Справа № 815/6242/15
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2016-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6242/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С. при секретарі Кузьменко Е.Х., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про скасування наказів начальника Державної податкової інспекції у Малиновському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області №276-О від 22.12.2014 року, №26-О від 22.09.2015 року, поновлення на роботі відповідно до її кваліфікаційного рівня, зобов'язання виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу з 09.10.2014 року по 09.10.2015 року та сплатити Єдиний соціальний внесок зі вказаної заробітної плати за період з 09.10.2014 року по 09.10.2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернулась ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про скасування наказів начальника Державної податкової інспекції у Малиновському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області №276-О від 22.12.2014 року, №26-О від 22.09.2015 року, поновлення на роботі відповідно до її кваліфікаційного рівня, зобов'язання виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу з 09.10.2014 року по 09.10.2015 року та сплатити Єдиний соціальний внесок зі вказаної заробітної плати за період з 09.10.2014 року по 09.10.2015 року.

В судовому засіданні 19.01.2016 року позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги та зазначили, що позивача було протиправно виведено поза штат ДПІ у Малиновському районі м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області та в подальшому звільнено з посади за прогули, які вона не скоювала, що свідчить про протиправність дій відносно позивача з боку ДПІ у Малиновському районі м.Одеси та порушення її трудових прав. Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог пославшись на прийняття наказів у відповідності до існуючого порядку прийняття такого роду рішень на законних підставах та у відведені для цього законом строки. При цьому, він звернув увагу на те, що позивач був спочатку відсторонений від посади за ухвалою суду на два місяці, після чого вона перебувала у стані тимчасової непрацездатності до 12.01.2015 року, але після цього не з'являлась на роботі та не виконувала свої трудові обов'язки, що підтверджується відповідними письмовими докази, а це є безумовною підставою для звільнення позивача з роботи за п.4 ст.40 КЗпП України, що й було реалізовано наказом керівника ДПІ у Малиновському районі м.Одеси від 22.09.2015 року №26-О.

Заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача та дослідивши наявні в справі письмові докази, суд встановлює наступні факти та обставини:

Позивач проходив службу в органах України, що згідно положень п.15 ч.1 ст.3 КАС України відноситься до поняття публічної служби, спори щодо проходження якої, у тому числі й спори щодо прийняття, звільнення з неї, отримання відповідних компенсацій, пов`язаних з її проходженням згідно п.2 ч.2 ст.17 КАС України віднесені до компетенції адміністративних судів та повинні розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

Наказом ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області №204-о від 11.06.2014 року (а.с.33) ОСОБА_1 переведено на посаду старшого державного інспектора відділу адміністрування доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області, на період відсутності основного працівника ОСОБА_2, яка знаходиться у відпустці для догляду за дитиною, до фактичного виходу її із відпустки.

Відносно старшого державного інспектора відділу адміністрування доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ОСОБА_1 порушено кримінальне провадження за ч.1 ст.368 КК України.

09.10.2014 року ухвалою Приморського районного суду м.Одеси по справі №522/18823/14-к (а.с.34) старший державний інспектор відділу адміністрування доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ОСОБА_1 була відсторонена від посади строком на 2 місяці.

Вказане рішення суду було реалізовано наказом по ДПІ у Малиновському районі м.Одеси від 12.11.2014 року №263-О «Про відсторонення ОСОБА_1.» (а.с.35).

10.12.2014 року надійшла службова записка від начальника управління доходів і зборів з фізичних осіб ОСОБА_3, про те, що ОСОБА_1 з 09.12.2014 року знаходиться на лікарняному.

22.12.2014 року основний працівник, який обіймав посаду старшого державного інспектора відділу адміністрування доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ОСОБА_2 вийшла на роботу з декретної відпустки. У цей же час ОСОБА_1, яка займала цю посаду на час декретної відпустки основного працівника ОСОБА_2 перебувала на лікарняному.

22.12.2014 року керівником ДПІ у Малиновському районі м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області був виданий наказ №276-О «Про заходи стосовно ОСОБА_1.» (а.с.36), яким позивача з 22.12.2014 року було виведено поза щтат ДПІ у Малиновському районі м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області.

З 09.12.2014 року по 09.01.2015 року старший державний інспектор відділу адміністрування доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ОСОБА_1 перебувала на лікарняному що підтверджується табелем робочого часу.

З 12.01.2015 року по 22.09.2015 року вона відсутня на роботі з нез'ясованих причин, про що свідчить табель обліку робочого часу (а.с.53-72).

З метою з'ясування причин відсутності на роботі старшому державному інспектору відділу адміністрування доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ОСОБА_1 05.08.2015 року було направлено лист з проханням надати пояснення та документи, що можуть свідчити про відсутність на роботі з поважних причин (а.с.37-40).

25.08.2015 року старшого державного інспектора відділу адміністрування доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ОСОБА_1 було запрошено до відділу персоналу ДПІ у Малиновському районі м. Одеси та повторно запропоновано надати пояснення та документи, що можуть свідчити про відсутність на роботі з поважних причин в термін до 09.09.2015 року.

Станом на 10.09.2015 року старшим державним інспектором відділу адміністрування доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ОСОБА_1 пояснення та її документальні підтвердження, що можуть свідчити про відсутність на роботі з поважних причин, не надані, про що складено відповідний акт.

З 09.09.2015 року щоденно складалися акти (а.с.41-52), що засвідчують факт відсутності старшого державного інспектора відділу адміністрування доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ОСОБА_1 на роботі.

Станом на 22.09.2015 року будь-яких рішень суду стосовно ОСОБА_1 до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області не надходило.

Враховуючи наведене, головою комісії з реорганізації ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області ОСОБА_4 було видано наказ від 22.09.2015 року №26-О «Про звільнення ОСОБА_1.» (а.с.80), згідно якого ОСОБА_1 звільнено за прогули без поважних причин на підставі п.4 ст.40 Кодексу Законів про працю України.

Суд не погоджується з підставами дій щодо припинення державної служби позивача в митних органах з наступних підстав.

Питання проходження служби в податкових органах врегульовані Законом України «Про державну службу» (в редакціїї, що діяла на час виникнення спірних правовідлносин) та Законом України «Про державну податкову службу».

Згідно ч.1 ст.10 Закону України «Про державну службу» держвний службовець повинен безпосередньо виконувати покладені на нього службові обов'язки.

Таким чином, державний службовець може бути усуненний від виконання покладених на нього службових обов'язків лише з підстав та в порядку визначеному законом.

Видаяючи оскаржений наказ від 22.12.2014 року №276-О «Про заходи стосовно ОСОБА_1.» (а.с.36), яким позивача з 22.12.2014 року було виведено поза щтат ДПІ у Малиновському районі м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області керівник ДПІ у Малиновському районі м.Одеси фактично відсторонив позивача від виконання службових обов'язків.

Відповідно до положень ст.46 КЗпП України визначений вичерпний перелік випадків, коли власник або уповноважена особа може відсторонити працівника від виконання службових обов'язків до них віднесено: поява на робочому місці в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; відмова або ухилення від обов'язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до положень ч.2 ст.56 Закону України «Про державну службу» передбачено, що державний службовець може бути відсторонений від виконання посадових обов'язків на час проведення службового розслідування із збереженням середньої заробітної плати. Тривалість такого відсторонення не може перевищувати часу проведення службового розслідування.

Відповідно до положень ст.15 Закону України «Про державну податкову службу» встановлено, що посадову особу податкової служби можливо усунути від виконання службових обов'язків у разі притягнення їх до кримінальної відповідальності за посадові злочини чи складання протоколу про адміністративне корупційне правопорушення до закінчення розгляду справи судом.

В даному випадку, на час видання оскаржуваного наказу від 22.12.2014 року №276-О «Про заходи стосовно ОСОБА_1.», у керівника ДПІ були відсутні вищенаведені підстави для відсторонення позивача.

Окрім того, суд враховує ту обставину, що Законами України «Про державну службу» та Законом України «Про державну податкову службу» не передбачена можливість знаходження державних службовців поза штатом відповідних податкових органів, оскільки це порушує їх права та гарантії, визначені вказаними законами та КЗпП України щодо отримання заробітної плати, нарахування стажу роботи, отримання компенсацій та інше.

Відповідно до положень ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їхні посадові й службові особи повинні діяти порядком та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки у керівника ДПІ станом на 22.12.2014 року були відсутні підстави для усунення позивача від виконання його службових обов'язків видання такого наказу є протиправною діє згідно положень ч.3 ст.2 КАС України, а тому він підлягає визнанню протиправним та скасований судом згідно положень ч.2 ст.162 КАС України.

Щодо законності оскаржуваного наказу від 22.09.2015 року №26-О про звільнення позивача з роботи за прогули слід зазначити наступне.

На підставі пункту 4 частини першої статті 40 Кодексу власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір у випадку здійснення працівником прогулу без поважних причин.

Прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом).

Для звільнення працівника за такою підставою власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, підтверджуючі відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня.

В підтвердженя обставини відсутності позивача на робочому місті представником відповідача надані акти (а.с.41-52), що засвідчують факт відсутності старшого державного інспектора відділу адміністрування доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ОСОБА_1 на роботі.

Разом з тим, для можливості звільнення працівника за п.4 ст.40 КЗпП України власнику або уповноваженому ним органу необхідно встановити, що працівник не перебував на робочому місці без поважних причин.

Під час офіційного зясування обставин справи суд встанови, що з моменту виведення позивача поза штат ДПІ у Малиновському районі м.Одеси з 22.12.2014 року керівництвом ДПІ не здійснення жодної дії щодо сповіщення позивача про перелік його нових службових обов'язків, місця та графіку роботи, посади за якою вона підлягає табелюванню та посадового окладу.

Таким чином, протиправно безстроково відсторонивши позивача від виконання службових обов'язків 22.12.2014 року керівництво ДПІ у Малиновському району м.Одеси намагалося примусити позивача виконувати свою роботу у невідомому місці, у невідомий графік роботи та по невідомій йому посаді.

Оскільки роботодавець не забезпечив виктонання своїх обов'язків щодо повідомлення позивача про зміну суттевих умов його праці та не довів їх у встановлений строк до працівника, останній не мав змоги виконувати свої трудові обов'язки таким чином, як від нього вимогало керівництво ДПІ у Малиновському районі м.Одеси.

Це свідчить про те, що в період з 12.01.2015 року по 22.09.2015 року позивач не перебувала на робочому місці з поважних причин (через прортиправне виведення поза штат та відсторонення від роботи), в звязку із чим, в її діях відсутній склад трудового проступку, відповідальність за який передбачений п.4 ст.40 КЗпП України, а тому наказ про її звільнення від 22.09.2015 року №26-О є незаконним та підлягає скасуванню на підставі положень ч.2 ст.162 КАС України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.235 Кодексу законів про працю України при встановлені незаконності звільнення особи із займаною посади, ця особа поновлюється судом на попередній посаді. Оскільки, судом вище встановлено, що перебування позивача на державній службі в податкових органах було припинено неправомірно, відповідно до вищенаведеної норми права він підлягає поновленню на роботі.

В період розгляду справи завершена реорганізація ДПІ у Малиновському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області, де працювала позивач та була звільнена у ДПІ у Малиновському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області шляхом перетворення, тобто відповідач по цій справі є повним правонаступником прав та обов'язків реорганізованої установи.

Таким чином, позивач підлягає поновленню саме в установі правонаступнику - ДПІ у Малиновському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області.

Разом з тим суд зазначає, що позивач працювала на посаді старшого державного інспектора відділу адміністрування доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ, на яку повернувся працівник ОСОБА_5 з 22.12.2014 року після виходу з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Це унеможливлює поновлення позивача саме на цю посаду, однак не звільняє відповідача від обов'язку щодо працевлаштування позивача у своїй установі відповідно до кваліфікаційного рівня позивача та на відповідну посаду, яка б відповідала посаді, що обіймала позивач на час її звільнення 22.09.2015 року.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги щодо поновлення на роботі, відповідно до положень ч.1, ч.2 ст.162 КАС України підлягають задоволенню саме у формі зобов'язання відповідача поновити ОСОБА_1 на роботі в Державній податковій інспекції у Малиновському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на рівнозначній посаді, яка б відповідала її кваліфікаційному рівню та посаді, яку позивач обіймала на час її звільнення.

Статтею 236 Кодексу законів про працю України встановлена відповідальність роботодавця щодо виплати працівнику середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку із незаконним звільненням працівника за період з часу звільнення до дати фактичного поновлення працівника на роботі. Під час офіційного з'ясування обставин справи судом встановлено, що при звільненні з позивачем проведений розрахунок за роботу та час перебування у стані тимчасової непрацездатності до 09.01.2015 року. Раніше суд визнав, що наявні правові підстави вважати позивача протиправно звільненим та є усі необхідні підстави для його поновлення на роботі, в зв'язку з чим, існує обов'язок відповідача щодо компенсації позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу, пов'язаного із незаконним звільненням, з 12.01.2015 року (дати завершення часу перебування позивача у стані тимчасової непрацездатності та можливості приступити до виконання своїх трудових обов'язків) по 09.10.2015 року - день визначений позивачем, як останній у періоді часу за який він просив стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, а тому, позовна вимога щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає задоволенню саме у цієї редакції на підставі положень ч.1, ч.2 ст.162 КАС України.

Позивач має є застрахованою особою та має свідоцтво про загальнообов'язкове державне соціальне страхування №.

Відповідно п.1 ст.4 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платником єдиного внеску є - роботодавець (підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами).

Єдиний соціальний внесок нараховується відповідно до ст.7 вказаного закону «Єдиний внесок нараховується: «для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці».

У зв'язку з несплатою ЄСВ відповідачем були порушені права позивача на соціальний захист, а саме ст. 46 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Таким чином, разом із виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 12.01.2015 року по 09.10.2015 року на відповідача повинен бути покладений обов'язок щодо сплати єдиного соціального внеску на позивача, як застраховану особу з вказаних виплат середнього заробітку за той саме час з 12.01.2015 року по 09.10.2015 року, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають також частковому задоволенню, саме у такий редакції відповідно до положень ч.1, ч.2 ст.162 КАС України.

Судові витрати розподілити за правилами ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.94,158-163,256 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати накази начальника Державної податкової інспекції у Малиновському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області №276-О від 22.12.2014 року, №26-О від 22.09.2015 року.

3. Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Малиновському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області поновити ОСОБА_1 на роботі в Державній податковій інспекції у Малиновському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на рівнозначній посаді, яка б відповідала її кваліфікаційному рівню та посаді, яку позивач обіймала на час її звільнення.

4. Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Малиновському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12.01.2015 року по 09.10.2015 року та сплатити Єдиний соціальний внесок з проведених виплат за період з 12.01.2015 року по 09.10.2015 року.

5. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня виготовлення та підписання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений та підписаний суддею 25.01.2016 року.

Суддя Єфіменко К.С.