Справа № 2-229/10/1415
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2016 р.м.ОдесаСправа № 2-229/10/1415

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Микитей Л.Л.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 17 червня 2013 року за позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Кривоозерської районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання протиправними дій, стягнення щорічної разової грошової допомоги,-

В С Т А Н О В И В:

21.06.2010 року ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з позовом до управління праці та соціального захисту населення Кривоозерської районної державної адміністрації Миколаївської області , в якому просила визнати протиправною відмову відповідача в проведенні перерахунку та виплаті разової грошової допомоги за 2010 рік у розмірі 3 мінімальних пенсій за віком; стягнути з відповідача разову грошову допомогу за 2010 рік у розмірі 1798 грн.

Рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 10.09.2010 року позовні вимоги задоволено частково; визнано дії відповідача щодо порушення прав позивача на своєчасне нарахування та отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2010 рік протиправними; зобов'язано відповідача здійснити перерахунок щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2010 рік в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру встановленого ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати з урахуванням виплачених сум; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської від 16.02.2011 року рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 10.09.2010 року залишено без змін.

03.12.2012 року ОСОБА_2 звернулась до Кривоозерського районного суду Миколаївської області з заявою про зміну способу та порядку виконання рішення у порядку ст. 373 ЦПК України. Позивач просила суд замінити в резолютивній частині з "зобов'язано відповідача здійснити перерахунок щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2010 рік в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру встановленого ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати з урахуванням виплачених сум" на "стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 заборгованість по виплаті щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2010 рік в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру встановленого ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у сумі 1798 грн.".

Ухвалою Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 13.12.2012 року заяву позивачки залишено без задоволення.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2013 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження на ухвалу Кривозерського районного суду Миколаївської області від 13.12.2012 року, оскільки справа не підлягає апеляційному розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області скасовано ухвалу Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 13.12.2012 року та справу направлено до суду першої інстанції для розгляду питання про зміну способу та порядку виконання рішення в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 17.06.2013 року заяву ОСОБА_2 про зміну способу та порядку виконання рішення залишено без задоволення.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.07.2013 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження на ухвалу Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 13.12.2012 року, оскільки вже є ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою.

18.08.2015 року Вищий адміністративний суд України своєю ухвалою залишив без змін ухвалу Кривозерського районного суду Миколаївської області від 13.12.2012 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2013 року.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 18.08.2015 року скасував ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.07.2013 року та направив справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги на ухвалу Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 17.06.2013 року, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви про зміну способу та порядку виконання рішення суду, виходив з того, що задоволення заяви призведе до зміни резолютивної частини судового рішення по суті.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне:

Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об'єкта стягнення або з інших причин.

Обґрунтування заявником подання заяви про зміну способі і порядку виконання рішення невиконанням боржником рішення суду, не дає суду можливості застосувати зміну способу і порядку виконання цього рішення.

Крім того, слід зазначити, що реалізуючи своє право на захист, позивач має право вимагати від суду зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії (пункт 2 частини 4 статті 105 КАС України).

При цьому, колегія суддів вважає, що зміна на підставі статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права. Однак, зміна способу і порядку виконання рішення суду із зобов'язання на стягнення такої виплати призведе до зміни рішення по суті.

Аналіз норм та статті 263 КАС України дають підстави зробити висновок про те, що суд, здійснюючи зміну способу і порядку виконання рішення суду, не може змінювати зміст резолютивної частини рішення або змінити обраний судом спосіб захисту порушеного права.

Аналогічна правова позиція зі спірного питання висловлена Верховним Судом України у постановах від 11 листопада 2014 року № 21-394а14 та № 21-475а14, від 13 січня 2015 року № 21-604а14, від 17 лютого 2015 року № 21-622а14.

Разом з тим, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що суд позбавлений можливості встановлювати конкретні суми, що належать до виплати позивачу, оскільки розрахунок суми щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2010 рік належить до повноважень управління праці та соціального захисту населення Кривоозерської районної державної адміністрації Миколаївської області.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем. Зазначена позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 31.07.2014 року у справі № К/800/62158/13.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, відповідно до ст. 200 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції:

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 17 червня 2013 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: А.В. Бойко

Суддя: Т.М. Танасогло

Суддя: О.В. Яковлєв