Справа № 804/14161/15
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2016-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Білак С. В.
Головуючий у 1 інстанції - Тулянцева І.В.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 січня 2016 рокусправа № 804/14161/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В. , суддів: Олефіренко Н.А. Шальєвої В.А. розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2015 р. у справі №804/14161/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МН-Строй" до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м.ДніпропетровськаГоловного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «МН-Строй» (далі по тексту - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області (далі по тексту - відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.08.2015 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 86150,00 грн. (а.с.3-6)

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки № 09/2205/35607571 від 16.03.2015 р. щодо порушення підприємством п. 3.5 гл. 3, п. 5.8 гл. 5, п.7.24 гл. 7 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою Національного банку України від 15.12.2004 р. № 637, а саме, перевищення ліміту залишку готівки в касі, є необгрунтованими, оскільки первинними бухгалтерськими документами та виписками з банку підтверджено факт видачі та отримання готівкових коштів з каси підприємства для сплати за спецодяг, витрат на відрядження та виплати позики. За таких обставин, застосування штрафних санкцій, передбачених Указом Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" №436 від 12.06.1995 р., є безпідставним, а податкове повідомлення - рішення від 05.08.2015 року № , протиправним. Також вважають, що відповідачем штрафні санкції застосовано із порушенням вимог ст. 250 Господарського кодексу України, що також є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2015 року позов задоволено, а саме: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 05.08.2015 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 86150, 00 грн. (вісімдесят шість тисяч сто п'ятдесят грн. 00 коп.). (а.с.59-62)

Постанова мотивована тим, що в даному випадку відсутні докази на підтвердження фактів перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касі ТОВ "МН - Строй" за 18.03.2013 р., 28.11.2013 р., 23.08.2013 р., 22.10.2013 р., 27.08.2013 р., 31.05.2013 р., 29.07.2013 р., що свідчить про безпідставність висновків перевіряючих, викладених у акті перевірки № 09/2205/35607571 від 16.03.2015 р. щодо видачі підприємством готівки з каси, яка не підтверджена підписом одержувача на загальну суму 43075,00 грн. Крім того, відповідачем порушені строки, протягом яких до господарюючого суб'єкта можуть бути застосовані адміністративно - господарські санкції.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2015 року та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. (а.с.66-68)

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що перевищення ліміту залишку готівки в касі підприємства на загальну суму 43075,00 грн., внаслідок видачі готівки під звіт працівникам підприємства згідно видаткових касових ордерів, у яких відсутні обов'язкові реквізити, а саме, підписи та паспортні дані одержувачів, є підставою для застосування до платника податків штрафних (фінансових) санкцій, передбачених п. 1 Указу Президента України від 12.06.1995 р. № 436. З огляду на вищезазначене, висновки викладені в акті перевірки є правомірними та здійснені в межах діючого законодавства України.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що в період з 16.02.2015 року по 06.03.2015 року посадовими особами відповідача була проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ "МН-Строй", з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, за результатами якої 16.03.2015 року складено акт за №09/2205/35607571, відповідно до якого встановлено порушення п. 3.5 гл. 3, п. 5.8 гл. 5, п.7.24 гл. 7 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою Національного банку України від 15.12.2004 р. № 637. (а.с.30-32)

На підставі акту перевірки контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення № від 05.08.2015 року, про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 86150,00 грн. (а.с.37)

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність податкового повідомлення-рішення відповідача № від 05.08.2015 року, з наступних підстав.

Пунктом 3.1 глави 3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління НБУ України від 15.12.2004 № 637 (далі - Положення № 637) передбачено, що касові операції оформлюються ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням платіжних карток, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

Відповідно до п. 3.5 гл. 3 Положення № 637, у разі видачі окремим фізичним особам готівки (у тому числі працівникам підприємства) за видатковим касовим ордером або видатковою відомістю касир вимагає пред'явити паспорт чи документ, що його замінює, записує його найменування і номер, ким і коли він виданий. Фізична особа розписується у видатковому касовому ордері або видатковій відомості про одержання готівки із зазначенням одержаної суми (гривень - словами, копійок - цифрами), використовуючи чорнильну або кулькову ручку з чорнилом темного кольору. Якщо видаткова відомість складена на видачу готівки кільком особам, то одержувачі також пред'являють паспорти чи документи, що їх замінюють, і розписуються у відповідній графі документа.

У свою чергу, приймання одержаної з банку готівки в касу та видача готівки з каси для здавання її до банку, або для інших цілей, оформлюються відповідними касовими ордерами (прибутковим або видатковим) з відображенням такої касової операції в касовій книзі (п. 3.7 глави 3 Положення № 637).

Зміст наведених положень у їх системному зв'язку свідчить про те, що при оцінці питання дотримання позивачем порядку ведення касових операцій визначальне значення має встановлення факту видачі або отримання (повернення) готівкових коштів, а не тільки правильність складання відповідних документів.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, факт отримання грошових коштів із каси ТОВ "МН - Строй" та видачу їх працівникам підприємства у вигляді витрат на відрядження, витрат на придбання спецодягу, витрат на виплату позики у день оформлення видаткових касових ордерів.

Згідно пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Абзацем 2 статті 1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" від 12.06.1995 № 436/95 встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу за перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах - у двократному розмірі сум виявленої понадлімітної готівки за кожний день.

Таким чином, колегія суддів не вбачає в матеріалах справи доказів, які б підтверджували факт перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касі ТОВ "МН - Строй" за 18.03.2013 р., 28.11.2013 р., 23.08.2013 р., 22.10.2013 р., 27.08.2013 р., 31.05.2013 р., 29.07.2013 р., а отже суд приходить до висновку про безпідставність висновків перевіряючих, викладених у акті перевірки № 09/2205/35607571 від 16.03.2015р., щодо видачі підприємством готівки з каси, яка не підтверджена підписом одержувача на загальну суму 43075,00 грн.

Крім того, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції стосовно порушення відповідачем строків, протягом яких до господарюючого суб'єкта можуть бути застосовані адміністративно - господарські санкції.

Так, за своєю суттю передбачена статтею 1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" від 12.06.1995 № 436/95, фінансова санкція є адміністративно-господарською санкцією, а тому її застосування регулюється нормами глави 27 ГК України.

При цьому, адміністративно-господарська санкція як захід організаційно-правового або майнового характеру застосовується уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування, а отже, встановлений статтею 250 ГК строк адміністративно-господарської санкції застосовується при її реалізації.

Згідно зі статтею 238 ГК України, за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Статтею 239 ГК України передбачено, що однією із адміністративно-господарських санкцій може бути адміністративно-господарський штраф, який стягується із господарюючого суб'єкта до державного бюджету за порушення визначених законодавством України правил здійснення господарської діяльності.

Строки застосування адміністративно-господарських санкцій встановлені статтею 250 ГК України, відповідно до частини першої якої адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Зі змісту вищезазначеної статті випливає, що законодавець встановив граничні строки застосування уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарських санкцій до суб'єктів господарювання за порушення зазначеними суб'єктами встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності.

Таким чином, із системного аналізу приписів наведеної статті, можна дійти висновку, що при виявленні факту вчинення суб'єктом господарювання порушення норм з регулювання обігу готівки (перевищення ліміту каси) податковий орган, приймаючи рішення про накладення штрафу, має діяти в межах граничних строків, встановлених частиною першою статті 250 ГК. Закінчення будь-якого зі встановлених зазначеною статтею строків застосування адміністративно-господарських санкцій виключає застосування таких санкцій.

Приймаючи рішення по суті заявлених апеляційних вимог колегія суддів виходить з того, що застосований згідно з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням ДПІ від 05.08.2015 року № штраф є адміністративно-господарською санкцією, то він мав би бути застосований у межах строків, визначених статтею 250 ГК.

Тієї ж правової позиції, щодо застосування до спірних відносин статті 250 ГК України, дотримується і Верховний Суд України у своїх постановах від 13 лютого 2007 року № 21-713во06, 15 вересня 2009 року № 21-558во09, 27 травня 2014 року № 21-126а14, 04 листопада 2014 р. № 21-466а14.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи та позиції Верховного Суду України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач приймаючи податкове повідомлення-рішення відповідача № від 05.08.2015 року діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а отже оскаржуване податкове повідомлення - рішення є протиправним і підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відтак саме на податкові органи покладається обов'язок надати достатні докази на обґрунтування висновків про порушення платником податків норм податкового законодавства, на підставі яких такому платникові визначено відповідні грошові зобов'язання.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому постанову слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Крім того, ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.12.2015 року апелянту було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення по справі, а тому судовий збір за звернення до суду з апеляційною скаргою на оскаржувану постанову у розмірі 2679 грн. (110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви) підлягає стягненню на користь спеціального фонду Державного бюджету України з бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2015 р. у справі №804/14161/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МН-Строй" до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 05.08.2015 року №.

Стягнути на користь спеціального фонду Державного бюджету України з бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області () судовий збір у розмірі 2679 (дві тисячі шістсот сімдесят дв'ять) грн. 60 коп.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції

Головуючий: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко

Суддя: В.А. Шальєва