу.

При цьому відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Згідно з ч.4 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З урахування викладеного, суд критично оцінює письмові пояснення представника третьої особи ТОВ «ТСК-Авто» про те, що належним захистом порушеного права позивача є звернення до суду з позовом щодо покриття завданих недостовірною інформацією збитків, оскільки такі твердження суперечать вимогам адміністративного судочинства, метою якого є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Утвердження правової держави, відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України ( 254к/96-ВР ), полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту. Конституційний Суд України у своїх рішеннях послідовно підкреслював значущість положень статті 55 Конституції України ( 254к/96-ВР ) щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді (пункт 1 резолютивної частини Рішення від 25 листопада 1997 року N 6-зп ( v006p710-97 ), пункт 1 резолютивної частини Рішення від 25 грудня 1997 року N 9-зп) ( v009p710-97 ).

У рішенні від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Великої Британії» Європейський суд з прав людини закріпив правило, що пункт 1 статті 6 Конвенції стосується невід'ємного права особи на доступ до суду. Прямим порушенням права на доступ до суду є необхідність отримання спеціальних дозволів на звернення до суду.

Таким чином, у практиці Європейського суду з прав людини право на звернення до суду також пов'язується лише з волевиявленням особи. За змістом частини п'ятої статті 6 КАС України особа може відмовитися від реалізації права на звернення до суду, однак не від самого права як такого.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд зазначає, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги судочинства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

У мотивувальній частині рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти Україна» (пункти 23 - 25) зазначено, що за змістом пункту 1 статті 6 Конвенції суди зобов'язані обґрунтувати свої рішення, проте це не може сприйматись як вимога давати детальну відповідь на кожен довід. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру ухвалюваного рішення.

Вирішуючи спір, суд зважає, що в силу вимог ч.2 ст.49 КАС України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки, що з огляду на запроваджений ст.8 Конституції України принцип верховенства права та в кореспонденції з приписами ч.1 ст.71 КАС України означає абсолютний і безумовний обов'язок кожної особи, яка бере участь в адміністративній справі довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Одним із головних принципів адміністративного судочинства, відповідно до ст. 7 КАС України є принцип верховенства права. Відповідно до ст. 3 Конституції України та ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

Верховенство права, будучи одним з основних принципів демократичного суспільства, передбачає судовий контроль над втручанням у право кожної людини на свободу. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави (п. 4.1 Рішення КС України від 02.11.2004 р. N 15-рп/2004).

Оцінка поданих особами, які беруть участь в адміністративній справі та самостійно зібраних судом в порядку ст.11 КАС України доказів в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, здійснюється судом за правилами ч.2 ст.71 КАС України в порядку, що встановлений ст.86 цього кодексу.

Частиною 2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб'єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання протиправними дій Управління ДАІ ГУМВС України в Одеській області та Департаменту ДАІ МВС України в частині надання недостовірної інформації про кількість транспортних засобів зареєстрованих за ПАТ «Північтранс»; визнання протиправними дій Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті щодо введення в дію рішення конкурсного комітету, оформленого протоколом № 40 від 24.09.2015 р. в частині щодо визначення переможцем конкурсу по об'єкту № 14 - ТОВ «ТСК-Авто», по об'єкту № 20 - ФОП ОСОБА_1, по об'єктах № 31 та № 38 - ТОВ «Авто-Експрес»; скасування наказу Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті від 05.06.2015 р. № 223 «Про введення в дію рішень, прийнятих на засіданні конкурсного комітету з проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міжміському і приміському маршрутах загального користування, які виходять за межі території області (міжобласний маршрут) 29.04.2015 р.» в частині щодо оголошення переможцем конкурсу та видачу дозволу на обслуговування маршруту Кривий ріг - Херсон на самостійне виконання рейсів 5/6 ТОВ «ТСК-Авто»; в частині щодо оголошення переможцем конкурсу та видачу дозволу на обслуговування маршруту Олександрія - Кривій ріг на самостійне виконання рейсів 61/62 ФОП ОСОБА_1; в частині щодо оголошення переможцем конкурсу та видачу дозволу на обслуговування маршруту Одеса-Миколаїв на самостійне виконання рейсів 497/498, 735/736 ТОВ «Авто-Експрес»; в частині щодо оголошення переможцем конкурсу та видачу дозволу на обслуговування маршруту Одеса-Миколаїв на самостійне виконання рейсів 437/438, 457/458 ТОВ «Авто-Експрес», з огляду на викладені вище висновки суду.

Згідно ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» дозвіл органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування - це документ, який надає право на здійснення перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування.

Процедуру видачі та анулювання дозволу на перевезення пасажирів на приміських та міжміських автобусних маршрутах загального користування, які виходять за межі території області (міжобласні маршрути), крім автобусного маршруту загального користування прямого сполучення місто Київ - міжнародний аеропорт «Бориспіль», організатором пасажирських перевезень на якому є Київська міська державна адміністрація, визначає Порядок видачі та анулювання дозволу на перевезення пасажирів на міжобласних маршрутах загального користування, затверджений наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 07.05.2010 р. № 279.

Згідно з п. 4.2 вищевказаного Порядку № 279 рішення щодо анулювання дозволу на перевезення оформлюється наказом Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до пп. 3 п. 55 Порядку №1081, Організатор має право: достроково розірвати договір (позбавити дозволу) з автомобільним перевізником у разі: порушення ним умов договору (дозволу). У такому разі для роботи на маршруті призначається автомобільний перевізник, який за результатами конкурсу визнаний таким, що зайняв друге місце, на строк до закінчення дії договору (дозволу), який було розірвано (позбавлено), а в разі його відмови чи відсутності - призначати до проведення конкурсу іншого автомобільного перевізника один раз на строк не більш як три місяці; надходження від органів виконавчої влади письмової інформації, що підтверджує факт подання ним недостовірної інформації; порушення ним умов договору (дозволу) під час виконання перевезень на маршруті як перевізника, який за результатами конкурсу визнаний таким, що зайняв друге місце.

Таким чином, беручи до уваги те, що дозволи, надані ТОВ «ТСК-Авто» на обслуговування маршруту Кривій Ріг-Херсон на самостійне виконання рейсів 5/6; ФОП ОСОБА_1 - на обслуговування маршруту Олександрія-Кривий Ріг на самостійне виконання рейсів 61/62; ТОВ «Авто-Експрес» - на обслуговування маршруту Одеса-Миколаїв на самостійне виконання рейсів 497/498, 735/736, 437/438, 457/458, - видані на підставі наказу від 05.06.2015 р. № 223 «Про введення в дію рішень, прийнятих на засіданні конкурсного комітету з проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міжміському і приміському маршрутах загального користування, які виходять за межі території області (міжобласний маршрут) 29.04.2015 р.», який, на думку суду, в цій частині є протиправним і підлягає скасуванню, їх анулювання з цих підстав не передбачено Порядком від 07.05.2010 року № 279, суд дійшов висновку про необхідність скасування вищезазначених дозволів, як таких, що не відповідають вимогам чинного законодавства та видані безпідставно (без урахуванням всіх обставин, які мають значення для прийняття рішення).

При цьому суд враховує, що відповідний спосіб захисту порушеного права позивача підтверджений правовою позицією Вищого адміністративного суду України, викладеній в ухвалі від 26.02.2015 р. по справі № К/800/58121/14.

Втім, суд не вбачає підстав для задоволення п.6 прохальної частини позову, з огляду на наступне.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

При цьому, з огляду на положення ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які Конституцією України віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України 21.10.2010 року № П-278/10.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративний суд, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Аналіз приписів КАС України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Таким чином, суд не може зобов'язати Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті ввести в дію рішення, прийняте на засіданні конкурсного комітету з проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міжміському і приміському маршрутах загального користування, які входять за межі території області (міжобласний маршрут), оформлене протоколом № 40 від 29.04.2015 р. в частині щодо оголошення позивача переможцем конкурсу та видачу дозволів на обслуговування маршрутів, оскільки такий розсуд матиме ознаки втручання у дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень.

Поряд із тим, згідно ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Застосування різних способів захисту порушеного права позивача повинно відбуватися з урахуванням конкретних обставин справи в кожному окремому випадку.

Звернення за захистом порушеного права у сфері публічно-правових відносин з зазначенням способу, який, на думку суду, не призводить до захисту права, не може бути підставою для відмови в позові, тобто, захисті права, що порушується. Суд, установивши порушення вимог законодавства, має захистити права та охоронювані законом інтереси, самостійно обравши спосіб, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Правову позицію щодо можливості обрання самим судом іншого способу захисту порушеного права позивача, у разі, якщо позивачем обрано неправильний спосіб захисту порушених прав, підтримано Судовою палатою в адміністративних справах Верховного Суду України і у постанові від 20 квітня 2010 року за результатами перегляду за винятковими обставинами справи за позовом спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Харкові до відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», приватної фірми «Орнатус» про зобов'язання вчинити певні дії. Зокрема, в зазначеній постанові Судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України вказала, що суд, пославшись на обрання позивачем неправильного способу захисту публічних інтересів держави, не врахував, що правила частини 3 статті 105 КАС України, стосовно зазначення позивачем у позовній заяві способу захисту судом порушених прав, не виключають можливості обрання іншого способу захисту самим судом. Зміст принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі зобов'язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

Вирішуючи спір, суд враховує, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання Державної служби України з безпеки на транспорті, яка в силу положень постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 року № 442 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 року № 1378 "Питання Державної служби з безпеки на транспорті" є правонаступником Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, в межах своєї компетенції прийняти нове рішення про визнання переможцем конкурсу на об'єктах конкурсу №№ 14, 20, 31, 38, що відбувся 29.04.2015 р., з урахуванням наданої дійсної інформації контролюючих органів щодо кількості автобусів, що належить ПАТ «Північтранс». При цьому процесуальним законом передбачено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову лише про зобов'язання відповідача вчинити певні дії, не перебираючи на себе функції органу владних повноважень щодо прийняття певного рішення.

З урахуванням викладеного, за результатами з'ясування обставини у справі та їх правової оцінки суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його часткового задоволення.

На підставі положень ч.2,3 ст.162 КАС України суд вважає за необхідне винести постанову, яка б гарантувала дотримання та захист прав, свобод, інтересів особи, яка звернулась за судовим захистом.

Керуючись ст.ст. 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Північтранс» задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління ДАІ ГУМВС України в Одеській області та Департаменту ДАІ МВС України в частині надання недостовірної інформації про кількість транспортних засобів, зареєстрованих за ПАТ «Північтранс».

Визнати протиправними дії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті щодо введення в дію рішення конкурсного комітету, оформленого протоколом № 40 від 24.09.2015 р., в частині щодо визначення переможцем конкурсу по об'єкту № 14 - ТОВ «ТСК-Авто», по об'єкту № 20 - ФОП ОСОБА_1, по об'єктах № 31 та № 38 - ТОВ «Авто-Експрес».

Скасувати наказ Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті від 05.06.2015 р. № 223 «Про введення в дію рішень, прийнятих на засіданні конкурсного комітету з проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міжміському і приміському маршрутах загального користування, які виходять за межі території області (міжобласний маршрут) 29.04.2015 р.» в частині щодо оголошення переможцем конкурсу та видачу дозволу на обслуговування маршруту Кривий ріг - Херсон на самостійне виконання рейсів 5/6 ТОВ «ТСК-Авто»; в частині щодо оголошення переможцем конкурсу та видачу дозволу на обслуговування маршруту Олександрія - Кривій ріг на самостійне виконання рейсів 61/62 ФОП ОСОБА_1; в частині щодо оголошення переможцем конкурсу та видачу дозволу на обслуговування маршруту Одеса-Миколаїв на самостійне виконання рейсів 497/498, 735/736 ТОВ «Авто-Експрес»; в частині щодо оголошення переможцем конкурсу та видачу дозволу на обслуговування маршруту Одеса-Миколаїв на самостійне виконання рейсів 437/438, 457/458 ТОВ «Авто-Експрес».

Скасувати виданий ТОВ «ТСК-Авто» дозвіл на обслуговування маршруту «Кривий Ріг-Херсон» на самостійне виконання рейсів 5/6; виданий ФОП ОСОБА_1 дозвіл на обслуговування маршруту «Олександрія-Кривий Ріг» на самостійне виконання рейсів 61/62; видані ТОВ «Авто-Експрес» дозволи на обслуговування маршруту «Одеса-Миколаїв» на самостійне виконання рейсів 497/498, 735/736, 437/438, 457/458.

Зобов'язати Державну службу України з безпеки на транспорті прийняти нове рішення про визнання переможцем конкурсу на об'єктах конкурсу № 14 - маршрут «Кривий Ріг - Херсон» (рейси № 5/6), № 20 - маршрут «Олександрія - Кривий Ріг» (рейси № 61/62), № 31 - маршрут «Одеса-Миколаїв» (рейси №№ 497/498, 735/736), № 38 - маршрут «Одеса - Миколаїв» (рейси №№ 437/438, 457/458), що відбувся 29.04.2015 р., з урахуванням наданої дійсної інформації контролюючих органів щодо кількості автобусів БАЗ А079.24 (які відповідають категорії М3, класу В, ІІІ), що належить ПАТ «Північтранс».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя _______________ І.В. Завальнюк

Суддя _______________ П.П. Марин

Суддя _______________ М.М. Кравченко