Справа № 826/9209/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2016-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

826/9209/15

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 січня 2016 року № 826/9209/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «Ай Ті Фінанс»

до

державної податкової інспекції в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

про

визнання протиправної та скасування податкової консультації від 29.04.2015 №9769/1026-54 та зобов’язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ай Ті Фінанс» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до державної податкової інспекції в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати податкову консультацію, надану державною податковою інспекцією в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної службу у місті Києві, товариству з обмеженою відповідальністю «Ай Ті Фінанс» від 29.04.2015 за №9769/1026-54;

- зобов’язати державну податкову інспекцію в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві надати товариству з обмеженою відповідальністю «Ай Ті Фінанс» нову письмову консультацію з питань практичного застосування податкового законодавства, з урахуванням висновків суду, шляхом надання письмової відповіді на питання: «Чи зобов’язане товариство з обмеженою відповідальністю «Ай Ті Фінанс» застосовувати реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки до операцій з переказу коштів, якщо такі операції здійснюються товариством з обмеженою відповідальністю «Ай Ті Фінанс» за допомогою ПТКС та ПНБП на підставі ліцензії Національного банку України, без укладення агентських договорів із банком (банками)?».

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем у встановлений для цього строк не було надано податкової консультації по суті, на запитання, поставлене у запиті товариства з обмеженою відповідальністю «Ай Ті Фінанс».

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши, що, надаючи оскаржувану податкову консультацію, останній діяв у межах та на підставі наданих йому положеннями податкового законодавства повноважень. При цьому, останнім наголошено, що податкова консультація має виключно рекомендаційний характер і не є обов’язковою для виконання платником податків.

Розгляд справи №826/9209/15 здійснено у порядку письмового провадження на підставі частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ай Ті Фінанс» звернулось до державної податкової інспекції в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві із запитом про надання податкової консультації від 04.03.2015 №26, яка у відповідності до відмітки штампу вхідної кореспонденції отримана контролюючим органом 11.03.2015.

У вказаному запиті позивач просив контролюючий орган надати відповідь на таке запитання: «Чи зобов’язане товариство з обмеженою відповідальністю «Ай Ті Фінанс», відповідно до статті 9 Закону України «Про застування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосовувати реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки до операцій з переказу коштів, якщо такі операції здійснюються товариством з обмеженою відповідальністю «Ай Ті Фінанс» за допомогою ПТКС на підставі ліцензії Національного банку України, без укладення агентських договорів із банками?».

Листом від 22.04.2015 №56, яке у відповідності до штампу вхідної кореспонденції отримано контролюючим органом 22.04.2015, товариство з обмеженою відповідальністю «Ай Ті Фінанс» просило надити відповідь на запит останнього від 11.03.2015, оскільки станом на 22.04.2015 позивач запитуваної податкової консультації не отримав.

У свою чергу, державна податкова інспекція в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві листом від 29.04.2015 №9769/10/26-54 повідомила про таке.

Законом України від 28.12.2014 №71-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» внесено зміни до Податкового кодексу України та, зокрема, до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Вказані зміни, як зазначено у даному листі, стосуються конкретно визначеного способу діяльності, а не окремих форм ведення господарської діяльності та системи оподаткування. Зокрема, фізичні особи-підприємці, що є платниками єдиного податку першої групи, мають можливість проводити розрахунки без застосування реєстраторів розрахункових операцій, а інші суб’єкти господарювання керуватимуться нормою щодо зобов’язання видавати особі, яка отримує товар (послугу), розрахунковий документ встановленої форми.

Також, відповідачем з посиланням на положення статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» зазначено, що з 01.01.2015 суб’єкти господарювання, які використовують програмно-технічні комплекси самообслуговування при розрахунках за реалізовані товари (надані послуги) повинні видавати покупцеві розрахунковий документ встановленої форми (фіскальний чек).

Проте, згідно з пунктом 2 статті 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», реєстратори розрахункових операцій не застосовуються при виконанні усіх банківських послуг, крім операцій з купівлі-продажу іноземної валюти та операцій комерційних агентів банків з приймання готівки для подальшого її переказу, з огляду на що зазначено, що державною податковою інспекцією в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві надіслано запит до головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві для отримання роз’яснень з вказаного питання.

Вважаючи вказану податкову консультацію такою, що не відповідає положенням податкового законодавства, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, суд виходить з такого.

Відповідно до підпункту 14.1.172 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, податкова консультація – допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування, нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Згідно з пунктом 52.1 статті 52 Податкового кодексу України у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, за зверненням платників податків контролюючі органи надають безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію (пункт 52.2 статті 52 Податкового кодексу України у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

За вибором платника податків консультація надається в усній, письмовій або електронній формі (пункт 52.3 статті 52 Податкового кодексу України у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Приписами пунктів 52.4 та 52.5 статті 52 Податкового кодексу України у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що консультації надаються контролюючими органами. Контролюючі органи мають право надавати консультації виключно з тих питань, що належать до їх повноважень.

Водночас, платник податків може оскаржити до суду як правовий акт індивідуальної дії податкову консультацію контролюючого органу, викладену в письмовій або електронній формі, яка, на думку такого платника податків, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору. Визнання судом такої податкової консультації недійсною є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду (пункт 53.3 статті 53 Податкового кодексу України у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Як вбачається зі змісту запиту товариства з обмеженою відповідальністю «Ай Ті Фінанс» про надання податкової консультації від 04.03.2015 №26, в обґрунтування останнього позивачем зазначено, що суть господарської операції, що здійснюється товариством, полягає у тому, що позивач переказує кошти на банківські рахунки отримувачів – юридичних та фізичних осіб підприємців. Підставою для переказу коштів є договір про переказ коштів, який укладається між товариством та отримувачем. У договорі отримувач зазначає банківські реквізити, на які товариством здійснюється зарахування грошових коштів. Зарахування коштів здійснюється виключно у безготівковому порядку, товариство не видає готівку. Переказ коштів здійснюється за допомогою програмно-технічного комплексів самообслуговування (ПКТКС). Платник, який здійснює платіж, самостійно зазначає реквізити отримувача коштів та вносить грошові кошти до ПТКС. При цьому, товариство не є агентом будь-якого банку, а виступає з учасниками правовідносин з переказу коштів самостійно на підставі ліцензії Національного банку України як банківська установа та використовуючи при цьому власну платіжну систему.

З огляду на вказане у позивача виникло питання щодо практичного застосування податкового законодавства, а саме: «Чи зобов’язане товариство з обмеженою відповідальністю «Ай Ті Фінанс», відповідно до статті 9 Закону України «Про застування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосовувати реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки до операцій з переказу коштів, якщо такі операції здійснюються товариством з обмеженою відповідальністю «Ай Ті Фінанс» за допомогою ПТКС на підставі ліцензії Національного банку України, без укладення агентських договорів із банками?».

У відповідності до статті 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин (звернення до контролюючого органу про надання податкової консультації), реєстратор розрахункових операцій – пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з купівлі-продажу іноземної валюти та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг). До реєстраторів розрахункових операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, комп'ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо.

Цими самими нормами передбачено що розрахункова операція – приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу, зокрема, зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок, а також видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов'язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції (пункти 1 та 2 частини1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Приписами статті 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, визначений перелік випадків за яких реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються, серед яких пунктом 2 останньої визначено, що реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при виконанні усіх банківських послуг, крім операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, та операцій комерційних агентів банків з приймання готівки для подальшого її переказу.

При цьому, пунктом 1 постанови Правління Національного банку України від 12.02.2013 №42 «Про врегулювання питань щодо приймання готівки для подальшого її переказу» визначено, що операції з приймання готівки в гривнях для подальшого її переказу (далі – операції з приймання готівки) за допомогою платіжних пристроїв та через пункти приймання готівки (робоче місце працівника, облаштоване технічним пристроєм із відповідним програмним забезпеченням, який дає змогу працівникові сформувати електронний документ на переказ готівки на підставі відповідного паперового документа та забезпечує оброблення і передавання інформації до банку / платіжної організації платіжної системи в режимі реального часу) здійснюють виключно: банки; комерційні агенти банків - юридичні особи, які уклали агентські договори з банками; небанківські фінансові установи, які відповідно до законодавства України отримали ліцензію відповідного органу на переказ коштів і є платіжними організаціями та/або учасниками платіжної системи та здійснюють свою діяльність відповідно до узгоджених Національним банком України правил платіжної системи.

Як вбачається з матеріалів справи, Національним банком України видано товариству з обмеженою відповідальністю «Ай Ті Фінанс» ліцензію на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків від 17.09.2013 №2.

З огляду на викладене, позивач при зверненні до відповідача із запитом про надання податкової консультації, наголошуючи на тому, що останній здійснює переказ грошових коштів на підставі відповідної ліцензії, виданої Національним банком України, та який, при цьому, не є агентом банку, звернувся до державної податкової інспекції в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві із запитанням «Чи зобов’язане товариство з обмеженою відповідальністю «Ай Ті Фінанс», відповідно до статті 9 Закону України «Про застування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосовувати реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки до операцій з переказу коштів, якщо такі операції здійснюються товариством з обмеженою відповідальністю «Ай Ті Фінанс» за допомогою ПТКС на підставі ліцензії Національного банку України, без укладення агентських договорів із банками?».

Проте, у відповідності до листа-відповіді відповідача від 29.04.2015 №9769/10/26-54, контролюючим органом не надано відповіді на поставлене у запиті товариства з обмеженою відповідальністю «Ай Ті Фінанс» запитання. Крім того, відповідачем також не надано під час судового розгляду справи відповіді головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на запит, про факт направлення якого зазначено у даному листі-відповіді відповідача.

Приписами пункту 3 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Беручи до уваги викладене вище, суд дійшов висновку, що державна податкова інспекція в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві при наданні позивачу оскаржуваної податкової консультації не розглянула обґрунтовано, у даному разі по суті, питання, поставлене товариством з обмеженою відповідальністю «Ай Ті Фінанс», обмежившись лише цитуванням податкового законодавства без надання висновків по суті поставленого питання.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про визнання протиправною та скасування податкової консультації, наданої державною податковою інспекцією в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної службу у місті Києві, товариству з обмеженою відповідальністю «Ай Ті Фінанс» від 29.04.2015 за №9769/10/26-54 та зобов’язання державної податкової інспекції в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві надати товариству з обмеженою відповідальністю «Ай Ті Фінанс» нову податкову консультацію з питання, поставленого у запиті про надання податкової консультації від 04.03.2015 №26.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати податкову консультацію, надану державною податковою інспекцією в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної службу у місті Києві, товариству з обмеженою відповідальністю «Ай Ті Фінанс» від 29.04.2015 за №9769/10/26-54.

Зобов’язати державну податкову інспекцію в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві надати товариству з обмеженою відповідальністю «Ай Ті Фінанс» нову податкову консультацію з питання, поставленого у запиті про надання податкової консультації від 04.03.2015 №26.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.