Справа № 804/12648/15
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
при секретарі Ломідзе Д.Г.
представника позивача Черкашиної А.Ю.,
представника відповідача Прищепи С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Форлит Т» про стягнення коштів, -
31.08.15 року Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області (далі - позивач) звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Форлит Т» (далі - відповідач) в якому просила стягнути з відповідача недоотримані міським бюджетом кошти пайової участі у розмірі 244001,61 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що проведеною позаплановою ревізією окремих питань фінансово-господарської діяльності Фінансово-економічного департаменту Дніпропетровської міської ради за період з 01.01.2009 р. по 30.04.2015 р., за результатами якої складено акт від 19.06.2015 №08-20/11, було встановлено, що за Договором від 10.02.2009 №24/3, укладеним управлінням економіки Дніпропетровської міської ради, в особі начальника Теперчука В.І. із Забудовником - ТОВ фірма «Форліт Т», величина внеску по об'єкту «Будівництво офісно-складської будівлі за адресою вул. Океанська, 12А» становить 120 692,78 гривень. Відповідно до графіка сплати (Додаток №1 до Договору), обов'язковий внесок у сумі 36 207,84 грн. підлягає сплаті до прийняття відповідного рішення виконкому міської ради по об'єкту (сплачено у повному обсязі),
залишок коштів у сумі 84 484,40 грн. - до прийняття рішення виконкому
міської ради про затвердження акта державної приймальної комісії по
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити із підстав, викладених у позові.
Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Форлит Т» проти позову заперечував, подав до суду заперечення, які залучені до матеріалів справи (т. 1 а.с. 196-198, 220-222, т. 2 а.с. 55-57). В судовому засіданні представник відповідача суду пояснив, що відповідно до п.15 Декларації про готовність об'єкта до експлуатації (Офісно-
м.Дніпропетровськ, вул. Океанська, 12А), зареєстрованої в установленому порядку
Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській
Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, здійснивши аналіз норм матеріального права, яким врегульовані спірні правовідносини, суд при прийнятті постанови виходить з наступних підстав та мотивів.
Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні врегульовані Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 № 2939-XII.
Відповідно до статті 2 Закону України від 26.01.1993р. №2939-XII «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (надалі - Закон №2939-XII) головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.
Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.
Згідно пункту 1 частини першої статті 10 Закону №2939-XII органу державного фінансового контролю надається право: перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур державних закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо).
Згідно з Положення про Державну фінансову інспекцію України(далі - Держфінінспекція), затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 N 499/2011 (далі - Положення), Держфінінспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.
Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені під час проведення ревізій приховані, занижені валютні та інші платежі, порушувати перед відповідними державними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування у разі, коли отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням законодавства.
За змістом частини шостої статті 2 Закону № 2939-XII порядок проведення Держфінінспекцією державного фінансового аудиту та інспектування встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Так, відповідно до п. 1 Порядку проведення інспектування, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 550 від 20.04.2006р. цей порядок визначає процедуру проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів всіх рівнів, державних фондів або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), а на підставі рішення суду - в інших суб'єктів господарювання.
За правилами пункту 2 зазначеного Порядку інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об'єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.
Про усунення виявлених ревізією фактів порушення законодавства цей об'єкт контролю у строк, визначений вимогою про їх усунення, повинен інформувати відповідний контролюючий орган з поданням завірених копій первинних, розпорядчих та інших документів, що підтверджують усунення порушень.
Згідно з пунктом 50 цього Порядку за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення, зокрема, звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.
Судом встановлено, що на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21.04.2015 р. по справі №200/8204/15-к та направлень від 22.05.2015 р. №550 та від 15.05.2015 р. №540, виданих в.о. начальника Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області, головним державним фінансовим інспектором відділу контролю у сфері органів влади, оборони та місцевого самоврядування Зозулею І.І. та провідним державним фінансовим інспектором цього ж відділу Свержевським О.В. проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Фінансово-економічного департаменту Дніпропетровської міської ради за період з 01.01.2009 р. по 30.04.2015 р., про що складено Акт від 19.06.2015 р. №08-20/11 (т. 1 а.с. 8-64).
Як вбачається з матеріалів перевірки, ревізію повноти сплати до міського бюджету на розвиток інфраструктури міста коштів пайової участі забудовниками проведено вибірковим порядком за період з 01.01.2012 р. по 01.05.2015 р.
Так, шляхом дослідження даних «Пошуково-інформаційної системи по дозволах», розміщеної на офіційному сайті Державної архітектурно-будівельної інспекції України, та їх співставленням із укладеними фінансово-економічним департаментом (управлінням економіки) договорами пайової участі, встановлено факти отримання Замовниками декларацій про готовність об'єктів до експлуатації без укладення відповідних договорів про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпропетровська, чим, на думку контролюючого органу порушено ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VІ (надалі - Закон України від 17.02.2011 №3038-VІ).
За запитом до прокуратури м. Дніпропетровська (лист від 29.05.2015 р. №04-08-03-17/4668) листом від 12.06.2015 р. №06/2-1053вих15 надано декларації про готовність об'єктів до експлуатації.
Судом також встановлено, що під час ревізії проведено відповідний розрахунок розміру пайової участі відповідно до Декларацій за показниками створених потужностей, згідно з додатком 1 до Порядку залучення, розрахунку і використання коштів пайової участі (внесків) у розвитку інфраструктури міста Дніпропетровська, затвердженого рішенням міської ради від 29.07.2011 р. №5/14 (надалі - Порядок).
Таким чином, внаслідок не укладання забудовниками, які станом на 01.05.2015 р. ввели об'єкти будівництва в експлуатацію, що підтверджено відповідними Деклараціями, договорів з міською радою, міським бюджетом недоотримано коштів пайової участі для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Дніпропетровська, на загальну суму 24 703 464,02 грн.
Крім того, ревізією встановлено, що п. 7 «Перехідні положення» до Закону України від 17.02.2011 № 3038-VI передбачено, що якщо договором про пайову участь, який укладений до набрання чинності цим Законом, передбачена сплата пайової участі замовником будівництва (повністю або частково) в обсягах інших, ніж визначено цим Законом, такий договір підлягає приведенню у відповідність із цим Законом.
Разом з тим, п.3 «Перехідні положення» Порядку, передбачено, що норми цього Порядку розповсюджуються на усі об'єкти, що були залучені до пайової участі на умовах попередніх порядків чи положень, але на момент набрання чинності цього Порядку не прийняті в експлуатацію. Укладені договори, договори - зобов'язання щодо пайової участі замовників (забудовників) по таких об'єктах підлягають приведенню у відповідність до цього Порядку.
Так, вибірковою перевіркою договорів за 2009 рік, встановлено, що за Договором від 10.02.2009 р. № 24/3, укладеним управлінням економіки Дніпропетровської міської ради, в особі начальника Теперчука В.І. із забудовником - ТОВ фірма «Форлит Т», величина внеску по об'єкту «Будівництво офісно-складської будівлі за адресою вул. Океанська, 12А» становить 120692,78 грн.
Таким чином, розмір внеску, зазначений у Договорі від 10.02.2009 р. № 24/3, підлягав коригуванню з урахуванням нормативів розміру пайової участі, передбачених цим Порядком.
За результатами проведеного розрахунку, величина пайової участі по зазначеному вище об'єкту становить 364694,39 грн. Таким чином, внаслідок не проведення коригування внеску, визначеного у Договорі від 10.02.2009 № 24/3, міським бюджетом недоотримано доходів у сумі 244001,61 грн.
Зазначене порушення на думку позивача призвело до матеріальної шкоди (збитків) місцевому бюджету на вищевказану суму.
Таким чином, за результатами проведеної ревізії позивач просить стягнути з ТОВ фірма «Форлит Т» заборгованість у розмірі пайової участі у відповідності до Порядку в розмірі 244001,61 грн.
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних доводів позивача, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зауважує на наступному.
Відповідно до п.7 ст.10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" орган державного фінансового контролю в Україні має право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги усунення виявлених порушень законодавства, а якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання цих вимог - до суду у відповідності до п.10 цієї статті.
Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.
При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.
Таким чином, орган державного фінансового контролю вправі заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.
Враховуючи те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряється судом, який розглядає цей позов.
Наведена правова позиція щодо застосування норм Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" викладена у постановах Верховного Суду України від 15 квітня 2014 року у справах №№21-40а14, №21-63а14, від 13 травня 2014 року у справі №21-89а14, від 20 травня 2014 року №21-93а14.
Відповідно до ч.1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
На підставі наведеного суд зазначає про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки (завдану матеріальну шкоду).
Тобто, позивачу надано право звертатись до суду тільки у відношенні безпосередньо підконтрольної установи, в якій здійснювався фінансовий контроль, а не будь-якої іншої, яка, за висновком фінансової інспекції, нібито, допустила порушення.
Як вбачається з матеріалів справи, Держфінінспекцією обов'язкова до виконання вимога від 14.07.2015 р. № 04-08-05-15/5970 (т. 1 а.с. 239-242) була направлена на адресу Фінансово - економічного департаменту Дніпропетровської міської ради, а не відповідача.
За таких обставин суд зазначає, в даному випадку позивачем обрано невірний спосіб захисту, оскільки вимога ДФІ є обов'язковою до виконання підконтрольною установою, а у разі невиконання такої вимоги контролюючий орган вправі звернутися до суду із відшкодуванням шкоди.
Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а згідно до ст. 86 вищевказаного Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
З огляду на те, що позивачем не доведено обґрунтованість заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 94 КАС України.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Форлит Т» про стягнення заборгованості - відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева