Справа № 813/4602/15
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2016 року м. Львів № 813/4602/15

15 год. 42 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Клименко О.М. за участю секретаря судового засідання Думич Х.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1;

відповідача 1: представник не прибув;

відповідача 2: представник не прибув;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Шевченківського районного відділу Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про скасування наказів, поновлення на посаді, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1І.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (далі - ГУМВС України у Львівській області), в якому, з урахуванням клопотання про збільшення позовних вимог від 12.10.2015 року, просить:

- скасувати наказ ГУМВС України у Львівській області № 2239 від 10.08.2015 року в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення звільнення з органів внутрішніх справ;

- скасувати наказ ГУМВС України у Львівській області № 640 о/с від 08.09.2015 року в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ;

- поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого слідчого відділення Шевченківського районного відділу ЛМУ ГУМВС України у Львівській області з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що наказом ГУ МВС України у Львівській області № 2239 від 10.08.2015 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників СВ Шевченківському РВ ГУМВС України у Львівській області» на нього було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ за грубе порушення службової дисципліни, вимог Дисциплінарного статуту ОВС, Присяги працівника ОВС України, п.1.2 розділу ІV Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 року за № 155, що виразилось у керуванні автомобілем в стані алкогольного спяніння, непредявлення для перевірки працівникам ДАІ водійських документів. Вважає, що застосовані заходи дисциплінарного характеру винесені безпідставно, є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки із вказаним наказом позивач ознайомився 20.08.2015 року та одразу ж звернувся із заявою до ГУМВС України у Львівській області для ознайомлення з матеріалами службової перевірки та висновком службового розслідування. Вказує, що на момент інциденту відповідно до наказу Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області № 18-в від 15.06.2015 року «Про надання відпусток», перебував у щорічній відпустці з 16.06.2015 року, тобто повністю припинив виконання своїх службових обовязків. Крім того зазначає, що станом на день видачі наказу про накладення дисциплінарного стягнення № 2239 від 10.08.2015 року жодного процесуального рішення (протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності, постанови суду) про визнання винним в інкримінованому правопорушенні не було і немає.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач 1 Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області позов заперечив повністю з підстав, викладених в письмових запереченнях на позовну заяву. Зазначив про те, що накладенню на позивача дисциплінарного стягнення та звільнення з органів внутрішніх справ передував висновок службового розслідування. При службовому розслідуванні досліджувались факти та обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку, наявність чи відсутність дисциплінарного проступку, а не доводилась його вина у вчиненні адміністративного правопорушення. У процесі службового розслідування вина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку доведена повністю. При службовому розслідуванні опитаний слідчий СВ Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області лейтенант міліції ОСОБА_1, відмовився від надання пояснення відповідно до ст. 63 Конституції України та повідомив, що будь - яких спиртних напоїв 17.06.2015 року не вживав. При визначенні виду дисциплінарного стягнення враховувалась тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи, її ставлення до виконання службових обовязків, рівень кваліфікації, тощо. Вказує, що дії з боку позивача, який є працівником правоохоронних органів, є неприпустимими. До заперечення додано запис фіксації з місця події, який є у вільному доступі у мережі Інтернет. Обставини, за яких вчинено дисциплінарний проступок позивачем, набули значного суспільного резонансу, підірвали авторитет правоохоронних органів. Крім того, зазначає, що перед звільненням позивача з органів внутрішніх справ, відповідно до наказу МВС України № 181, проведено його атестацію. Відповідно до атестаційного листа з вересня 2014 року по вересень 2015 року, атестаційна комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню з ОВС України за порушення дисципліни.

Представники відповідача 1 та відповідача 2 в судове засідання не прибули, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджено повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Суд заслухав пояснення позивача, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 прийнятий на службу в органи внутрішніх справ 01.09.2007 року. З 01 листопада 2013 року призначений на посаду слідчого слідчого відділення Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС.

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ у Львівській області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників СВ Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у ЛМУ ГУМВС України у Львівській області» від 10.08.2015 року № 2239, за грубе порушення службової дисципліни, ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, Присяги працівника ОВС України, п.1.2. розділу ІV Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 року № 155, що виразились у керуванні автомобілем в стані алкогольного спяніння, непредявлення для перевірки працівникам ДАІ водійських документів, на слідчого СВ Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення звільнення з органів внутрішніх спав.

Відповідно до результатів атестування атестаційного листа від 03.09.2015 року ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню з ОВС за порушення дисципліни.

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ у Львівській області № 640 о/с від 08 вересня 2015 року «По особовому складу» відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України з підстав пункту 64 підпункту «є» (за порушення дисципліни).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

У відповідності до ч.1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 15 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Загальними ознаками публічної служби є те, що це професійна діяльність осіб, які її обіймають, що здійснюється на основі Конституції, законів та інших нормативно-правових актів, за змістом полягає у виконанні завдань і функцій держави (органів державної влади), оплачується з державних коштів.

Проходження служби в органах внутрішніх справ регламентується спеціальним законодавством - Законом України «Про міліцію», Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (надалі - Положення), введеним в дію Постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991р. № 114, Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України (далі - Дисциплінарний статут), затвердженим Законом України від 22.02.2006 р. №3460-ІV.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про міліцію» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, права і обов'язки, організація роботи та структура підрозділів міліції визначаються положеннями, які затверджуються Міністром внутрішніх справ України відповідно до цього ж Закону.

Згідно зі ст. 25 цього ж Закону, працівник міліції у межах повноважень, наданих цим же Законом та іншими законодавчими актами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень, встановлені Дисциплінарним статутом.

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту визначено поняття дисциплінарного проступку - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту передбачено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового i начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового i начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів i наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту, на ocіб рядового i начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ, згідно з цим Статутом. Звільнення зi служби осіб рядового i начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни, як вид дисциплінарного стягнення передбачено пунктом 6 частини першої статті 12 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» та відповідно до статті 14 цього Закону є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу (ст.14 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ст.14 Статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 року №230 (далі - Інструкція № 230), визначено порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні.

Пунктом 2.1. Інструкції № 230 визначено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, повязані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Судом встановлено, що підставою для накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з ОВС стало те, що 17.06.2015 року о 23:15 у м. Львові на вул. Гречаній працівниками ВДАІ з обслуговування м. Львів ГУМВС було зупинено, автомобіль НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1, старшого лейтенанта міліції, слідчого СВ Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області. Під час перевірки документів у водія (позивача) було встановлено, що останній перебуває в стані алкогольного спяніння, ознаками чого були різкий запах алкоголю, почервоніння очей, невиразна мова і нестійка хода. Разом із ОСОБА_1 в автомобілі в якості пасажира перебував ОСОБА_2, старший лейтенант міліції, слідчий СВ Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області. На вимогу працівників ДАІ щодо предявлення водійських документів та проходження тесту на вживання алкоголю, старший лейтенант міліції ОСОБА_1 почав поводити себе неадекватно, а саме ліг на землю та вимагав виклику працівників медичної допомоги. Старший лейтенант міліції ОСОБА_2, поводив себе адекватно, знаходився біля автомобіля та спостерігав за подією, в дії працівників ДАІ не втручався. Після приїзду карети швидкої медичної допомоги старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1, було госпіталізовано до Львівського обласного державного клінічного наркологічного диспансеру. Відповідно до повідомлення Головного лікаря Львівського обласного державного клінічного наркологічного диспансеру ОСОБА_3 від 18.06.2015 року № 348 встановлено, що ОСОБА_1, 18.02.1989 р. н., був доставлений бригадою швидкої допомоги № 30 підстанції № 1 з діагнозом гостра алкогольна інтоксикація та госпіталізований в стаціонарне відділення № 1 диспансеру 18.06.2015 року о 00:10. При клінічному обстеженні у хворого виявлені ознака гострої алкогольної інтоксикації. При лабораторному дослідженні біологічного середовища (сечі) установлено вміст еталону 2,1 проміле. 18.06.2015 року о 12:00 ОСОБА_1 залишив стаціонарне відділення диспансеру за власною заявою.

Обставини, достатні для накладення дисциплінарного стягнення, встановлені за результатами службового розслідування, проведеного на підставі наказу ГУМВСУ у Львівській області від 18.06.2015 року № 1761 «Про призначення службового розслідування за фактом керування приватним автомобілем слідчим СВ Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_1 у нетверезому стані».

Висновком службового розслідування від 03.08.2014 року встановлено, що на момент керування автомобілем в стані алкогольного спяніння, старший лейтенант міліції ОСОБА_1, перебував поза службою (у відповідності до наказу Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС від 15.06.2015 року № 18-в з 16 червня по 16 липня 2015 року знаходився у черговій відпустці за 2015 рік), користувався автомобілем НОМЕР_2 на підставі посвідчення водія серії ВСВ № 301770, категорії «В», виданого 23.04.2007 РЕВ 3-го МРВ ДАІ при ГУМВС, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВСС № 351741, виданого 18.07.2008 року РЕВ 1-го МВ ДАІ при ГУМВС (автомобіль належить громадянину ОСОБА_4М.) та полісу обовязкового страхування цивільної відповідності власника транспортного засобу серії АІ № 2926176, дійсний до 10.08.2015. Висновок перевірки законності користування ОСОБА_1, вищевказаним транспортним засобом, затверджений начальником Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС 22.12.2004 року. Старший лейтенант міліції ОСОБА_2, на момент керування автомобілем в стані алкогольного спяніння старшим лейтенантом міліції ОСОБА_1, знаходився поза службою (позаробочий час).

Суд зазначає, що стаття 70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС України, є обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі

Допитані в якості свідків у судовому засіданні інспектор ДПС РДПС ВДАІ з обслуговування м. Львів ГУМВС України у Львівській області прапорщик міліції ОСОБА_5 та інспектор ДПС РДПС ВДАІ з обслуговування м. Львів ГУМВС України у Львівській області старший сержант міліції ОСОБА_6 вказали, що під час патрулювання 17.06.2015 року було помічено, що автомобіль НОМЕР_2 рухався без увімкненого світла в темну пору доби. Даний автомобіль було зупинено на вул. Гречаній у м. Львові, на вимогу працівника міліції предявити посвідчення водія водій відмовився. Водій та пасажир вийшли з автомобіля, водій автомобіля закрив автомобіль та викинув ключі. Під час спілкування з водієм від нього було чути різкий запах алкоголю. Після чергового прохання предявити посвідчення водія та документи водій впав на землю. На місце події було викликано швидку медичну допомогу та слідчо-оперативну групу. Карета швидкої допомоги забрала водія автомобіля до лікарні. Свідки вказали на те, що сам водій падав на землю та поводив себе неадекватно.

В судовому засіданні 07.12.2015 року в якості свідка було допитано лікаря Львівської швидкої медичної допомоги 1 підстанція ОСОБА_7. З пояснень свідка вбачається, що 17.06.2015 року після прибуття на виклик на вул. Гречаній було виявлено чоловіка, який лежав на асфальті. Ознак видимих травм та садин не було, відчувався стійкий запах алкоголю. Чоловік свідомо не давав себе оглянути, відвертався від нашатирного спирту. З огляду на те, що біля нього не було ні родичів, ні документів, а від нього відчувався різкий запах алкоголю, він був доставлений в супроводі міліції до наркологічного відділення, як невідомий № 1.

Крім того, судом було досліджено відеозапис (диск з записом наявний в матеріалах справи), на якому було зафіксовані події, що мали місце 17-18.06.2015 року. (а. с. 70).

Судом було скеровано запит до Львівського обласного державного клінічного наркологічного диспансеру щодо надання інформації, а саме: « 1) хто проводив медичний огляд для встановлення факту стану спяніння у гр. ОСОБА_1 18.06.2015 року о 01:10 год.?; 2) які саме аналізи біологічних середовищ організму для визначення еталону проводились у гр. ОСОБА_1 18.06.2015 року о 01:10 год?».

На вказаний запит Львівський обласний державний клінічний наркологічний диспансер надав відповідь від 07.12.2015 року. Відповідно до даної відповіді гр. ОСОБА_1 був доставлений бригадою швидкої допомоги № 30 підстанції №1 (лікар ОСОБА_7І.) з діагнозом: гостра алкогольна інтоксикація та госпіталізований в стаціонарне відділення № 1 диспансеру 18.06.2015 року в 01:10 год. При клінічному обстеженні у хворого виявлені ознаки гострої алкогольної інтоксикації. Лабораторне дослідження біологічного середовища (сечі) проводилось біохімічним аналізатором з фотометричним каналом «Cobas Integra» 400 Plus, виробник ROCHE Diagnostics Ltd (Швейцарія), зареєстрований в Україні (Свідоцтво про державну реєстрацію № 3722/2005), результат дослідження 2,1 % еталону. 18.06.2015 року о 12:00 год., гр. ОСОБА_1 залишив стаціонарне відділення № 1 диспансеру за власною заявою.

Проаналізувавши наведені норми законодавства та оцінивши встановлені в ході судового розгляду обставини суд дійшов висновку про наявність факту скоєння позивачем вчинку, що дискредитує звання працівника органів внутрішніх справ, що виразилося у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння та без необхідних документів, а також скоєння вчинку, що дискредитує звання працівника правоохоронного органу.

Дані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 грубо порушив обов'язки рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ щодо дотримання дисципліни, що проявилось у керуванні ним автомобілем в стані алкогольного сп'яніння. Вказаний вчинок належним чином зафіксовано, йому надано вичерпну оцінку в ході проведення службового розслідування, за результатами якого до позивача застосовано один з видів дисциплінарної відповідальності звільнення з органів внутрішніх справ.

Суд дійшов висновку, що звільнення позивача проведено у відповідності до вставленого порядку, зокрема, службове розслідування за фактом порушення позивачем службової дисципліни проведено у місячний строк, а обставини вчинення проступку підтвердженні письмовими доказами.

Крім того, суд зазначає, що пунктом 3.17. наказу МВС України від 16.03.2007 року № 81 «Про заходи щодо зміцнення дисципліни і законності в органах внутрішніх справ та попередження надзвичайних подій, пов'язаних із загибеллю й травмуванням особового складу» визначено, що до працівників, які керують транспортними засобами в стані алкогольного сп'яніння, незалежно від наслідків, слід приймати безальтернативне рішення - звільнення з органів внутрішніх справ, а керівників, які приховують такі факти, понижувати в посаді. Інформацію про такі випадки доводити до відома всього особового складу. До матеріалів справи долучено зобов'язання про дотримання транспортної дисципліни від 15.01.2015 року, де є підпис позивача під текстом: не здійснювати виїзд автотранспортом в стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння. Тобто, позивач знав вимоги чинного законодавства та позицію МВС з приводу безальтернативного звільнення за вчинені ним порушення.

Судом не беруться до уваги твердження позивача про те, що із наказом про звільнення позивач ознайомився 20.08.2015 року та одразу ж звернувся із заявою в ГУМВС України у Львівській області для ознайомлення з матеріалами службової перевірки та висновком службового розслідування, а також, що на момент подання позовної заяви позивачу не було надано доступу до вказаних матеріалів. В матеріалах справи міститься пояснення позивача від 20.07.2015 року (а. с. 50), відповідно до якого ОСОБА_1 повідомив, що 17.06.2015 року він спиртних напоїв не вживав, щодо інших подій від надання пояснень відмовився на підставі ст.63 Конституції України.

Позивач стверджує, що на момент інциденту, відповідно до наказу Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області № 18-в від 15.06.2015 року «Про надання відпусток» позивач перебував у щорічній відпустці з 16.06.2015 року, тобто повністю припинив виконання своїх службових обовязків. Суд зазначає, що пунктом 3.7 наказу МВС України від 26.03.2010 року № 90 «Про стан дисципліни й законності в діяльності органів та підрозділів внутрішніх справ та заходи щодо його покращання» вирішено вживати суворих заходів дисциплінарного впливу до працівників, які допускають порушення Правил дорожнього руху, випадки керування транспортними засобами без відповідних документів, не розмитненими, не зареєстрованими і не придатними до експлуатації автомобілями, а також до працівників Державтоінспекції, які не реагують на такі факти. За результатами службового розслідування стосовно працівників, які керують транспортними засобами в стані алкогольного сп'яніння, вирішувати питання про їх звільнення з органів внутрішніх справ. З огляду на наведене, перебування позивача у щорічній відпустці не звільняє його від обовязку дотримання Правил дорожнього руху щодо заборони керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Суд констатує, що відсутність протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності, постанови суду про визнання винним позивача за вчинення певних дій не є тотожним із застосуванням до позивача дисциплінарної відповідальності за скоєння дисциплінарного проступку, що виразилося у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння та без необхідних документів. Відтак, твердження позивача про те, що станом на день видачі наказу про накладення дисциплінарного стягнення № 2239 від 10.08.2015 року жодного процесуального рішення (протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності, постанови суду) про визнання винним в інкримінованому правопорушенні не було і немає, судом не беруться до уваги.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Докази подані відповідачами переконують у безпідставності позовних вимог в частині визнання протиправними і скасування п. 1 наказу Головного управління МВС України у Львівській області № 2239 від 10.08.2015 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників СВ Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області» та наказу Головного управління МВС України у Львівській області № 640 о/с від 08.09.2015 року «Про особовому складу».

Оцінюючи правові акти індивідуальної дії відповідачів на відповідність ч. 3 ст. 2 КАС України, суд вважає, що вони були прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України; з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та неупереджено.

Стосовно позовних вимог про поновлення позивача на посаді слідчого слідчого відділення Шевченківського районного відділу ЛМУ ГУМВС України у Львівській області з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд зазначає, що такі ґрунтуються на твердженні про протиправність оскаржуваних наказів. Оскільки судом встановлено правомірність винесення вказаних наказів, підстави для задоволення адміністративного позову у цій частині відсутні.

Суд враховує також і те, що відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, ці обставини повинні довести субєкти владних повноважень, які є відповідачами, оскільки саме з встановленням цих обставин повязана правомірність прийнятих рішень.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Відповідно до положень ст. 94 КАС України судові витрати відшкодування не слід.

Керуючись ст.ст. 17-19, 94, 160-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складено та підписано 28.01.2016 року.

Суддя Клименко О.М.