Справа № 22-а-25612/11
Суддя: Приходько К. П.
Дата ухвалення: 2011-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Категорія 90 09.11.2011
УХВАЛА

Іменем України

09 листопада 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: судді Приходька К. П., суддів: Таргоній Д.О., Голуб С.А.

розглянувши в поряду письмового провадження в м. Києві адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в м. Біла Церква Київської області на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Біла Церква Київської області про забов'язання провести перерахунок доплати за проживання у зоні посиленого радіологічного контролю, -

встановила:

у квітні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про перерахунок доплати до пенсії, посилаючись на те, що він перебуває на обліку у відповідача як непрацюючий пенсіонер, потерпілий внаслідок Чорнобильської катастрофи 4-ї категорії і відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнати дії УПФУ в м. Біла Церква Київської області щодо встановлення та виплати йому доплати до пенсії - неправомірними та забов'язати УПФУ в м. Біла Церква Київської області перерахувати та виплатити йому з 01.01.2009 року доплату до пенсії відповідно ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2010 року позов задоволено. Визнано дії УПФУ в м. Біла Церква Київської області щодо відмови перераховувати та виплачувати ОСОБА_2 на підставі ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними. Зобов»язано відповідача провести позивачці перерахунок доплати до пенсії ОСОБА_2 згідно ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за проживання на території радіоактивного забруднення, встановивши її на рівні мінімальної заробітної плати та здійснити виплату доплати до пенсії позивача, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати починаючи з 01.01.2009 року.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФУ в м. Біла Церква Київської області просить скасувати рішення суд та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що позивач зареєстрован та постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, територія якого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року ,N'0106 віднесена до зони посиленого радіоекологічного контролю. Позивачка перебуває на обліку в УПФУ в м. Біла Церква Київської області як непрацюючий пенсіонер, потерпілий внаслідок Чорнобильської катастрофи 4-ї категорії і відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на доплату до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення у розмірі однієї мінімальної заробітної плати згідно ст. 39 Закон> України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Однак відповідачем така доплата до пенсії здійснювалась позивачці у розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 5. 20 грн.

Щомісячна додаткова пенсія нараховувалась відповідачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03 січня 2002 року № 1 «Про підвищення розмір пенсії та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» в розмірі 19,91 грн.

ОСОБА_2 оспорюючи дії відповідача вважала, що він отримує доплату до пенсії та додаткову пенсії за шкоду заподіяну здоров»ю значно нижчі, ніж це передбачено ст.ст. 39. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи", у зв'язку з чим звернулася до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення відповідачем норм ст. ст. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів вважає зазначений висновок суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Статтею 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 113 Конституції України).

При прийнятті оскаржуваного рішення, суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що постанови КМ України № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та від 03 січня 2002 року № 1 «Про підвищення розмір пенсії та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», суперечить вимогам ст.ст. 39. 51 Закону України "Про статте і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з огляду на насту тіне.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" дію положень ст.ст. 39. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на 2008 рік були призупинені в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року за № 10 - рп визнано неконституційними деякі положення Законів України "Про державний бюджет на 2008 рік", зокрема п. 28 розділу 2 зазначеного Закону, яким було призупинено дію ст. ст.. 39, 51 Закону' України "Про статте і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Рішення Конституційного суду є обовязковим до виконання на всій території України.

їрім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, шо нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету' Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів .Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підтягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт. який підлягав застос/ъанню. не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Постановою Плєнсму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 "Про незалежність судової влади" зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підтягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи .людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19).

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст.З), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Зуцинєння дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк).

Окрім того, встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України, ч. 2 ст. 38 Бюджетного Кодексу перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема Законом України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд обґрунтовано виходив з положень ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що при розрахунку додаткової пенсії та доплати до неї. передбачених ст. 39 Закону, наведеного вище, застосуванню підлягають саме положення вказаного закону, а не постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року ,/о 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та від 03 січня 2002 року № 1 «Про підвищення розмір пенсії та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету».

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав до його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. ст. 197, 198, 200, 205. 206 КАС України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України м. Біла Церква Київської області залишити без задоволення, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2010 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судового рішення суду апеляційної інстанції.

головуючий