Справа № 22-а-2521/11
Суддя: Приходько К. П.
Дата ухвалення: 2011-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-а-2521/11 Головуючий у І інстанції Волчко А.Я.
Провадження № Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 63 25.03.2011
УХВАЛА

Іменем України

25 березня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: судді Приходька К. П.,

суддів: ВерлановаС. М., ТаргонійД. О.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 травня 2009 року в справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війн

встановила:

у квітні 2009 року ОСОБА_2. Д. звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати відмову відповідача щодо виплати їй щомісячної державної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, протиправною, зобовязати відповідача здійснити нарахування їй, як дитині війни, щомісячної державної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та забезпечити її виплату за період 2006-2008 роки в розмірі 3495 грн.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 травня 2009 року позов ^задоволено частково. Зобов»язано відповідача провести перерахунок та виплату на корис Позивачки щомісячної державної соціальної допомоги в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсіїЛа віком у відповідності до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 22.05.2008 року по грудень 2008 року, з урахуванням фактично виплачених коштів за цей період.

В апеляційній скарзі УПФУ в Києво-Святошинському районі Київської області просить інкасувати постанову суду та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог гдмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та Процесуального права.

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що реляї за скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

згідно ч. З ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

ідно ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, й чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і О'жбових осіб.

ідно преамбули Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року цей он установлює правовий статус дітей війни і визначає основи їх соціального захисту та антує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Стаття 1 зазначеного Закону визначає терміни, згідно часини першої якої у цьому законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: дитина війни - особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої Світової війни було менше 18 років.

Згі^о ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсії або щу^сячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» і відповідає встановленому прожитковому мінімуму.

Згідно ст. 7 цього Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

По справі встановлено, що позивачка перебуває на обліку в УПФУ в Києво-Святошинському районі Київської області, отримує пенсію за віком та має статус дитини війни і відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на державну соціальну під мку у вигляді підвищення пенсії на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Проте, така надбавка їй виплачувалась у значно меншому розмірі, оскільки підпунктом 2 пункту 41 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" був викладений в новій редакції, були звужені гарантовані Конституцією України та Законом України "Про соціальний захист дітей війни" права позивача на державну соціальну підтримку дітей війни у вигляді підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно пункту 2 Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення статгі 37 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункту 3 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" .

Згідно пункту 5 зазначеного Рішення положення Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнані конституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що аизнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом Украіни рішення про їх неконституційність.

Приймаючи постанову про часткове задоволення позову, суд обгрунтовано виходив із засад Чріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що відповідач, як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та Іоплат до них, повинен був діяти у відповідності з вимогами ст. 6 Закону України «Про воціальний захист дітей війни» і здійснити позивачці відповідні нарахування, але у порушення гімог вказаної статті таких нарахувань не проводив, чим і допустив протиправну бездіяльність.

доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів 4я повної реалізації програми з доплат дітям війни обґрунтовано не взяті судом до уваги, Скільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору. Проблеми ^ЦаннжДюджетних коштів відповідачу для виконання покладених на нього обов'язків у справах И кат, ,рії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядались.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у постанові суду першої інстанції, висновки суду відповідають вимогам закону та обставина справи, постанова суду ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права для її скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено. Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області залишити без задоволення, а постанову Киево-Святошинського районного суду Київської області від 18 травня 2009 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після

набрання законної сили.

головуючий

судді