Справа № 820/11793/15
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2016-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"21" січня 2016 р. № 820/11793/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Сайко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області
про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

1. Визнати протиправною бездіяльність відповідача ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківський області, щодо розгляду заяви про проведення фактичної перевірки за фактом здійснення господарської діяльності ТОВ «Жилсервіс Плюс», без ліцензії;

2. Зобов'язати відповідача ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківський області провести фактичну перевірку за фактом здійснення господарської діяльності ТОВ «Жилсервіс Плюс», без ліцензії, а саме виконати дії перелічені позивачем в прохальній частині заяви;

3. Зобов'язати відповідача ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківський області повідомити заявника, про результати фактичної перевірки ТОВ «Жилсервіс Плюс».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23.11.15 року позивачем до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області було надано заяву про проведення фактичної перевірки за фактом здійснення господарської діяльності без ліцензії ТОВ "Жилсервіс Плюс" та з інших питань порушень податкового законодавства. 08.11.2015 р. позивачем від відповідача була отримана відповідь, якою було відмовлено в проведенні зазначеної перевірки, що на думку позивача є протиправним та незаконним.

В судове засідання позивача не прибув, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином у відповідності до вимог КАС України. Просив суд розглядати справу без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував з підстав та мотивів, викладених у наданих до суду письмових запереченнях. Просив суд відмовити в задоволенні позову повністю.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи, заперечення проти позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.11.15 року позивачем до ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області було надано заяву про проведення фактичної перевірки за фактом здійснення господарської діяльності без ліцензії ТОВ "Жилсервіс Плюс" та з інших питань порушень податкового законодавства з зазначенням того, що підприємство здійснює продаж власникам житлових та нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1, електроенергію та отримує прибуток у розмірі 200% за кожен кіловат не маючи при цьому відповідної ліцензії на такий вид діяльності (ліцензія на передачу та поставку електроенергії), про що свідчить відсутність у власників житлових та нежитлових приміщень договорів на поставку електроенергії із АК "Харківобленерго".

Проте, письмовою відповіддю від 08.11.2015 р. ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області позивачу було відмовлено в проведенні зазначеної перевірки ТОВ "Жилсервіс Плюс", оскільки такі перевірки з питань поставки електроенегрії не входять до обов'язків ДФС України.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1 ст.41 Податкового Кодексу України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Відповідно до положень ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (п.75.1.3. ст. 75 ПК У).

Так, п.п.81.1, 81.2 ст. 81 ПК України передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин: у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів; у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування; неподання суб'єктом господарювання в установлений законом строк обов'язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками; у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального; у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3; у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Таким чином, проведення контролюючим органом фактичної перевірки може бути викликано лише наявністю хоча б однієї з обставин, викладених у ст. 81 ПК України та стосується перевірки з питань податкового законодавства, та жодним чином не стосується перевірки здійснення господарської діяльності без ліцензії, та не входить до компетенції органів Державної фіскальної служби України.

Згідно п.1.4 Умов та Правил здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України 13.06.1996 № 15/1 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 8 серпня 1996 р. за № 433/1458, ліцензія - єдиний документ дозвільного характеру, який видається НКРЕ і дає право на здійснення зазначеного в ньому певного виду підприємницької діяльності протягом установленого строку.

Так, згідно Розділу 4 вказаних Умов та Правил, НКРЕ та її уповноважені представники мають право доступу на територію, до обладнання та документів ліцензіата для перевірки його ліцензованої діяльності, а ліцензіат має надавати їм необхідну допомогу в перевірці його ліцензованої діяльності, якщо це необхідно НКРЕ для забезпечення контролю за ліцензованою діяльністю ліцензіата. Контроль за дотриманням ліцензіатом ліцензійних умов здійснюється НКРЕ шляхом аналізу звітності, інших документів, які надає ліцензіат НКРЕ, та шляхом проведення контрольних перевірок діяльності ліцензіата в порядку, установленому НКРЕ.

У разі порушення ліцензіатом цих Умов та Правил та інших обов'язків, передбачених Законом України "Про електроенергетику", ураховуючи зобов'язання щодо забезпечення захисту прав споживачів електричної енергії та проведення розрахунків за закуплену ліцензіатом електричну енергію, а також із суб'єктом підприємницької діяльності, який здійснює передачу ліцензіату електричної енергії, НКРЕ застосовує до ліцензіата санкції, передбачені законодавством.

НКРЕ застосовує санкції щодо ліцензіата у порядку, установленому Кабінетом Міністрів України (Розділ 5).

З аналізу сказаних вище норм випливає, що право доступу на територію, до обладнання та документів ліцензіата для перевірки його ліцензованої діяльності, а також здійснення контролю шляхом проведення контрольних перевірок діяльності за дотриманням ліцензіатом ліцензійних умов здійснюється НКРЕ в установленому ним порядку, а не територіальними органами Державної фіскальної служби України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За таких підстав, адміністративний позов є повністю безпідставними та необґрунтованим, та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо суб'єкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складено 25.01.2016 р.

Суддя Спірідонов М.О.