Справа № 2-а-32/10
Суддя: Савицька Л. Й.
Дата ухвалення: 2010-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-32/10

провадження у справі № -

26 січня 2010 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючої судді Савицької Л.Й

при секретарі Бондаренко Ю.О.

з участю позивачки ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління пенсійного фонду України в м. Новоград-Волинський Житомирської області

про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2009 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом та просить визнати відмову відповідача у виплаті їй щомісячної соціальної допомоги дітям війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за протиправною, зобов'язати його здійснити нарахування вказаної допомоги та забезпечити її виплату за 2006-2008 роки в сумі 3 006 грн. 81 коп.

Свої вимоги мотивує тим, що є дитиною війни і відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на щомісячну соціальну допомогу у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Однак, відповідачем вказана допомога не виплачувалась.

Законами України про державний бюджет на 2006- 2008 роки розмір державної соціальної допомоги дітям війни був обмежений. Зазначає, що рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 та 22.05.2008 років ці обмеження скасовані, зазначені положення вказаних законів були визнані неконституційними. У зв'язку з цим 08.07.2009 року звернулась з письмовою заявою до Управління пенсійного фонду України в м. Новоград-Волинський Житомирської області з вимогою про відповідний перерахунок за 2006-2008 роки та виплати їй вищезазначеної допомоги у встановленому Законом розмірі, проте їй було відмовлено.

В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в позові.

Представник Управління пенсійного фонду України в м. Новоград-Волинський Житомирської області позов не визнав, надав письмові заперечення (а.с.18-20 ), крім того, пояснив, що в 2006-2007 роках щомісячна соціальна допомога позивачці не виплачувалась у зв'язку з відсутністю коштів в Управлінні. В 2008 році позивачці виплата підвищення до пенсії проводилась відповідно до вимог чинного законодавства. Також наполягав на тому, що позивачка пропустила строк звернення до адміністративного суду про визнання неправомірними його дій щодо відмови їй у виплаті вищезазначеної допомоги за 2006-2008 роки.

Згідно статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивачка є дитиною війни, що підтверджується відповідним посвідченням (а.с.8).

Відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року який набрав чинності з 01.01.2006 року, до дітей війни віднесені особи, які є громадянами України та яким на час закінчення Другої світової війни (2 вересня 1945 року) було менше 18 років. Статтею 6 Закону передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком. Фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Статтею 110 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» від 20.12.2005 року № 3235-1V було встановлено, що пільги дітям війни, передбачені абз. 7 ст. 5 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», запроваджуються у 2006 році поетапно, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Згідно діючого на той час законодавства, у 2006 році Урядом не впроваджувався порядок надання пільг, передбачених ст. 6 України «Про соціальний захист дітей війни».

Таким чином, відповідно до вищезазначених Законів, у відповідача не було підстав нараховувати та сплачувати позивачці доплату до пенсії, передбачену ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки до 15.03.2006 року дію зазначеної норми було зупинено, а потім передбачені нею виплати запроваджені не були.

Крім того, надаючи перевагу Законам України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 20.12.2005 року та «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 19.01.2006 року, суд виходить з того, що закони є актами єдиного органу законодавчої влади - Верховної Ради України, Конституція України не встановлює пріоритету в застосуванні того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає такого закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Конституційний Суд України у п.3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 року № 4-зп (справа про набуття чинності Конституцією) зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

Відповідач по справі протягом 2006 року діяв у відповідності з діючим законодавством та не мав підстав здійснювати позивачу щомісячні доплати до пенсії, оскільки до 15.03.2006 року дія ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» була зупинена, а з 15.03.2006 року здійснення доплат, визначено у інший спосіб, тобто поставлено в залежність від виконання у другому півріччі 2006 року Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік».

Виходячи із системного аналізу наведених норм законодавства, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог позивача, які стосуються виплат доплати до пенсії за 2006 рік, оскільки відсутні правові підстави для їх задоволення.

Мінімальна пенсія за віком відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Розміри прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність, встановлено ст. 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», а саме: з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня - 406 гривень, з 1 жовтня 411 гривень.

Розміри прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність, встановлено ст. 58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», а саме з 1 січня - 470 гривень, з 1 квітня - 481 гривень, з 1 липня - 482 гривні, з 1 жовтня - 498 гривень.

Законами України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 року та «Про Державний бюджет України на 2008 рік» від 28.12.2007 року було призупинено на 2007, 2008 роки дію статті 6 Закону, в зв'язку з чим допомога позивачці в 2007 році не виплачувалась, в 2008 році виплачувалась з врахуванням обмежень, встановлених Законами України «Про державний бюджет України на 2008 рік», тобто менше, ніж встановлено Законом (5-6,23).

Відповідно до ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішеннями Конституційного суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року по справі №1-29/2007, №10-рп від 22.05.2008 року у справі № 1-28/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України, зокрема зміни до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення рішення Конституційним судом України.

Відповідно вказаних рішень Конституційного Суду України, вони мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей законів, що визнані неконституційними. Відповідне рішення Конституційного суду є обов»язковим для виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Відповідно до cm. 73 Закону України «Про Конституційний Суд України», якщо акти (закони та інші правові акти Верховної Ради України, акти Президента України, акти Кабінету Міністрів України, правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим) або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, а тому до певної події або факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відтак, орган державної влади, до компетенції якого віднесено здійснення виплат громадянам в порядку, передбаченому Законом України «Про соціальний захист дітей війни», не зобов'язаний проводити визначені виплати у будь-який інший спосіб та в розмірах, окрім тих, що передбачені Законами України « Про Державний бюджет України на 2007 рік» та «Про Державний бюджет України на 2008 рік» до моменту прийняття рішень Конституційним Судом України.

Таким чином, відповідач з 01.01.2007 року по 09.07.2007 рік та з 01.01.2008 року по 22.05.2008 рік, здійснивши нарахування та виплативши надбавки до пенсії, як дитині війни, до ухвалення Конституційним Судом України рішень від 09.07.2007 року та 22.05.2008 року у розмірі, передбаченому Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та «Про Державний бюджет України на 2008 рік», положення яких були чинними на момент здійснення такої виплати, виконав взяті державою зобов'язання та не порушив прав позивачки, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення належних виплат з 01.01.2007 року по 09.07.2007 рік та 01.01.2008 року по 22.05.2008 рік є безпідставними.

Разом з тим судом встановлено, що надбавка до пенсії позивачці в 2007 році, всупереч рішенню Конституційного Суду України, була невиплачена незаконно.

Згідно ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивачка звернулась до суду з позовом 14 серпня 2009 року, рішення Конституційного суду України від 09.07.2007 року та від 22.05.2008 року були висвітлені у пресі, отже, позивачка пропустила строк звернення за захистом порушеного права до суду. Відповідач в судовому засіданні наполягав на застосуванні строків позовної давності.

Відповідно до ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Таким чином, позовні вимоги позивачки, які стосуються виплат доплати до пенсії, як дитині війни, за 2007 та 2008 роки не підлягають задоволенню в зв'язку з пропуском строку звернення до адміністратнвного суду.

Керуючись Законом України «Про соціальний захист дітей війни», Законами України про державний бюджет на 2006-2008 роки, Рішеннями Конституційного суду України від 09.07.2007 року по справі №1-29/2007, від 22.05.2008року у справі №10-рік/2008, ст.ст. 99, 158-163, 167, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог про визнання неправомірними дії Управління пенсійного фонду України в м. Новоград-Волинський Житомирської області по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо невиплати ОСОБА_1 щомісячної надбавки до пенсії у розмірі мінімальної пенсії за віком за 2006 рік - відмовити на безпідставністю, за 2007-2008роки відмовити з пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Постанова Новоград-Волинського міськрайонного суду набирає законної сили після закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги. Заява про апеляційне оскарження подається через Новоград-Волинський міськрайонний суд до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення постанови. Апеляційна скарга подається у тому ж порядку протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуюча суддя