Справа № 2-а-854/10
Суддя: Сіра Г. І.
Дата ухвалення: 2010-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Справа №2-а-854/10

і м е н е м У к р а ї н и

09 лютого 2010 року Кролевецький районний суд Сумської області

в особі судді Сірої Г.І.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Кролевці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі про визнання бездіяльності незаконною та зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі нарахувати та виплатити недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу як дитині війни з 01 лютого 2009 року по 31 грудня 2009 року,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він відповідно до ст.1 Закону України №2195-ІV від 18.11.2004 р. "Про соціальний захист дітей війни" є дитиною війни і згідно зі ст.6 зазначеного Закону йому повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, однак виплачується лише в розмірі 10 відсотків. Тобто йому щомісяця не доплачується сума, що відповідає 20% мінімальної пенсії за віком.

Розмір підвищення до пенсії дітям війни відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" становить 30% мінімальної пенсії за віком. В 2009 році діє саме зазначена редакція вказаної статті.

Мінімальна пенсія за віком відповідно до ст.28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

За його позовною заявою Кролевецький районний суд вже прийняв постанову про нарахування та виплату підвищення до пенсії як дитині війни за 2007-2008 роки та січень 2009 року у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, однак в подальшому відповідач продовжує ігнорувати вимогу Закону України "Про соціальний захист дітей війни" про виплату підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком і 01лютого 2009 року виплачує підвищення до пенсії в розмірі 10 відсотків мінімальної пенсії за віком, чим порушує гарантовані йому права державою на соціальний захист.

Згідно із Законом України " Про Державний бюджет України на 2009 рік" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становив з січня по жовтень 498,00 грн., листопад грудень 573,00 грн. З 01 лютого по 31 грудня 2009 року йому недоплачена вказана допомога на суму 1125 грн.60 коп.

Тому, на підставі викладеного, відповідно до ч.2 ст.3, ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", ст.8 Конституції України ", керуючись ст.ст. 6, 11, 104-108 КАС України позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області щодо нарахування та невиплати йому підвищення до пенсії як дитині війни з 01 лютого 2009 року до 31 грудня 2009 року у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком;

- зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області нарахувати та виплатити йому недоплачену з 1 лютого по 31 грудня 2009 року підвищення до пенсії, як дитині війни, виходячи з розміру 30% мінімальної пенсії за віком, як передбачено ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Сторони були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач - Управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області (далі - УПФУ в Кролевецькому районі) свого представника в суд не направив, надавши письмове клопотання, в якому просить розглядати справу без свого представника.

Частина 3 статті 122 КАС України передбачає, що судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, якщо всі особи, які беруть участь у справі, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

З урахуванням зазначеного положення КАС України та клопотань сторін судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Відповідач позову не визнав, свою позицію в письмових запереченнях обґрунтував тим, що:

Законом України «Про соціальний захист дітей війни» (далі Закон №2195) не передбачено, яким саме органом, за рахунок яких коштів і джерел, в якому порядку здійснюється призначення і виплата підвищення пенсії.

Ст.7 Закону №2195 передбачає, що фінансове забезпечення соціальних гарантій здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

На підставі ст.6 Конституції України органи виконавчої влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до Законів України.

Пункт 9 Положення "Про Пенсійний фонд України" передбачає вичерпний перелік напрямів використання коштів ПФУ, які використовуються виключно за призначенням і вилученню не підлягають.

Враховуючи, що Законом України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що фінансування виплат по даному Закону проводиться із Державного бюджету України, який затверджує Верховна Рада України, а не з бюджету Пенсійного фонду України, який затверджує Кабінет Міністрів України, то відповідач вважає, що діяв без будь-яких порушень законодавства.

У 2009 році дітям війни відповідно до вимог ч.1 ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Згідно ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам війни 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

З урахуванням зазначеного, а також посилаючись на те, що жодним із законів про пенсійне забезпечення не встановлений відповідний механізм та умови призначення, порядок фінансування таких підвищень, питання підвищення дітям війни пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком законодавчо залишається не вирішеним, а отже неможливим є і виконання відповідачем задекларованої норми Закону України „Про соціальний захист дітей війни , тому відповідач вважає, що його дії відповідають чинному законодавству України, а заявлені позовні вимоги є безпідставними.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

У справі встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до ст.1 Закону України №2195-ІV від 18 листопада 2004 року "Про соціальний захист дітей війни" (далі - Закон №2195-ІV) є дитиною війни, що вбачається з ксерокопій пенсійного посвідчення та паспорта позивача (а.с.4-5) і не заперечується відповідачем.

Із заперечень та довідки відповідача вбачається, що позивач знаходиться на обліку і отримує пенсію в складі якої з 01 січня 2008 року є надбавка дітям війни в розмірі 10% прожиткового мінімуму, для осіб, які втратили працездатність. За період з лютого по 31 грудня 2009 року сума виплаченої надбавки позивача становить 547,80 грн.(а.с.14,15).

Згідно зі ст.6 Закону №2195-ІV дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Мінімальна пенсія за віком відповідно до ст..28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" встановлений у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно з Законом України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становив: з січня по жовтень 498 грн.00 коп., листопад грудень 573 грн.00 коп.

Аналізуючи наведені вище норми, суд прийшов до висновку про те, що саме з 01 лютого 2009 року по 31 грудня 2009 року УПФУ в Кролевецькому районі повинно було проводити нарахування та виплачувати позивачу підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" ( в редакції Закону №2195-IV від 18.11.2004 р.), оскільки на 2009 рік дія положень ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" не зупинялась, і сам відповідач не надав належного обґрунтування підстав, виходячи з яких ним проводилось часткове нарахування та виплата вказаного підвищення до пенсії позивача за цей період. Крім того, висновок суду щодо вимог позивача за 2009 рік не суперечить положенням ч.2 ст.54 ЗУ "Про державний бюджет України на 2009 рік", оскільки розмір підвищення до пенсії дітям війни безпосередньо зазначений в ст..6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни".

При цьому слід врахувати, що п.6 ч.1 ст.92 Конституції України передбачено, що виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а ст..75 Конституції України встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент Верховна Рада України. Конституція України не надає права парламенту делегувати свої повноваження іншим державним органам, а останнім своїми нормативно-правовими актами змінювати положення законів.

Аналізуючи позиції УПФУ в Кролевецькому районі про те, що:

- Законом України "Про соціальний захист дітей війни" не передбачено, яким саме органом, за рахунок яких коштів і джерел, в якому порядку здійснюється призначення і виплата підвищення до пенсії;

- ст.7 Закону №2195 передбачає, що фінансові забезпечення соціальних гарантій здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України;

- розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений ч.1 ст.28 Закону №1058, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом;

- п.9 Положення "Про Пенсійний фонд України" передбачає вичерпний перелік напрямків використання коштів ПФУ, суд прийшов до висновку, що такі твердження відповідача не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог з 1 лютого по 31 грудня 2009 року включно, оскільки, відсутність фінансового забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених Законом України "Про соціальний захист дітей війни", яке здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а не Пенсійного фонду України, не може бути підставою для порушення права громадянина на отримання соціальної допомоги, в тому числі підвищення до пенсії, яке є предметом судового розгляду.

Зазначені права позивача гарантуються ст.8 Конституції України, якою визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції і повинні відповідати їй.

Згідно з ч.2 ст.3 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" державні гарантії, встановлені дітям війни, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Законодавча невизначеність порядку обчислення розміру мінімальної пенсії за віком з метою реалізації положень ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідно до ч.4 ст.8 КАС України забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини. Відповідно до ч.7 ст.9 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону).

Тому, з урахуванням зазначеного, при такому обчисленні необхідно застосовувати загальні норми, які в даному випадку містяться у ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", якою визначено, що мінімальний розмір пенсії встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

При цьому посилання відповідача на те, що виплата у 2009 році дітям війни відповідно до ч.1 ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, суд не може взяти до уваги, оскільки відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України "Про підтвердження розмірів трудових пенсій" від 15.04.2003 р. №544 збільшення розміру пенсій, передбачених цим пунктом, не застосовується для визначення розмірів соціальних пенсій, надбавок, підвищень та інших доплат до пенсії, у той час, як предметом даного позову є саме соціальна допомога у вигляді підвищення в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

З урахуванням вищезазначених положень ч.4 ст.8 та ч.7 ст.9 КАС України посилання відповідача на те, що не визначено орган, який повинен здійснювати призначення і виплати підвищення до пенсії, суд не може взяти до уваги, оскільки відповідно до діючого законодавства на виконання положень ст.6 Закону України №2195-ІV саме УПФУ в Кролевецькому районі проводило з 01 січня 2008 року нарахування та виплату позивачу допомоги дітям війни, що складало 10% від прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність.

Крім того, Пенсійний фонд України діє відповідно до Положення „Про Пенсійний фонд України і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районним управлінням Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Таким чином, обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивачу, передбаченого ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни , покладено на УПФУ в Кролевецькому районі, за місцем проживання позивача.

Крім того, відповідач у порушення ч.2 ст.71 КАС України не довів та не надав доказів щодо вчинення будь-яких дій для забезпечення виконання покладеного на нього обовязку щодо нарахування та виплати підвищення до пенсії у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком. Отже, відсутність коштів у відповідача, який не вчинив жодної дії щодо їх отримання для забезпечення виконання своїх зобовязань, або невиконання іншим органом виконавчої влади свого обовязку щодо виділення коштів на здійснення виплат, гарантованих Конституцією України, не є підставою для відмови в задоволенні позову та визнання правомірними дій або бездіяльності УПФУ.

Як вбачається з довідки, виданої УПФУ в Кролевецькому районі за період з 01 лютого 2009 року по 31 грудня 2009 року включно відповідачу необхідно було нарахувати та виплатити позивачу підвищення до пенсії за:

лютий 2009 року (498 х 30%) 149 грн.40 коп.,

березень 2009 року (498 х 30%) 149 грн.40 коп..,

квітень 2009 року (498 х 30%) 149 грн.40 коп.,

травень 2009 року (498 х 30%) 149 грн.40 коп.,

червень 2009 року (498 х 30%) 149 грн.40 коп.,

липень 2009 року (498 х 30%) 149 грн.40 коп.,

серпень 2009 року (498 х 30%) 149 грн.40 коп.,

вересень 2009 року (498 х 30%) 149 грн.40 коп.,

жовтень 2009 року (498 х 30%) 149 грн.40 коп.,

листопад 2009 року (573 х 30%) 171 грн.90 коп.,

грудень 2009 року (573 х 30%) 171 грн.90 коп.

Отже за період з лютого по грудень 2009 року, з урахуванням фактичних виплат, що становили кожного місяця по 49 грн.80 коп. (а.с.15), позивачу було не донараховано та не виплачено підвищення до пенсії як дитині війни:

- лютий 2009 року -99 грн.60 коп. (149 грн.40 коп. - 49 грн.80 коп.),

- березень 2009 року -99 грн.60 коп. (149 грн.40 коп. - 49 грн.80 коп.),

- квітень 2009 року -99 грн.60 коп. (149 грн.40 коп. - 49 грн.80 коп.),

- травень 2009 року -99 рн.60 коп. (149 грн.40 коп. - 49 грн.80 коп.),

- червень 2009 року -99 грн.60 коп. (149 грн.40 коп. - 49 грн.80 коп.),

- липень 2009 року -99 грн.60 коп. (149 грн.40 коп. - 49 грн.80 коп.),

- серпень 2009 року -99 грн.60 коп. (149 грн.40 коп. - 49 грн.80 коп.),

- вересень 2009 року -99 грн.60 коп. (149 грн.40 коп. - 49 грн.80 коп.),

- жовтень 2009 року -99 грн.60 коп. (149 грн.40 коп. - 49 грн.80 коп.),

- листопад 2009 року -122 грн.10 коп. (171 грн.90 коп. - 49 грн.80 коп.),

- грудень 2009 року -122 грн.10 коп. (171 грн.90 коп. - 49 грн.80 коп.),

Всього 01 лютого по 31 грудня 2009 року включно -1125 грн. 60 коп.

Тому є достатні підстави для задоволення позовних вимог позивача, а саме: визнати протиправною бездіяльність УПФУ у Кролевецькому районі Сумської області по невиконанню з 1 лютого 2009 року до 31 грудня 2009 року включно положень ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", що призвело до порушень прав позивача на своєчасне нарахування та виплату йому указаного підвищення до пенсії, і зобовязати відповідача провести відповідні нарахування та виплату підвищення до пенсії відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, встановленому ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за 2009 рік з 1 лютого 2009 року до 31 грудня 2009 року ( з урахуванням отриманих позивачем сум) в сумі 1125 грн.60 коп..

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.19, 22, 75, 92, 152 Конституції України, Законом України «Про Державний бюджет України на 2009рік», ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", ст.ст.3, 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", п.10 ст.3, ст.ст.8, 11, 94, 99-100, ч.3 ст.122, ст.ст.160-163 КАС України,

п о с т а н о в и в:

1.Позов ОСОБА_1 задовольнити.

2.Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області щодо ненарахування та невиплати підвищення до пенсії дитині війни ОСОБА_1 в розмірі, встановленому ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", за період з 1 лютого 2009 року по 31 грудня 2009 року включно.

3.Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області здійснити нарахування ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», та з урахуванням виплаченого підвищення до пенсії провести виплати:

за 2009 рік з 1 лютого 2009 року до 31 грудня 2009 року в розмірі 1125 гривень 60 копійок.

4.Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 гривні 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Кролевецький районний суд Сумської області шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання копії постанови заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з поданням її копії до Харківського апеляційного адміністративного суду, або в порядку ч.5 ст.186 КАС України.

Суддя: Г.І.Сіра