Справа № 318/1392/15-а(2-а/318/58/2015)
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 грудня 2015 рокусправа № 318/1392/15-а(2-а/318/58/2015)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Дурасової Ю.В. Коршуна А.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу Департаменту державної архітектурної-будівельної інспекції у Запорізькій області на постанову Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 25 червня 2015 року у справі № 318/1392/15-а (2-а/318/58/2015) за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

02.06.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову№69 від 19.05.2015 року, винесену Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області, якою на ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 5950 грн. за порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності.

В обґрунтування позову зазначив, що вважає названу постанову незаконною та необґрунтованою, оскільки роботи з реконструкції та добудови приватного домоволодіння, розташованого по вулиці Леніна, 162 у с.Водяне, Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області, проводились ним на підставі належного дозволу, отриманого особою, спадкоємцем якої є позивач.

Отже, самовільних робіт ним не здійснювалось, будь-яких вимог законодавства у сфері технічних норм та містобудування позивач не порушував.

Постановою Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 25 червня 2015 року позов задоволено.

Рішення суду обгрунтовано тим, що, приймаючи оспорюване рішення відповідач не врахував норми ст..ст. 33 та 268 КУпАП, згідно яких при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. При винесенні оскаржуваної постанови цього зроблено не було. Відповідачем також не забезпечено право особи, що притягується до адміністративної відповідальності, на участь у розгляді справи, ознайомлення з її матеріалами та надання пояснень. Крім того, суд зазначив, що при перевірці відповідачем не було дотримано п.п. 7, 9, 10 Порядку здійснення Державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою КМУ від 23.05.2011 року № 553.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність рішення суду обставинам справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Так, відповідач вказує, що під час проведення перевірки та притягнення позивача до адміністративної відповідальності департаментом було дотримано норми Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого Постановою КМУ від 13.04.2011 року № 466.

Згідно ч.1 ст.34 названого закону та п.2 Порядку замовник має право виконувати будівельні роботи після направлення повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Під час перевірки встановлено, що позивачем здійснювались роботи з реконструкції житлового будинку без оформлення права на виконання таких робіт.

Позивача було ознайомлено з актом перевірки. Останнім було надано пояснення, в яких зазначено, що претензій до перевіряючого позивач не має, а реконструкцію житлового будинку він розпочав після смерті дружини, а також зазначено, що про норми чинного законодавства щодо необхідності отримання права на виконання будівельних робіт на власний будинок позивач не знав.

Пояснення відповідача було враховано під час притягнення останнього до відповідальності.

Отже, норми ст.. 33 КУпАП відповідачем не порушено.

Що стосується ст.. 268 КУпАП, то вона також не була порушена відповідачем у зв'язку з тим, що станом на день розгляду справи у відповідача було підтвердження того, що позивачу було відомо про дату та час розгляду справи, підтвердженням чого є поштове повідомлення.

Отже, факт правопорушення є доведеним, порушень КУпАП відповідачем допущено не було.

Письмових заперечень на апеляційну скаргу не надійшли.

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до суду не прибули.

Розгляд справи здійснено відповідно до ч.1 ст.197 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як свідчать матеріали справи, 15.07.2002 року гр..ОСОБА_2 було придбано житловий будинок АДРЕСА_1

30.08.2005 року виконавчим комітетом Водянської сільської ради було винесено рішення № 8-53 (а.с.7), яким ОСОБА_2 було надано дозвіл на реконструкцію житлового будинку, будівництво сараю та гаража в с.Водяне по вулиці Леніна, 162.

20.10.2005 р Камянсько-Дніпровською районною архітектурою було оформлено планове завдання на ім'я ОСОБА_2.

Як свідчать пояснення позивача та не спростовано відповідачем, ОСОБА_1 є чоловіком ОСОБА_2, яка померла у червні 2010 року, до завершення реконструкції будинку, що зазначений вище.

17.04.2015 р відповідачем було складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівельної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, за результатами якої було встановлено, що реконструкція житлового будинку ведеться ОСОБА_1 без права на її виконання, а саме, без повідомлення про початок виконання будівельних робіт, що є порушенням ч.1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.2.6 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого Постановою КМУ від 13.04.2011 року № 466 (а.с.53).

За № 1008-21.3 відповідачем на адресу позивача було направлено повідомлення про необхідність в термін до 05.05.2015 р з'явитись до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю для розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівельної діяльності (а.с.52).

05.05.2015 р відповідач виніс припис № 59 про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, архітектурним вимогам, затвердженим проектним рішенням, технічним умовам та іншим нормативно-правовим актам, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або без отримання дозволу на виконання будівельних робіт (а.с.51)

05.05.2015 р відповідачем було складно протокол про адміністративне правопорушення за ст..96 ч.5 КУпАП відносно ОСОБА_1 (а.с.49-50).

19.05.2015 р. Відповідачем було винесено постанову № 69 по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 5 950 грн. (а.с. 45), яку було направлено на адресу позивача 20.05.2015 р (а.с. 47).

Назване рішення відповідача не можна визнати законним та обгрунтованим, виходячи з такого.

Правовідносини, пов'язані із будівельними роботами та реконструкцією будинку по АДРЕСА_1, виникли у 2005 році, про що свідчать рішення виконавчого комітету Водянської сільської ради № 8-53 від 30.08.2005 року та планове завдання, затверджене архітектором району (а.с.7,8).

Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» (Закон № 3038) та Порядкок виконання будівельних робіт, затверджений Постановою КМУ від 13.04.2011 року № 466, набрали чинності 17.02.2011 року та 13.04.2011 року відповідно. Отже, норми ч.1 ст.34 Закону № 3038, згідно яких замовник має право виконувати будівельні роботи після направлення повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - органи державного архітектурно-будівельного контролю), - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт, який змінив порядок отримання дозвільних документів є чинними з 2011 року.

В той же час, згідно п.п.8 п.1 р.V «Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у редакції від 17.02.2011 року та за станом на 15.05.2015 року дозволи на виконання будівельних робіт, отримані до набрання чинності цим Законом, є чинними до завершення будівництва об'єкта.

Відповідно до ч.6 ст. 37 Закону дозвіл на виконання будівельних робіт може бути анульовано:

1) органом державного архітектурно-будівельного контролю у разі:

а) подання замовником заяви про анулювання дозволу на виконання будівельних робіт;

б) наявності відомостей про припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем (замовником), смерті фізичної особи - замовника або визнання її безвісно відсутньою;

2) адміністративним судом за позовом органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо застосування такого заходу реагування у разі перешкоджання проведенню перевірки посадовими особами органу державного архітектурно-будівельного контролю, якщо таке перешкоджання було здійснено протягом одного року після накладення штрафу за зазначене порушення.

Як свідчать матеріали справи, законність та обгрунтованість видачі дозволу ОСОБА_2 відповідач не перевіряв. Рішення щодо анулювання дозволу на виносив.

Будь-яких приписів та рекомендацій стосовно того, яким чином ОСОБА_1 з урахуванням змін до законодавства та норм п.п.8 п.1 р.V Перехідних положень Закону № 3038, повинен переоформити дозвільні документи, відповідачем винесено та надано не було.

Та обставина, що порядок переоформлення дозволу, передбачений ч.7 ст.37 Закону № 3038, на позивача вже не поширюється, відповідачем не враховано.

Відповідно до ст.. 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Постановою КМУ від 23.05.2011 року № 533 затверджено порядок здійснення державного архітекрутно-будівельного контролю.

Відповідно до абз.2 Порядку державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Держархбудінспекцією та її територіальними органами.

Отже, відповідач, діючи як орган державної влади, повинен був встановити співвідношення норм ст..ст. 34, 37 Закону № 3038 та п.п.8 п.1 р.V Перехідних положень Закону № 3038, а також врахувати необхідність дотримання принципу визначеності законодавства, яким повинен був керуватися позивач.

Названі вище обставини відповідачем не з'ясовано.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено обґрунтованість, добросовісність та пропорційність прийнятого рішення, що є підставою для його скасування та задоволення позову.

Таким чином, рішення суду першої інстанції є вірним по суті, що згідно ч.2 ст.200 КАС України виключає підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст.195, 196, 199, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Департаменту державної архітектурної-будівельної інспекції у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Постанову Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 25 червня 2015 року у справі № 318/1392/15-а (2-а/318/58/2015) - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили відповідно до ч.5 ст.254 КАС України.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення судового рішення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення судового рішення в повному обсязі.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: А.О. Коршун