Справа № 803/3531/15
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 р. Справа № 876/11902/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІРА-1» на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІРА-1» до Управління пенсійного фонду України в м. Нововолинську Волинської області про визнання дій неправомірними та скасування розрахунку, -

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2015 року позивач - ТзОВ «ВІРА-1» звернулося в суд з позовом до УПФУ в м. Нововолинську, в якому просила визнати неправомірними дії щодо необхідності відшкодування витрат на доставку пенсії на пільгових умовах та скасувати розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 2015 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що листом від 11.08.2015 року №4859/03-13 року ТзОВ «ВІРА-1» отримало від відповідача розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з серпня 2015 року по пенсіонерці ОСОБА_2 Вказана особа працювала в позивача з 02.03.2015 року по 17.08.2015 року. Оскаржений розрахунок позивач вважає необґрунтованим та незаконним, вказуючи на те, товариство з 2009 року було платником фіксованого сільськогосподарського податку та було звільнене від відшкодування витрат Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, а з 01.01.2015 року на підставі внесених змін до Податкового кодексу зареєстрований як платник єдиного податку 4 групи, та вважає що із внесенням змін до Податкового кодексу змінилась лише назва податку, а саме: назву «платник фіксованого сільськогосподарського податку» перейменовано на «платник єдиного податку 4 групи» без зміни самої суті даного податку.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, ТзОВ «ВІРА-1» оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова прийнята з неправильним та неповним дослідженням доказів і встановленням обставин у справі та неправильним застосуванням норм права, є незаконною та необґрунтованою. Апелянт зазначає, що виплата та доставка пенсії громадянці ОСОБА_2, яка працювала в ТзОВ «ВІРА-1», до досягнення нею пенсійного віку повинна відбуватися за рахунок коштів Державного бюджету України. Тому висновки суду першої інстанції щодо правомірності дій відповідача та розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за 2015 рік, в який включено витрати на виплату та доставку пенсії ОСОБА_2 є помилковими.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв»язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшов висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану постанову суду першої інстанції без змін. При цьому суд виходить з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що УПФУ в м. Нововолинську надіслано товариству з обмеженою відповідальністю «ВІРА-1» розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-»з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з серпня 2015 року по пенсіонерці ОСОБА_2

Відповідно до вказаного розрахунку місячний розмір фактичних витрат на виплату та доставку пільгової пенсії ОСОБА_2 становить 760,34 грн., при цьому частка сплати товариства - 100% (а.с. 7).

Суд першої інстанції обґрунтовано вважав доводи позивача помилковими, з чим погоджується колегія суддів суду апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов»язковими до виконання на всій території України.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір на обов»язкове державне пенсійне страхування», платниками збору на обов»язкове державне пенсійне страхування є суб»єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об»єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об»єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб»єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Статтею 2 Закону України «Про збір на обов»язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 ст. 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об»єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Однак, з 01.01.2015 року набрав чинності Закон України від 28.12.2014 року №71-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким внесено зміни до Податкового кодексу України, а саме з переліку загальнодержавних податків і зборів виключено фіксований сільськогосподарський податок, у зв»язку з чим відновлюється відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого Законом України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» для сільськогосподарських підприємств, що були платниками фіксованого сільськогосподарського податку.

Пунктом 6.1 Інструкції «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов»язкове пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року №21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за № 64/8663 (далі Інструкція), передбачено, що відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, згідно з частиною 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», зокрема, для платників 100 % фактичних витрат.

Підпунктами 6.4 та 6.7 п. 6 Інструкції встановлено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин.

Як встановлено судом першої станції, ОСОБА_2 працювала на підприємстві позивача ТзОВ «ВІРА-1» в період з 02.03.2015 року по 17.08.2015 року на посаді свинаря 3-го розряду зооветеринарного відділу свинокомплексу в с. Дроздні, що підтверджується копіями трудової книжки та довідки товариства від 14.05.2015 року №01/5-212(а.с. 47,52).

У червні 2015 року ОСОБА_2 була призначена пенсія відповідно до п. «ж» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як жінці, яка працювала у сільськогосподарському виробництві та виховала п»ятеро і більше дітей.

За таких обставин, враховуючи наведені норми, ТзОВ «ВІРА-1» зобов»язане відшкодовувати витрати на виплату і доставку пенсії, призначеної ОСОБА_2 на пільгових умовах згідно п. «ж» Закону України «Про пенсійне забезпечення». Тому дії відповідача щодо надсилання позивачу відповідного розрахунку є правомірними.

Щодо розміру фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за 2015 рік, які позивач зобов»язаний відшкодувати Пенсійному фонду, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 6.2 Інструкції, витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи.

При цьому стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах.

При визначенні частки сплати окремого підприємства стаж ураховується в місяцях (шляхом переведення років у місяці).

Якщо пенсія на пільгових умовах призначена із взаємним зарахуванням періодів роботи, передбачених статтями 13, 14 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», які дали право на цю пільгову пенсію, то відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку цих пенсій здійснюється тими підприємствами, на яких цей стаж було вироблено у розмірах, передбачених частиною 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування».

Право на пенсію згідно з п. «ж» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» виникло у ОСОБА_2 лише у зв»язку з роботою в сільськогосподарському виробництві, тобто в ТзОВ «Віра-1», тому частка сплати витрат на виплату та доставку пільгової пенсії ТзОВ «Віра-1» становить 100%.

Таким чином, доводи апелянта про необхідність врахування пропорційності видатків декількох підприємств, де працювала особа, оскільки обов»язок підприємств та організацій з відшкодування цих витрат, понесених Пенсійним фондом України після 01.01.2004 року, не пов»язаний із часом набуття необхідного для цього пільгового стажу. При цьому, колегія суддів зазначає, що пільгова пенсія на підставі пункту «ж» статті 13 Закону призначається незалежно від віку і трудового стажу.

Разом з тим, суд першої інстанції вірно зазначив, що доводи позивача щодо відшкодування витрат за доставку пільгових пенсій з 01.01.2005 року за рахунок Державного бюджету України відповідно до частини другої Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» не заслуговують на увагу, оскільки вказаними нормами визначено, що виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в» -«е» та «ж» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Таким чином, вищезазначена норма регулює порядок виплати пенсій, призначених відповідно до пунктів «в» - «е», «ж» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій здійснює підприємство.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 07.07.2015 року (№2а/0370/1328/11).

Приведені в апеляційній скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІРА-1» залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2015 року у справі №803/3551/15 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: О.М. Довгополов

В.В. Святецький

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 28.01.2016 року.