Справа № 810/6877/14
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2015-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2015 року № 810/6877/14

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши у порядку письмового провадження в м. Києві справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша компанія Максимум" до Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Перша компанія Максимум" з позовом до Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 28.11.2014 № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що висновки податкового органу про порушення позивачем вимог законодавства та прийняті на їх підставі податкові повідомлення-рішення є необґрунтованими і протиправними.

Представник позивача звернувся до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи у порядку письмового провадження. Також надав суду додаткові письмові пояснення до адміністративного позову, в яких наполягав на необґрунтованості висновків податкового органу про безтоварність господарських операцій між ТОВ "Перша компанія Максимум" і ТОВ «Фобос-О», ТОВ Радіум» і ТОВ «Сібол».

Відповідач надав суду письмові заперечення проти позову, в яких просить відмовити у його задоволенні.

На підстав ч. 4 ст. 122, ч. 6 ст. 128 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, судом встановлено наступне.

Васильківською ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області, яку реорганізовано у Васильківську ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, проведено планову виїзну перевірку ТОВ «Перша компанія Максимум» (код за ) з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, валютного та іншого законодавства за період з 20.02.2012 по 31.12.2013.

За наслідками перевірки складено ОСОБА_1 від 14.11.2014 № 4115/10-07-22-01/38097269, згідно висновків якого встановлено порушення позивачем, зокрема:

- пп. 138.1.1 п.138.1, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, що призвело до заниження податку на прибуток, який підлягає сплаті до бюджету за 2013 рік на загальну суму 1 749 732 грн.;

- п.п. 198.1, 198.3, 198.6, ст. 198, п.п. 200.1, 200.2 ст. 200 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість, який підлягає сплаті до бюджету за квітень червень 2013 року на загальну суму 33 533,34 грн.

На підставі висновків ОСОБА_1 перевірки Васильківською ОДПІ прийнято податкові повідомлення-рішення від 28.11.2014:

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 50 299 грн., з яких: 33 533 грн. основний платіж, 16 766 грн. штрафні (фінансові) санкції;

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 2 187 165 грн., з яких: 1 749 732 грн. основний платіж. 437 433 грн. штрафні (фінансові) санкції.

Вважаючи висновки Васильківської ОДПІ необґрунтованими, а прийняті на їх підставі податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

ОСОБА_1 перевірки висновки про порушення позивачем вимог податкового законодавства ґрунтуються на тому, що господарські операції між позивачем та його контрагентами не мали реального товарного характеру, роботи фактично не виконувались, не виявлено наявності розумних економічних або інших причин (ділової мети), систематичного придбання та продажу товарів або надання послуг (виконання робіт).

Дані висновки податкового органу суд вважає необґрунтованими у звязку з наступним.

Як встановлено судом, у перевіряємий період позивач мав наступні господарські взаємовідносини

Зокрема, позивачем з ТОВ «Радіум» укладались з договори:

- № ПКМ-10/01 від 10.01.2013, за яким Постачальник ТОВ «Радіум» зобовязується поставляти товар продукти харчування, окремими партіями в асортименті, за номенклатурою, у кількості та за ціною, що визначалися в видаткових накладних на загальну суму всього 577 859,42 грн. (п.1.1, 3.1 Договору). Кількість товару та його місце поставки склад Покупця ТОВ «ПК МАКСИМУМ», який попередньо погоджувалось у заявці (п. 3 Договору). Разом з товаром передавались документи, що засвідчують якість товару (п.3.1 Договору). Транспортні витрати включені в ціну товару. Оплата здійснювалась шляхом перерахування грошових коштів з поточного рахунку Покупця протягом сорока пяти днів (п.4 Договору). Станом на 31.12.2013 розрахунки проведено повністю. В регістрах бухгалтерського обліку проведено: К 631 Д201, К 201 Д 23, К311 Д631. В податковому обліку включено в собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт,послуг);

- № ПКМ-18/02 від 18.02.2013, за яким Постачальник ТОВ «Радіум» зобовязується поставляти товар миючі засоби, в асортименті, за номенклатурою, у кількості та за ціною, що визначалися в видатковій накладній на загальну суму всього 91 617,93 грн.(п.1.1 Договору). Кількість товару та його місце поставки Покупцю ТОВ «ПК МАКСИМУМ», попередньо погоджувалось у заявці (п.2.2 Договору). Разом з товаром передавались такі документи: сертифікати якості та висновок санітарно-гігієнічної експертизи (п.2.1 Договору). Транспортні витрати включені в ціну товару. Оплата здійснювалась шляхом перерахування грошових коштів з поточного рахунку Покупця протягом сорока пяти днів (п.3.1 Договору). Станом на 31.12.2013 розрахунки проведено повністю. В регістрах бухгалтерського обліку проведено: К 631 Д209, К209 Д 92,91,949, К311 Д631. В податковому обліку включено в собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт,послуг), адміністративні витрати.

- № ПКМ 25/02 від 25.02.2013, за яким Виконавець ТОВ «Радіум» зобовязується протягом березня 2013 року надати за послуги (власними чи залученими силами), діючи від свого імені але в інтересах Замовника ТОВ «ПК МАКСИМУМ», які включали в себе комплекс заходів для організації безперервної поставки, але не виключно, по території України, вантажів, за місцями призначення (пошук перевізників, організація відправлення та одержання вантажу, інші послуги по супроводженням вантажу) (п.1.1. Договору). Всього надано послуг на загальну суму 318 905,92 грн. За надані послуги, Замовник, на підставі ОСОБА_1 здачі прийняття робіт (надання послуг) (п.3.2 Договору), оплачував протягом 5 (пяти)робочих днів, грошові кошти шляхом перерахування їх з поточного рахунку (п.3.1 Договору). Станом на 31.12.2013 розрахунки проведено повністю. В регістрах бухгалтерського обліку проведено: К 631 Д91, К311 Д631. У податковому обліку включено в собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт,послуг).

Також позивачем із ТОВ «Сібол» укладено Договір № ПКМ-1/11 від 01.11.2013, згідно якого ТОВ «Сібол» (Постачальник) зобовязується поставляти товар продукти харчування, окремими партіями в асортименті, за номенклатурою, у кількості та за ціною, що визначалися в видаткових накладних на загальну суму всього 214 730,40 грн. (п.1.1, 3.1 Договору). Кількість товару та його місце поставки склад Покупця ТОВ «ПК МАКСИМУМ», який попередньо погоджувалось у заявці (п. 3 Договору). Разом з товаром передавались документи, що засвідчують якість товару (п.3.1 Договору). Транспортні витрати включені в ціну товару. Оплата здійснювалась шляхом перерахування грошових коштів з поточного рахунку Покупця протягом сорока пяти днів (п.4 Договору). Станом на 31.12.2013 розрахунки проведено повністю. У регістрах бухгалтерського обліку проведено: К 631 Д201, К 201 Д 23, К311 Д631. В податковому обліку включено в собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг).

Також позивачем із ТОВ «Фобос-О» укладено договори про надання послуг:

- № ПКМ 01/04-1 від 01.04.2013, за яким Виконавець (ТОВ «Фобос-О») зобовязується надати за плату послуги (власними чи залученими силами), діючи від свого імені але в інтересах Замовника (ТОВ «ПК МАКСИМУМ»), які включали в себе комплекс заходів для організації безперервної поставки, але не виключно, по території України, вантажів, за місцями призначення (пошук перевізників, організація відправлення та одержання вантажу, інші послуги по супроводженням вантажу) (п. 1.1. Договору). Всього за даним договором надано послуг на суму 213 800,00 грн., у т. ч. ПДВ - 35 743,83 грн. За надані послуги, Замовник, на підставі ОСОБА_1 здачі-прийняття робіт (надання послуг) (п.3.2 Договору) оплачував протягом пяти робочих днів грошові кошти шляхом перерахування їх з поточного рахунку (п.3.1 Договору). Станом на 31.12.2013 рахувалась кредиторська заборгованість у сумі 33 900,00 грн. У регістрах бухгалтерського обліку проведено: К 631 Д93 Д64, К311 Д631. В податковому обліку не включено.

- № ПКМ 05/01 від 08.01.2013, за яким Виконавець (ТОВ «Фобос-О») зобовязується надати за плату послуги по прибиранню (загальне, генеральне) приміщень їдалень навчальних закладів згідно з додатком №1, який є невідємною частиною договору та матеріально-технічної бази їдалень, в яких знаходяться обєкти Замовника і які використовуються для здійснення господарської діяльності (п.1.1. Договору). Начальні заклади освіти розташовані на територіях Камінь-Каширському району Волинської області, Володимирецького району Рівненської області, Дубовицького району Рівненської області, Кузнецовського району Рівненської області, Рокинтівського району Рівненської області (п.1.2. Договору). Щомісячна ціна послуг по генеральному прибиранню одного обєкта з зазначених у додатку №1 складає 3 600,00 грн., по загальному прибиранню 2 100,00 грн.(п.2.1 Договору). Всього за даним договором надано послуг на суму 7 699 500,00 грн. За надані послуги, Замовник на підставі виставленого рахунку оплачував протягом 150 (ста пятдесяти) банківських днів, грошові кошти шляхом перерахування їх з поточного рахунку (п.2.2 Договору). Факт виконання зобовязань за даним договором за кожен календарний місяць підтверджується підписанням ОСОБА_2 приймання-передачі наданих послуг по обєктам Замовника (п.2.6 Договору). Станом на 31.12.2013 рахувалась кредиторська заборгованість у сумі 3 008 866,60 грн. У регістрах бухгалтерського обліку проведено: К 631 Д91, К311 Д631. У податковому обліку включено в собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг).

Також, як пояснив позивач, у договорах на поставку товарів у визначені «склади Покупця» та у відповідних заявках розуміються склади, що використовуються на умовах оренди та які розташовані на територіях: Камінь-Каширського району Волинської області, Володимирецького району Рівненської області, Дубовицького району Рівненської області, Кузнецовського району Рівненської області, Рокинтівського району Рівненської області.

Факт здійснення вказаних господарських операцій підтверджується належним чином складеними, підписаними, та облікованими документами, копії яких містяться в матеріалах справи.

ОСОБА_1 п. 201.1 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріпленою печаткою (за наявності) податкову накладну.

З викладеного слідує, що законодавством визначено окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема, це: не пов'язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця, фіктивність операцій/відсутність поставки (нездійснення оподатковуваної операції) та, крім того, відсутність у платника податків на момент перевірки первинних документів, податкових накладних або видача їх юридичною особою, яка не є платником ПДВ.

ОСОБА_1 з ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Частиною 1 ст. 9 цього Закону встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Водночас статтею 1 цього ж Закону встановлено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до ч. 2 цієї статті та пунктів 2.4., 2.5., 2.13 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити, зокрема, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції.

Отже, податкова звітність формується на підставі первинних бухгалтерських документів, одним з обов'язкових реквізитів яких є особистий підпис уповноваженої особи, яка підписала цей документ на підтвердження фактичного здійснення господарської операції.

Відтак, підписання первинних документів уповноваженою особою на підтвердження фактичного здійснення операції надає документу юридичну силу, робить його дійсним та, відповідно, є підставою для виникнення відповідних податкових наслідків за фактично здійсненою операцією.

При дослідженні факту здійснення господарських операцій оцінці підлягають відносини безпосередньо між учасниками тих операцій, на підставі яких сформовані дані податкового обліку.

Відповідачем не надано будь-яких доказів, у т.ч. визначених у ОСОБА_1 перевірки, на підтвердження висновків про безтоварність вказаних господарських операцій, які покладено у основу оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Також при прийнятті рішення в даній адміністративній справі судом враховується, що предмет вказаних господарських операцій позивача відповідає видам його господарської діяльності, на що вказує аналіз операцій з придбання товарів і його подальшого використання позивачем у власній господарській діяльності з метою отримання прибутку.

Також податковим органом не заперечувалось належне документальне оформлення вказаних господарських операцій та їх відображення позивачем у податковій звітності.

Податкові накладні містять належну деталізацію товарів (послуг), видані контрагентами позивача за оподатковуваними операціями за ставкою, що відповідає вимогам закону стосовно порядку їх оформлення та підстав видачі, наведені в них дані відповідають та кореспондуються з даними первинних документів. При цьому, первинні документи відповідають наведеним вище вимогам щодо форми і змісту.

Так, суд виходить із презумпції сумлінності платників податків та інших учасників правовідносин в економічній сфері, відповідно до змісту якої презумується, що дії платника податків, які мають своїм результатом одержання певної податкової вигоди економічно виправдані, а відомості, що містяться в його первинних бухгалтерських документах та податковій звітності є достовірними, якщо інше не доказано у встановленому законодавством порядку належними та допустимими доказами.

Разом з тим, будь-яких доказів на підтвердження неможливості здійснення контрагентами позивача господарських операцій податковим органом суду не надано.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, свідчить про те, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (Рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 у справі Інтерсплав проти України).

Надання податковому органу всіх належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Таким чином, закон виходить з презумпції легітимності укладених договорів, тобто відповідні рішення вважаються такими, що відповідають закону, якщо судом не буде встановлене інше.

Вищий адміністративний суд України у своєму роз'ясненні від 02.06.2011 №742/11/13-11 наголошує на тому, що при дослідженні факту здійснення господарської операції оцінці підлягають відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. Також зазначено, що якщо віднесення сум до складу податкового кредиту відбувається на підставі належним чином оформлених розрахункових, платіжних та інших документів, обов'язковість ведення яких передбачена правилами ведення податкового обліку, дії платника податку є правомірними.

ОСОБА_1 мотивувальної частини постанови Вищого адміністративного суду України від 14.11.2012 у справі №К/9991/50772/12 головною підставою для висновку про нікчемність правочину являється його недійсність, встановлена законом. Саме законом, а не актами перевірок, які б факти в цьому акті не були відображені.

Отже, отримання податковим органом відомостей про вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обов'язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону, акт перевірки контрагента не має преюдиційного значення та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджують обставини фактичної дійсності.

Суд зазначає, що в ОСОБА_1 перевірки відповідачем як суб'єктом владних повноважень не викладено належних та допустимих доводів про відсутність фактичного виконання позивачем господарських операцій вказаними правочинами, про відсутність витрат позивача у спірних правовідносинах, про наявність взаємопов'язаності позивача та його контрагентів, про відсутність використання позивачем придбаних товарів та послуг у власній господарській діяльності.

Первинні документи не містять доказів наявності між позивачем та його контрагентів взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів суду відповідачем не надано, а судом при виконанні вимог КАС України не виявлено.

Оскільки визнання фіктивного правочину недійсним відбувається за рішенням суду, єдиним допустимим засобом доказування факту фіктивності правочину є рішення суду. Інші докази цю обставини підтвердити не можуть в силу прямого припису закону, а отже й не можуть братися до уваги судом під час вирішення справи.

ОСОБА_1 ст. 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності (далі підприємства), які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

У ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» зазначено, зокрема, що податкова та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Вимоги до первинного документу встановлені у ст. 9 Закону, де визначено, що: первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, первинними документами є договори, платіжні документи, відповідні акти виконаних робіт та прибуткові накладні, податкові накладні, складені за результатами проведених операцій за вказаними договорами, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Наслідки в податковому обліку створюють тільки реально здійснені господарські операції, тобто ті, які пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань або власного капіталу платника податку. Не може не визнаватися право на витрати в тому випадку, якщо відповідні товари реально були придбані платником податків або витрати на таке придбання реально були понесені.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що всі господарські операції позивача підтверджені первинними документами згідно вимог ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, а тому є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

Також суд враховує вимоги ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», згідно якої відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, були внесені до нього, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до цього реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні, за винятком випадків, коли вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Як встановлено судом та не заперечувалось податковим органом в ході перевірки, на момент вчинення та виконання господарських договорів контрагенти позивача були належним чином зареєстровані як юридичні особи, мали право укладати правочини та виписувати податкові накладні.

Також при прийнятті рішення в даній справі судом враховується наступне.

Так, податковий орган зазначає, що у звязку із ненаданням позивачем до перевірки первинних документів по взаємовідносинах з ТОВ «ФОБОС-О», ТОВ «РАДІУМ», ТОВ «СІБОЛ» не має можливості дослідити зв'язок наданих послуг і поставлених продуктів харчування та інших товарів з господарською діяльністю позивача і робить посилання на норму п. 44.6 ст. 44 ПК України.

Також відповідач стверджує, що ненадання йому позивачем документів, які підтверджують показники, відображені у податковій звітності, є достатнім та допустимим доказом невідповідності задекларованих і фактичних даних господарських операцій для податкового обліку.

Пунктом 44.6 ст. 44 ПК України передбачено, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності

ОСОБА_1 п. 81.3. ст. 81 ПК України під час проведення перевірок посадові (службові) особи органів державної служби повинні діяти у межах повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до абз. 3 п. 85.9 ст. 85 ПК України у разі якщо документи, зазначені в абзаці першому цього пункту, було вилучено правоохоронними та іншими органами, терміни проведення такої перевірки, у тому числі розпочатої, переносяться до дати отримання вказаних копій документів або забезпечення доступу до них.

У той же час, зі змісту ОСОБА_1 перевірки та письмових заперечень відповідача проти позову слідує, що податковому органу на час проведення перевірки було відомо про те, що первинні документи по взаємовідносинах позивача з вказаним підприємствами вилучено правоохоронним органом ГУ МВС України в місті Києві.

З викладеного слідує, що податковий орган не мав законних підстав робити будь-які висновки про невідповідність задекларованих позивачем показників без дослідження первинних документів, що фіксують факти здійснення господарських операцій позивача із ТОВ «ФОБОС-О», ТОВ «РАДІУМ», ТОВ «СІБОЛ».

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач здійснив визначення сум податкового кредиту на підставі належним чином оформлених податкових накладних відповідно до чинного законодавства України, а висновки ОСОБА_1 перевірки є необґрунтованими.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

ОСОБА_1 з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб'єкт владних повноважень будь-яких заперечень проти позову не надав та не довів правомірності оскаржуваних рішень.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, відповідно, позовні вимоги підлягають задоволенню, а висновки податкового органу про відсутність реального здійснення операцій по взаємовідносинах позивача з його контрагентами, які покладено в основу оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, є безпідставними та непідтвердженими жодними доказами.

Керуючись ст. ст. 69-72, 86, 94, 98, 122, 128, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області від 28.11.2014 № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лапій С.М.