Справа № 810/2234/15
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2016-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/2234/15 Головуючий у 1-й інстанції: Кушнова А.О. Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

21 січня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Грибан І.О., Беспалова О.О.

за участю: секретаря судового засідання Артюхіної М.А.

позивача ОСОБА_2

представника відповідача Григорєва Д.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, рішення та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 22.04.2015 № щодо збільшення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 суми грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб на 89244,26 грн., в т.ч. 71395,41 грн. за основним платежем та 17848,85 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

визнати протиправним та скасувати рішення Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 22.04.2015 № про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 штрафних санкцій за нарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 5951,74 грн. та донарахування 59517,42 грн. єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування;

визнати протиправною та скасувати вимогу Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 22.04.2015 № Ф- про сплату фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску в розмірі 59517,42 грн.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив про недоведеність висновків відповідача щодо безтоварності господарських операцій із його контрагентами-постачальниками: ТОВ "Торенія", ТОВ "Оптімум-МТ", ТОВ "Інтент Трейд" та ТОВ "Укроптторг-2014", та, як наслідок, не сплати позивачем податку з доходів фізичних осіб та суми єдиного соціального внеску за результатами вказаних господарських операцій. Позивач наголосив, що висновки контролюючого органу ґрунтуються виключно на даних актів перевірок та про неможливість проведення зустрічних звірок його контрагентів без дослідження наданих до перевірки документів первинної бухгалтерської звітності, тому такі висновки не можуть бути визнані обґрунтованими. Водночас, на думку позивача, наданими ним документами у повній мірі підтверджується реальність названих операцій.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати, та ухвалити постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Власні доводи апелянт обґрунтовує посилаючись на встановлені під час перевірки позивача порушення ним вимог податкового законодавства, які зафіксовано у відповідному акті.

У судове засідання з'явився представник відповідача, апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач також до суду з'явився, проти апеляційної скарги заперечував та просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, постанова суду - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач зареєстрований фізичною особою-підприємцем 27.05.2003, перебуває на обліку як платник податків з 30.05.2003, та 01.05.2005 його зареєстровано як платника податку на додану вартість.

У період з 11.03.2015 по 24.03.2015 відповідачем проведено планову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ФОП ОСОБА_2.

Результати перевірки відображено у акті від 07.04.2015 №663/1702/НОМЕР_1, згідно з яким встановлено порушення платником податків: ст. 138, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України (далі за текстом - ПК України) та донараховано суму податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб на загальну суму 71395,41 грн., у тому числі у 2012 році - 22512,12 грн., у 2013 році - 7781,70 грн. та 2014 році - 41101,59 грн.; пп.1 п. 2 ст.6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI, в результаті чого ОСОБА_2, як фізична особа-підприємець не утримав та не перерахував суму єдиного соціального внеску, яка підлягала сплаті до бюджету на загальну суму 59517,42 грн., в тому числі у 2012 році - 22747,38 грн., у 2013 році - 11728,10 грн. та у 2014 році - 25041,94 грн.

Такі висновки мотивовані тим, що позивач не мав підстав декларувати витрати, понесені у зв'язку з придбанням товарів у контрагентів-постачальників ТОВ "Торенія", ТОВ "Оптімус-МТ", ТОВ "Інтент Трейд" та ТОВ "Укроптторг-2014", оскільки господарські відносини із названими суб'єктами господарювання у періоді, щодо якого здійснено перевірку, не мали реального характеру, натомість діяльність позивача була спрямована на мінімізацію оподаткування, а не на отримання доходу.

На підставі названого акту відповідачем 22.04.2015 було прийнято:

податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у загальному розмірі 89244,26 грн., в тому числі за основним зобов'язанням 71395,41 грн., за штрафними (фінансовими с санкціями) 17848,85 грн.;

рішення № від 22.04.2015 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до ОСОБА_2 застосовані штрафні санкції у розмірі 5951,74 грн. (т.1, а.с.28).

вимогу №Ф- про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 59517,42 грн.

Вважаючи висновки акту необґрунтованими, а зазначені рішення - незаконними, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача з огляду на доведеність належними і допустимими доказами фактичного руху активів у процесі здійснення господарської діяльності платника із вказаними контрагентами. Водночас, суд констатував, що суб'єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятих ним рішень, позаяк, податковим органом взагалі не здійснено аналізу наданих до перевірки первинних документів, а встановлені порушення податкового законодавства ґрунтуються виключно на припущеннях щодо протиправної діяльності контрагентів позивача.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду виходить з такого.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно з п 177.2 ст. 177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до п. 177.4 ст. 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Згідно з абз.2 п. 164.1 ст. 164 ПК загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

У силу пп.164.1.1 п. 164.1 ст. 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Таким чином, правильність визначення чистого оподатковуваного доходу позивача вимагає наявності зв'язку витрат платника податків на придбання товарів (послуг) з його господарською діяльністю, що полягає у намірі платника податку отримати користь від придбаних товарів (послуг). За відсутності ж останнього відсутні підстави для зменшення бази оподаткування податком на прибуток, податком на доходи фізичних осіб і податком на додану вартість за рахунок витрат та податкового кредиту.

Приписами ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 вказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що сама по собі наявність належним чином оформлених первинних документів не може бути єдиною і достатньою підставою для податкового обліку, якщо податковий орган доведе, що відомості в таких документах не відповідають дійсності, наприклад, у випадку, коли не проводилися самі операції.

Іншими словами, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Судом правильно встановлено, що позивачем відображено у податковому обліку господарські відносини з ТОВ "Торенія", ТОВ "Оптімус-МТ", ТОВ "Інтент Трейд",ТОВ "Укроптторг-2014", які виникли на підставі укладених із вказаними суб'єктами господарювання (постачальниками) договорів поставки, за якими позивач придбав запасні частини для сільськогосподарської техніки: із ТОВ "Торенія" від 01.09.2012 № 291 (т.1, а.с.30-31), із ТОВ "Оптімус-МТ" від 03.03.2014 № 515 (т.1, а.с.90-91), із ТОВ "Інтент Трейд" від 07.04.2014 №0704/01 (т.1, а.с.98-99), із ТОВ "Укроптторг-2014" від 02.06.2014 №20614 (т.1, а.с.107-108).

Згідно з умовами наведених договорів, які є однотипними, постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити, а покупець прийняти та оплатити товар - запасні частини до сільськогосподарської техніки. Відповідно до п. 2 товар постачається у кількості, асортименті та в строки, узгоджені сторонами, згідно видаткових накладних на кожну партію товару, які є невід'ємною частиною договору. Розрахунки за товар здійснюються у безготівковій формі шляхом перерахування покупцем оплати вартості отриманого товару на розрахунковий рахунок постачальника, якщо інше не узгоджено сторонами (п.5.3).

На виконання умов зазначених договорів ТОВ "Торенія" поставлено позивачу товар на загальну суму 236301,00 грн., в тому числі ПДВ 39383,53 грн., ТОВ "Оптімус-МТ" поставлено позивачу товар на загальну суму 35763,60 грн., в тому числі ПДВ у сумі 5960,60 грн., ТОВ "Інтент Трейд" поставлено позивачу товар на загальну суму 46258,80 грн., в тому числі ПДВ у сумі 7709,80 грн., ТОВ "Укроптторг-2014" поставлено позивачу товар на загальну суму 224173,20 грн., в тому числі ПДВ у сумі 37362,20 грн.

З метою підтвердження обставин дійсного руху активів у процесі виконання умов зазначених договорів позивачем надано копії первинних бухгалтерських документів: видаткових накладних, рахунків-фактур, податкових накладних, отримання яких підтверджується реєстрами виданих та отриманих податкових накладних. Податкові накладні виписані за фактом настання першої з подій - отримання товару, що не суперечить вимогам законодавства.

Матеріалами справи підтверджується, що оплата за поставлений товар здійснювалась позивачем у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахункові рахунки ТОВ "Торенія", ТОВ "Оптімус-МТ", ТОВ "Інтент Трейд",ТОВ "Укроптторг-2014", що підтверджується платіжними дорученнями

Поряд із цим, позивач звернув увагу суду на те, що оплата за придбаний товар була здійснена у неповному обсязі у зв'язку з тим, що контрагенти-покупці позивача: НДТ "Великоснітинське" ім. О.В. Музиченка, Агрокомбінат "Пуща-Водиця", ТОВ "Біріт Фортуна К", ТОВ "Біріт ім. Шевченка" не сплачують дебіторську заборгованість перед позивачем, пояснюючи це складним фінансовим становищем (т.5, а.с.176).

Також судом враховано, що доставка товару здійснювалась позивачем особисто за допомогою малолітражного фургону "Фольксваген Транспортер Т-4" реєстраційний номер НОМЕР_2, який перебуває у власності позивача, що підтверджено матеріалами справи.

Дослідивши надані позивачем на підтвердження реального здійснення господарських операцій із ТОВ "Торенія", ТОВ "Оптімус-МТ", ТОВ "Інтент Трейд", ТОВ "Укроптторг-2014" документи, копії яких містяться у матеріалах, колегія суддів вважає, що вони повністю відображають зміст та обсяги господарських операцій та складені і підписані сторонами у відповідності із Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Судова колегія акцентує увагу на тому, що, перевіркою не встановлено і в акті не зазначено про відсутність документів первинного бухгалтерського і податкового обліку, необхідних для документального підтвердження витрат, пов'язанх з господарською діяльністю позивача по операціям із названими контрагентами у 2012-2014 роках, обов'язок ведення і зберігання яких покладено на нього. Також, перевіркою не встановлено порушень в оформленні наданих фінансово-господарських документів вимогам чинного законодавства.

Крім того, відповідачем не заперечується, що зміст господарських зобов'язань що виникають з наведених вище договорів не суперечить вимогам національного законодавства, а складені на його виконання фінансово-господарські документи містять необхідні дані, що підтверджують понесені позивачем витрати та відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Судова колегія відзначає, що сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Наразі, наданими позивачем документами у повній мірі підтверджуються обставини реального руху активів у процесі здійснення господарських операцій із названими контрагентами.

Досліджуючи подальший рух активів, зокрема використання придбаного товару у власній господарській діяльності, суд першої інстанції встановив, що отримані у ТОВ "Торенія", ТОВ "Оптімус-МТ", ТОВ "Інтент Трейд" та ТОВ "Укроптторг-2014" товари позивачем було реалізовано іншим суб'єктам господарювання: ТОВ "Фастівецьке", ДП "Біріт-Надія", НУБіП України, ВЛ НУБіП України НДТ Великоснітинське ім. О. В. Музиченка, Агрокомбінат "Пуща Водиця", ТОВ "Агро-Дніпро", Агрофірма 40 років Жовтня, ТОВ "Біріт-Фортуна К", ТОВ "Біріт імені Шевченка", ПрАТ "Чернiгiвське племпiдприємство", ТОВ "Компанія з іноземними інвестиціями "АУРІС".

Вказані обставини підтверджуються наданими позивачем копіями документів первинного бухгалтерського обліку, серед яких податкові накладні, виписані контрагентами-покупцями позивача за поставлені товари, видаткові накладні та накладні (т.2, а.с.2-210, т.3, а.с.1-219).

З цього приводу, апеляційним судом враховано, що основним видом діяльності позивач є: оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткуванням та оптова торгівля іншими непродовольчими товарами споживчого призначення, не віднесеними до інших угрупувань, що підтверджується звітом суб'єкта малого підприємництва-фізичної особи-платника єдиного податку за перший квартал 2011 року (т.5, а.с.177) та зазначено в пункту 2.6 акту перевірки №663/1702/НОМЕР_1 від 07.04.2015 (т.1, а.с.14).

З приводу зберігання придбаних деталей та їх транспортування контрагентам-покупцям, позивач пояснив, що постачання товару здійснюється власним автомобілем Фольксваген "Транспортер Т4", реєстраційний номер НОМЕР_3, а у зв'язку з відсутністю офісу та власного чи орендованого складу позивач здійснює поставку з оптових складів контрагентів-постачальників або зберігає придбані для подальшої реалізації автозапчастини у вказаному автомобілі. Пошук контрагентів-покупців для здійснення своєї господарської діяльності та подальший продаж товарів позивачем здійснювалось через мережу інтернет, телефонні довідники та рекламні проспекти, а у зв'язку з невеликим обсягом постачання із кожним контрагентом не укладались письмові договори, що не суперечить чинному законодавству України.

Відповідачем під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності чи недотримання принципу належної обачності при виборі контрагентів.

Так, з'ясовуючи питання наявності дефектів у правовому статусі постачальників товарів, придбання яких є підставою для формування витрат при визначенні об'єкта оподаткування з податку на доходи фізичних осіб, а також можливої обізнаності позивача щодо дефектів у правовому статусі його контрагентів, судом першої інстанції встановлено, що на момент взаємовідносин позивача із ТОВ "Торенія", ТОВ "Оптімус-МТ", ТОВ "Інтент Трейд" та ТОВ "Укроптторг-2014", останні були зареєстровані як платники податку на додану вартість, відомості стосовно зазначених підприємств та його керівництва були зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а отже сумнівів щодо відсутності спеціальної правосуб'єктності у зазначених контрагентів у позивача не виникало. Будь-які докази протилежного відповідачем не були викладені в акті перевірки та суду не надані.

Апеляційний суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" у разі, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, були внесені до нього, то вони вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до цього реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні, за винятком випадків, коди вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що наявними у справі доказами підтверджено рух активів, наявність спеціальної податкової правосуб'єктності учасників операцій, наявність ділової мети у господарських правовідносинах позивача із його контрагентами-постачальниками - ТОВ "Торенія", ТОВ "Оптімус-МТ", ТОВ "Інтент Трейд" та ТОВ "Укроптторг-2014".

Відповідачем не спростовано наданих позивачем доказів щодо цих обставин і у колегії суддів підстави для їх відхилення відсутні.

Згідно з актом, на підставі якого відповідачем прийнято оскаржувані рішення, позиція податкового органу щодо порушення позивачем п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України та відсутність документального підтвердження витрат, пов'язаних з господарською діяльністю позивача, обґрунтована порушенням його контрагентами вимог податкової дисципліни.

Зокрема, відповідач посилається на акти ДПІ у Подільському, Шевченківському та Печерському районах міста Києва щодо неможливості проведення зустрічних звірок ТОВ "Торенія", ТОВ "Оптімус-МТ", ТОВ "Інтент Трейд" та акт ДПІ у Святошинському районі міста Києва про дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ТОВ «Укроптторг-2014».

Крім того, під час апеляційного провадження, відповідачем надано копії звітів із заробітної плати ТОВ «Укроптторг» за червень-серпень 2014 року, додатку № 5 до декларацій з ПДВ ТОВ «Укроптторг-2014»., ТОВ "Оптімус-МТ", ТОВ "Інтент Трейд", протокол допиту в якості свідка ОСОБА_4 від 31.03.2014, копію ухвали Подільського районного суду міста Києва від 26.08.2014 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінчення строків давності.

З цього приводу, колегія суддів зауважує, що нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару, укладення покупцем товару договору з метою безпідставного формування податкової вигоди має підтверджуватися належними та допустимими доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях.

Неможливість підтвердити відображення контрагентами сум податку на додану вартість у складі податкових зобов'язань згідно даних актів перевірок інших суб'єктів господарювання, порушення кримінальної справи щодо посадової особи контрагента не може бути єдиною і безумовною підставою для висновку про неправомірне формування платником податкового обліку, оскільки невиконання свого зобов'язання однією із сторін господарських відносин не може вважатись підтвердженням наявності мети ухилення від сплати податків та отримання податкової вигоди іншою стороною у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови.

Висновки про сумнівність господарських операцій між позивачем та ФОП ОСОБА_2 податковим органом були зроблені не у зв'язку з непідтвердженням товарності цих операцій, відсутністю чи неправильним складанням первинних документів або неналежним їх відображенням у бухгалтерському чи податковому обліку, а лише на підставі актів про неможливість проведення зустрічних звірок контрагентів платника.

Водночас відповідачем не здійснено аналізу дотримання як позивачем, так і його контрагентами податкової дисципліни у спірних правовідносинах (відсутній аналіз первинних документів), а встановлені порушення податкового законодавства ґрунтуються виключно на припущеннях щодо протиправної діяльності контрагентів позивача.

Таким чином, в основу збільшення позивачу грошових зобов'язань не може бути покладено висновки актів зустрічних звірок його контрагентів без фактичного встановлення порушень податкового законодавства самим позивачем.

З цього приводу судова колегія звертає увагу на те, що відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, тому позивач не може нести відповідальності за можливі протиправні дії інших юридичних осіб.

Отже, доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування валових витрат та податкового кредиту.

Таким чином, відповідачем під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності чи недотримання принципу належної обачності при виборі контрагентів.

Відповідно до ч. 2 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції. Суд апеляційної інстанції може дослідити також докази, які досліджувалися судом першої інстанції з порушенням вимог цього Кодексу.

Оскільки апелянтом жодним чином не обґрунтовано існування обставин, що унеможливили надання суду першої інстанції доказів, які подано безпосередньо апеляційному суду, відповідно, колегія суддів позбавлена можливості прийняти їх до уваги та надавати їм правову оцінку в силу наведених норм.

Отже, під час вирішення спору судом встановлено правомірність включення позивачем до витрат, пов'язаних з господарською діяльністю у 2012-2014 роках, витрат здійснених платником у зв'язку з придбанням товарів у контрагентів ТОВ "Торенія", ТОВ "Оптімус-МТ", ТОВ "Інтент Трейд" та ТОВ "Укроптторг-2014".

Водночас, податковим органом не доведено висновків порушення позивачем п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України та відсутність документального підтвердження витрат, пов'язаних з господарською діяльністю позивача.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що спірне податкове повідомлення-рішення Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 22.04.2015 № прийняте відповідачем протиправно та підлягає скасуванню.

У зв'язку із цим, апеляційний суд погоджується також із висновком суду попередньої інстанції щодо протиправності прийнятих контролюючим органом рішення № від 22.04.2015, яким до ОСОБА_2 застосовано штрафні санкції у розмірі 5951,74 грн. та вимоги №Ф- від 22.04.2015 про сплату боргу зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі суму 59517,42 грн.

Відповідно до п. 4 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове держане страхування" платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з пп.2 п. 1 ст. 7 цього Закону єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Відповідно до ч.11 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове держане страхування" єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

За висновком акта перевірки ФОП ОСОБА_2 не утримано та не перераховано суму єдиного соціального внеску, яка підлягала сплаті до бюджету на загальну суму 59517,42 грн., в тому числі у 2012 році - 22747,38 грн., у 2013 році - 11728,10 грн. та у 2014 році - 25041,94 грн.

Поряд із цим, під час вирішення спору встановлено, що позивачем правомірно включено до витрат, пов'язаних з господарською діяльністю у 2012-2014 роках, витрати, здійснені ним у зв'язку з придбанням товарів у контрагентів ТОВ "Торенія", ТОВ "Оптімус-МТ", ТОВ "Інтент Трейд" та ТОВ "Укроптторг-2014", а відповідачем неправомірно донараховано суму податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 89244,26 грн., в тому числі 71395,41 грн. за основним платежем та 17848,85 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано констатував, що оскільки суму податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб у розмірі 89244,26 грн., визначеного згідно податкового повідомлення-рішення № від 22.04.2015 нараховано неправомірно, відповідно, відсутні підстави для донарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 59517,42 грн.

За таких обставин, рішення № від 22.04.2015 про застосування штрафних фінансових санкцій та вимога №Ф- від 22.04.2015 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування є протиправними та підлягають скасуванню.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача у повному обсязі.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, рішення та скасування вимоги - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддіІ.О. Грибан

О.О. Беспалов

Повний текст ухвали виготовлено 25 січня 2016 року

.

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Грибан І.О.

Беспалов О.О.