Справа № 22-а/0690/64/11
Суддя: Котік В. П.
Дата ухвалення: 2011-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Котік Т.С.

суддів Косигіної Л.М.,Жигановської О.С.

з участю секретаря Порохні М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за

адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці

та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації,

Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних

виплат, управління Пенсійного фонду в Овруцькому районі про визнання дій

неправомірними, зобов'язання провести перерахунок та стягнення коштів

передбачених Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які

постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"

за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення

Овруцької районної державної адміністрації на постанову Овруцького районного

суду Житомирської області від 15 вересня 2009 року,-

в с т ано вил а :

' В лютому 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому

просив визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування коштів у

меншому розмірі, ніж визначено ст. ст. 37, 39 та 48 Законом України "Про статус і

соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської

катастрофи". Також, просив стягнути з відповідача доплату непрацюючим

пенсіонерам в сумі 12 654 грн., грошову допомогу в зв'язку з обмеженням

споживання продуктів місцевого виробництва в сумі 2 530 грн. 80 коп. та

недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення в сумі 2 525 грн. за період з

01.01.2008 року по 31.12.2008 року.

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 15

вересня 2009 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано право ОСОБА_1 на перерахунок недовиплачених коштів,

передбачених Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які

постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Дії Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної

державної адміністрації щодо виплати ОСОБА_1 коштів у розмірах менших

ніж передбачено Законом України „Про статус і соціальний захист іромадян, які

постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визнано неправомірними.

Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Овруцької

районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1

передбачену ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які

постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" допомогу у зв'язку з

обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва за період

з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року в сумі 1711грн.20коп. та передбачене ст.39

ч.2 Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали

внаслідок Чорнобильської катастрофи"

підвищення до пенсії за період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року в сумі 8

556грн., передбачену ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист

громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щорічну

допомогу на оздоровлення учасникам ліквідації аварії на ЧАЕС 2 категорії за 2008

рік в сумі - 2 525грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення

Овруцької райдержадміністрації, посилаючись на порушення норм матеріального

і процесуального права, просить постанову скасувати та відмовити у задоволенні

позову. Апелянт зазначив, що відповідно до п. 4 постанови КМ України Ne 936 від

20.05.2005 року підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які

проживають на територіях радіоактивного забруднення, є невід'ємною складовою

пенсійного забезпечення та виплачується відповідним управлінням Пенсійного

Фонду України. Крім того, суд не дослідив та не проаналізував Закони України

про Державний бюджет на відповідні роки щодо розміру видатків для реалізації

виплат потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 195 КАС України, колегія

суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з

наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 є непрацюючим пенсіонером, учасником

ліквідації аварії на ЧАЕС 2-ї категорії та проживає в зоні гарантованого

добровільного відселення (а.с. 5). Позивач отримує виплати згідно зі ст. ст. 37,39

Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали

внаслідок Чорнобильської катастрофи", але у меншому розмірі, ніж визначено

Законом (а.с. 2-3). Також, ним отримана одноразова щорічна допомога на

оздоровлення в червні 2008 року в розмірі 100 грн. (а.с.7), що є меншою за суму,

визначену ст..48 даного Закону.-

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист

громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.91р.

громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення,

виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання

продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного

господарства в таких розмірах:

- у зоні посиленого радіоекологічного контролю - ЗО процентів від

мінімальної заробітної плати;

- у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від

мінімальної заробітної плати;

- у зоні безумовного (обов'язкового) відселення - 50 процентів від

мінімальної заробітної плати.

За ст. 39 вищезазначеного Закону до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які

проживають на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в

таких розмірах:

- у зоні безумовного (обов'язкового) відселення - три мінімальні

заробітні плати;

- у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні

заробітні плати;

- у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна

заробітна плата.

Дія вказаних норм була зупинена Законом України "Про державний бюджет

на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який

набрав чинності з 01.01.2008 року.

У відповідності до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи

гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні

змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і

свобод.

Рішенням Конституційного Суду України йід 22.05.2008 року № 10-рп/2008

визнано неконституційними положення щодо зупинення дії ч. 1 ст. 37, ч. 2 ст. 39

вищевказаного Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх

окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня

ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними

актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні

розміру виплат застосуванню підлягає саме ст.ст. 37, 39 Закону України "Про

статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської

катастрофи", а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за

№ 836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Також, є обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення на його користь

2 525 грн. недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік.

Відповідно до статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист

громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасникам

ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС віднесених до 2-ї категорії,

одноразова компенсація виплачується в розмірі п'яти мінімальних заробітних

плат:

Наявність у позивача права на призначення йому щорічної допомоги на

оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат є визначальною для

вирішення даного спору, крім того це право гарантується Конституцією України

(частина 2 статті 46 Конституції України).

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу

адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-

правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору,

згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому

правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над

підзаконними актами, суд дійшов правильного висновку, що при визначенні

розміру щорічної допомоги на оздоровлення позивачеві застосуванню підлягає

стаття 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які

постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з якої вбачається, що під час

визначення розміру виплат за основу їх нарахування береться мінімальна

заробітна плата, а не постанова Кабінету Міністрів України N 562 від 12.07.2005

року "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали

внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка істотно звужує обсяг встановлених

законом прав позивача.

Доводи апелянта щодо правомірності його дій у зв'язку з відсутністю

джерел фінансування на вказані виплати та необхідність їх встановлення

бюджетним законодавством, є безпідставними, оскільки реалізація встановленого

законом права не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Проте, визнаючи неправомірними дії та стягуючи з Управління праці та

соціального захисту населення Овруцької райдержадміністрації доплату до пенсії

непрацюючому пенсіонеру, у зв'язку з проживанням на території радіоактивного

забруднення, суд першої інстанції не врахував, що відповідно до п. 4 постанови

КМ України № 936 від 20.05.2005 року, ч. 1 ст. 8 Закону України "Про пенсійне

забезпечення", Положення про Пенсійний фонд України /затв. постановою КМ

України від 24.10.2007 року № 1261 /, Положення про управління Пенсійного

фонду України в районах, містах і районах у містах /затв. постановою правління

ПФУ від 30.04.2002 року № 8-2/, вказані виплати здійснюються відповідними

управліннями Пенсійного Фонду України .

З врахуванням викладеного, постанова суду першої інстанції підлягає

скасуванню в частині визнання дій Управління праці та доціального захисту

населення Овруцької райдержадміністрації неправомірними та стягнення коштів

за ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які

постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки Управління праці

не є належним відповідачем.

Кошти передбачені ст. 39 Закону України „Про статус і соціальний захист

громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на користь

позивача підлягають стягненню з Управління Пенсійного фонду в Овруцькому

районі Житомирської області в розмірі 8 556 грн. за період з 22.05.2008 року по

31.12.2008 року, оскільки управління Пенсійного фонду є належним відповідачем

по вказаних вимогам та притягнуто до участі в справі.

В решті постанова залишається без змін.

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення

Овруцької райдержадміністрації задовольнити частково.

Постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 15

вересня 2009 року скасувати частково та ухвалити нову постанову.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду в Овруцькому

районі Житомирської області щодо виплати ОСОБА_1

коштів у розмірах менших ніж передбачено ст. 39 Закону України „Про статус і

соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської

катастрофи".

Стягнути з управління Пенсійного фонду в Овруцькому районі

Житомирської області на користь ОСОБА_1 підвищення

до пенсії за період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року в сумі 8 556грн.,

передбачене ст.39 ч.2 Законом України "Про статус і соціальний захист громадян,

які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може

бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого

адміністративного Суду України протягом двадцяти днів, після набрання нею законної сили.