Справа № 823/5150/15
Суддя: Міщук М.С.
Дата ухвалення: 2016-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/5150/15 Головуючий у 1-й інстанції: Рідзель О.А. Суддя-доповідач: Міщук М.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді суддів: при секретарі Міщука М.С. Бєлової Л.В., Гром Л.М. Доценку О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Державної міграційної служби України в Черкаській області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до управління Державної міграційної служби України у Черкаській області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2015 року ОСОБА_5 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до управління Державної міграційної служби України у Черкаській області, у якому просить:

- скасувати рішення управління Державної міграційної служби України в Черкаській області від 07 вересня 2015 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_5;

- зобов`язати управління Державної міграційної служби України в Черкаській області поновити посвідку на постійне проживання в Україні ОСОБА_5 видану безстроково.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення управління Державної міграційної служби України в Черкаській області № 08-06/181 від 07 вересня 2015 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Республіки Вірменія ОСОБА_5;

- зобов'язано управління Державної міграційної служби України в Черкаській області повторно розглянути заяву громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_5 від 06 серпня 2015 року про обмін посвідки на постійне проживання, серія ЧР № 08494 від 19 жовтня 2004 року, у зв'язку із досягненням 25-річного віку.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі про скасування постанови управління Державної міграційної служби України в Черкаській області (надалі також міграційна служба або апелянт) зазначає, що судом першої інстанції не повно з'ясовано обставини справи, у зв'язку з чим суд дійшов хибних висновків та прийняття оскаржуваного рішення. Зокрема, судом не досліджено, що в матеріалах справи міститься докази запрошення ОСОБА_5 до міграційної служби для надання пояснень, а також містяться самі прояснення ОСОБА_5

Відповідно до частини 1 статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки, будучи належним чином повідомлені про час та місце судового засідання позивач та відповідач в судове засідання не з'явились, фіксування звукозаписувального засобу при розгляді справи не здійснювалось.

Перевіривши за матеріалами справи наведені у скарзі доводи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено матеріалами справи, 19.10.2004 року громадянину Республіки Вірменія ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, державним департаментом у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб МВС України було прийнято рішення про надання дозволу на імміграцію № 10/3-4-6598 та оформлення посвідки на постійне проживання (а. с.14-16, 61-62).

06.08.2015 року ОСОБА_5 звернувся до Чорнобаївського РС УДМС України в Черкаській області із заявою про обмін посвідки.

06.08.2015 року заяву та матеріали справи ОСОБА_5 щодо обміну посвідки направлено до УДМС України в Черкаській області (а. с. 64).

07.09.2015 року в.о. начальника УДМС України в Черкаській області Уманцем В.А. було затверджено висновок про скасування дозволу на імміграцію в України ОСОБА_5 та прийнято рішення № 08-06/181 про скасування дозволу на імміграцію в Україну (а. с. 86, 87).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що посилання відповідача як на підставу скасування дозволу на імміграцію на п. 6 ч. 1 ст. 12 Закону №2491, є неправомірним, оскільки такої підстави для скасування дозволу на імміграцію як порушення процедури посадовими особами (з перевищенням повноважень) при прийнятті рішення про надання дозволу на імміграцію, ні Законом №2491, ні іншими законодавчими приписами, не передбачено.

підстави для скасування дозволу на імміграцію як порушення процедури посадовими особами (з перевищенням повноважень) при прийнятті рішення про надання дозволу на імміграцію, ні Законом №2491, ні іншими законодавчими приписами, не передбачено.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 26 Конституції України передбачено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначено Законом України «Про імміграцію» від 07.06.2001 року № 2491-III (надалі - Закон №2491). Відповідно до ст. 1 Закону №2491 імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання; квота імміграції - це гранична кількість іноземців та осіб без громадянства, яким передбачено надати дозвіл на імміграцію протягом календарного року; дозвіл на імміграцію - рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію; довгострокова віза - наданий уповноваженим органом України в установленій законодавством формі дозвіл, необхідний для в'їзду іноземця та особи без громадянства на постійне місце проживання в Україну; законні представники - батьки, усиновителі, батьки-вихователі, опікуни, піклувальники, представники закладів, які виконують обов'язки опікунів і піклувальників

Відповідно до статті 3 Закону №2491 правовий статус іммігранта в Україні визначається Конституцією України, цим Законом, іншими законами України та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Суд зазначає, що підстави для скасування дозволу на імміграцію визначені Законом №2491, згідно якого дозвіл на імміграцію може бути скасовано органом, який його видав, якщо: 1) з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Відповідно до висновку від 07.09.2015 року, підставою для скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянина ОСОБА_5, слугував той факт, що дозвіл на імміграцію від 19.10.2004 року позивачеві було надано безпідставно, оскільки пунктом 6 частини 2 статті 4 Закону № 2491 передбачено надання дозволу на імміграцію в межах квоти імміграції батькам, чоловіку (дружині) іммігранта та його неповнолітнім дітям, а позивачеві було надано дозвіл як брату іммігранта, який має дозвіл на постійне проживання.

Між тим, апелянтом не надано доказів притягнення до відповідальності посадових осіб СГІРФО УМВС України за даним фактом відповідачем суду не надано.

Пунктом 6 частини 1 статті 12 Закону № 2491 встановлено, що дозвіл на імміграцію може бути скасовано органом, який його видав, зокрема: в інших випадках, передбачених законами України.

Отже, дана норма передбачає обов'язковість визначення таких інших випадків чи законом № 2491, чи іншими законами України.

В свою чергу, з висновку про скасування дозволу не вбачається жодних норм закону, які б встановлювали такі підстави для скасування довідки як порушення процедури посадовими особами (з перевищенням повноважень) при прийнятті рішення про надання дозволу на імміграцію.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що така підстава скасування дозволу на імміграцію як порушення процедури посадовими особами (з перевищенням повноважень) при прийнятті рішення про надання дозволу на імміграцію, не передбачено ні Законом №2491, ні іншими законодавчими приписами.

Крім того, апелянтом не доведено та не надано жодних належних, та допустимих доказів на підтвердження того, що під час перебування ОСОБА_5 на території України з'явилися інші обставини, які б тягли за собою скасування дозволу на імміграцію, передбачені пунктом 6 частини 1 статті 12 Закону №2491.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, зроблені у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим колегія суддів не знайшла підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 41,160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Державної міграційної служби України в Черкаській області залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді:

.

Головуючий суддя Міщук М.С.

Судді: Гром Л.М.

Бєлова Л.В.