Справа № 826/16937/15
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 грудня 2015 року 11:18 № 826/16937/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.,

при секретарі судового засідання Мар'янченко Д.А.,

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Самсон Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Самсон Т.В., Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області, Реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_3 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Самсон Т.В., Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області, Реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, мотивуючи позовні вимоги тим, що державним реєстратором протиправно прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки земельна ділянка належить позивачу на праві приватної власності з 26.03.2009 р., в не ОСОБА_4, відносно якого накладено арешт. Крім того, позивач зазначає, що на момент підписання договору, обтяжень чи будь-яких прав щодо відчужуваної земельної ділянки у третіх осіб як у межах, так і за межами України, не було, що перевірялось нотаріусом.

У позовній заяві позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення №22384856 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 25.06.2015 р., прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Самсон Тетяною Володимирівною;

- зобов'язати Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області вчинити дії щодо реєстрації права власності на земельну ділянку площею 3,7803 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області за ОСОБА_3.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Державний реєстратор прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Самсон Т.В. заперечувала щодо задоволення позовних вимог.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, суд дійшов висновків про наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 19.06.2015 р. представник ОСОБА_3 звернувся до реєстраційної служби Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області із заявою про проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку, що розташована у Київській області, Вишгородського р-ну, с/р Новопетрівська, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1.

За результатами розгляду вказаної заяви та доданих до неї документів, державним реєстратором прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №22384856 від 25.06.2015 р.

Дане рішення обґрунтоване тим, що заявник звернувся до реєстраційної служби, для реєстрації права власності на підставі договору про задоволення вимоги іпотекодержателя від 26.03.2009 р. №763, посвідченого Явдик Н.А., приватним нотаріусом КМНО Київської області. На підставі цього договору до іпотекодержателя переходить право власності на земельну ділянку, яка належить іпотекодавцю - ОСОБА_4.

Однак, відповідно до інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, сформованої на дату проведення державної реєстрації 25.06.2015 р. права власності нерухомого майна було виявлене обтяження земельної ділянки реєстраційний номер обтяження 11925415, власником якої є ОСОБА_4, яке накладалось на підставі Рішення Вишгородського районного суду Київської області, яке на сьогоднішній час не перебуває в стані погашено.

Позивач, вважаючи дане рішення протиправним та таким, що порушує його права та законні інтереси, звернувся до суду за їх захистом з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 3,7803 га, що розташована у межах Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку Серія НОМЕР_2, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №69.

26.03.2009 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, згідно умов якого: іпотекодавець зобов'язується передати, а іпотекодержатель зобов'язується прийняти у власність за вартістю і на умовах, визначених цим Договором, належну Іпотекодавцю на праві приватної власності земельну ділянку, що розташована на території Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області.

Зазначена земельна ділянка є предметом іпотеки відповідно до Іпотечного договору від 26.03.2009 року, укладеного між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Явдюк Н.А. за реєстровим №761.

Згідно умов Іпотечного договору, вищезазначена земельна ділянка була передана Іпотекодавцем в іпотеку Іпотекодержателю в забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов'язань за Договором позики, укладеним між Іподекодержателем та Іпотекодавцем 26.03.2009 р., стосовно повернення суми позики в 1397506,11 грн., що за курсом НБУ на день укладення цього Договору еквівалентно сумі 134500,00 євро, в строк не пізніше 26.07.2009 р., сплати штрафних санкцій, неустойки, відшкодувань та інших платежів, передбачених Договором позики.

Земельна ділянка передається у власність Іпотекодержателю-Набувачу в рахунок виконання Іпокекодавцем зобов'язань перед Іпотекодержателем за Договором позики від 26.03.2009 р.

Відповідно до п. 1.2 договору земельна ділянка має площу 3,7803 га.

19.06.2015 р. у зв'язку з наміром внести дану земельну ділянку як внесок до статутного капіталу товариства, позивач звернувся до Реєстраційної служби Вишгородського управління юстиції із заявою про реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку.

З картки прийому заяви №22212828 вбачається, що до вказаної заяви додано: державний акт на право власності на земельну ділянку; договір про задоволення вимог іпотекодержателя; договір про внесення змін до договору про задоволення вимог іпотекодержателя; копія паспорту та ідентифікаційного коду; довіреність та копія.

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 р. №1952-IV визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна та регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Закон №1952-IV).

Згідно ч. 5 ст. 3 Закону №1952-IV державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 19 Закону №1952-IV державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 74 Порядку №868 для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком.

Згідно п. 75 Порядку №868 документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: 1) рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; 2) рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; 3) визначений законодавством документ, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна; 4) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об'єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; 5) договір, укладений у порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дублікат; 6) закон, яким встановлено заборону на користування та/або розпорядження нерухомим майном; 7) інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону №1952-IV державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до п. 20 Порядку №868 визначено, що за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

У разі проведення державної реєстрації прав на житловий будинок, будівлю або споруду одночасно з державною реєстрацією прав на земельну ділянку, на якій вони розташовані, державний реєстратор приймає одне рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації щодо таких об'єктів.

Пунктом 28 Порядку №868 передбачено, що державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У рішенні про відмову в державній реєстрації прав зазначаються всі підстави прийняття такого рішення.

Відповідно до ст. 24 Закону №1952-IV, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених статтею 4 2 та частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

З наданого Департаментом державної реєстрації Міністерства юстиції України листа №19.5-32/583 від 01.12.2015 р. вбачається, що у державній реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 (предмет іпотеки) відмовлено з підстав наявності запису про обтяження земельної ділянки з реєстраційним номером 11925415, власником якої є Іпотекодавець.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону №1952-IV державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону.

Відповідно до п. 10 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 р. N 1141, під час розгляду заяви (запиту) державний реєстратор здійснює пошук у Державному реєстрі прав відомостей про: нерухоме майно; право власності та суб'єкта цього права; інші речові права та суб'єкта цих прав; іпотеку та суб'єкта цього права; обтяження прав на нерухоме майно та суб'єкта цих прав.

З інформації, наданої Головним територіальним управлінням юстиції у Київській області листом від 25.11.2015 р. вбачається, що державним реєстратором Самсон Т.В. під час розгляду заяви за реєстраційним №11942516, було здійснено пошуки зазначених вище відомостей та встановлено, що 05.12.2011 року Вишгородською районною державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 02.03.2010 року, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна зареєстровано арешт нерухомого майна за номером 11925415, а саме: невизначеного майна, земельної ділянки, яка розташована на території Новопетрівської сільської ради, площею 3,7803 га, кадастровий номер НОМЕР_3, власник - ОСОБА_4, що стало підставою для прийняття державним реєстратором рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 25.06.2015 р. №22384856.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на наведене у сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог стосовно визнання протиправним рішення державного реєстратора, оскільки прийняте воно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо позовних вимог в частині Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області вчинити дії щодо реєстрації права власності на земельну ділянку площею 3,7803 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області за ОСОБА_3, суд, зважаючи на заявочний принцип здійснення державної реєстрації прав та їх обтяжень, не може підміняти собою орган державної реєстрації - реєстраційну службу Головного територіального управління юстиції у Київській області, а відтак підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.

Крім того, згідно ч. 4 ст. 9 Закону №1952-IV державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Враховуючи наведене, зобов'язання реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві провести державну реєстрацію припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а відтак задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, Окружний адміністративний суд міста Києва, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню повністю.

Частиною 1 ст. 94 КАС України визначено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Зважаючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог повністю, підстави для присудження на користь позивача здійснених судових витрат, з урахуванням вимог ст. 94 КАС України, відсутні.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов