Справа № 639/119/16-а
Суддя: Іванова І. В.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 639/119/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Іванової І.В.

за участю секретаря Тущенко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до рядового поліції УПС МВС у м. Харкові ОСОБА_2, третя особа Управління патрульної служби МВС України в м. Харкові про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

6 січня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова, як адміністративного суду, з позовом до рядового поліції УПС МВС у м. Харкові ОСОБА_2, третя особа Управління патрульної служби МВС України в м. Харкові про скасування постанови.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 11.12.2015 року ним було отримано постанову № ПСЗ 091975 по справі про адміністративне правопорушення від 11.12.2015 року, яка була видана відповідачем у м. Харкові в районі вул. Жовтневої революції, та якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено арешт у розмірі 425,00 гривень.

Відповідно до вищезазначеної постанови, 11.12.2015 року він керуючи автомобілем Volvo 850, державний знак НОМЕР_1, 08.12.2015 року о 16-45 годині в районі вул. Жовтневої революції,68, здійснив стоянку в зоні дії знаку 5.35 (пішохідний перехід), чим порушив п. 15.9.г ПДР, а також не мав при собі полісу цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1.г ПДР України.

Позивач вказує, що із постановою від 11.12.2015 року, виданою інспектором УПС МВС України у м. Харкові він не згодний, вважає її незаконною та не обґрунтованою та такою, що постановлена із суттєвим порушенням його охоронюваних прав. Відповідно до діючого законодавства при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність. При винесенні вищевказаної постанови від 08.12.2015 року, у відношенні до нього все вищезазначене застосовано не було і вимоги закону не враховані. Відповідно до ст. 268 КУпАП були порушені його права, а саме: він не мав можливості дати пояснення та заперечення, вписати їх до бланку постанови, бо працівником поліції йому було зазначено, що його ознайомлено із порядком оскарження постанови, про що він повинний поставити свій особистий підпис; він не міг користуватися юридичною допомогою. Також, у протоколі про адміністративне правопорушення записи зроблено олівцем, прочитати їх складає достатні труднощі для заявника.

Позивач зазначив, що із вказаним у постанові погодитися неможливо, оскільки він намагався пояснити працівнику поліції, що його автомобіль зупинився поза межами дії знаку 5.35, оскільки між пішохідним переходом та авто, яким керував заявник, розстань була не менш, ніж 3 метри. Виходячи з того, що відповідно до п. 3.22 ДБН В.2.3-5-2001 та п. 7.2.15 ДСТУ 2587:2010 «Розмітка дорожна» ширину пішохідного переходу визначають з урахуванням інтенсивності пішохідного руху, при цьому ширина переходу повинна бути не меншою, ніж 4 метри, а знак 5.35 відповідно до ПДР встановлюється справа від дороги на ближчій межі переходу, то від знака до автівки було не менше ніж 7 метрів. Довжина автомобіля, яким він керував складає 4,68 метри, тобто автівка зупинилася не ближче ніж 11,7 метрів від знаку 5.35 (зона дії якого складає 10 метрів), то порушення ПДР в цій частині не вбачається.

Крім того, зону зупинки автомобіля не було освітлено, бо освітлення було відключене у звязку із ремонтними роботами, які проводилися в цьому районі. При цьому жодного знаку в межах зупинки не було видно за причини повної темряви.

Під час складання постанови з боку працівника поліції не проводилася фіксація порушення засобами фото, кіно, відео зйомки, які працюють в автоматичному режимі. Тому в цій частині звинувачення його вина не доведена, а тому відсутня.

Щодо порушення п.2.1.г ПДР України, то на момент складення постанови у позивача був в наявності зазначений документ, але із строком дії, що закінчився. На теперішній час поліс він оформив, документ у нього наявний. Тому покарання в порядку ч.6, ч.7 ст.121КУпАП з цих підстав не передбачене.

Також позивач зазначив, що під час складання постанови працівником Національної поліції України вбачається недодержання вимог п.14 ч.1 ст.15 ЗУ «Про національну поліцію», на підставі якого працівник поліції забезпечує в межах своєї компетенції безпеку дорожнього руху, додержання законів, правил і нормативів у цій сфері та вимог ч.1 ст.16, за якими Національній поліції для виконання покладених на неї обовязків надається право вимагати від громадян і службових осіб, які порушують громадський порядок, припинення правопорушень та інших дій, що перешкоджають здійсненню прав та обовязків Національної поліції, виносити на місці усне попередження особами, які допустили малозначні адміністративні порушення. Враховуючи ту обставину, що з боку заявника було наявне малозначне адміністративне правопорушення, працівник Національної поліції мав винести усне попередження, а не застосовувати штрафні санкції.

Працівником поліції було складено постанову на бланку, який не відповідає встановленому зразку, а саме: печатка з реквізитами для сплату штрафу має помилку, яка унеможливлює встановити факт набрання чинності постанови: замість слова «набирає» печатка містить слово «набере», яке в словнику української мови відсутнє. Таким чином, бланк постанови повинний бути вилучений із обігу та утилізований в установленому порядку.

У зв'язку з вищевикладеним, позивач вважає постанову про накладення на нього адміністративного стягнення необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню, у зв'язку з чим був змушений звернутися до суду.

Позивач позов підтримав та надав пояснення відповідні вищенаведеному .

Відповідач по справі, рядовий поліції УПС МВС у м. Харкові ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив суд відмовити в його задоволенні.

Третя особа Управління патрульної служби МВС України в м. Харкові належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.

Суд, вислухавши пояснення сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 1 частини 1 статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Ухвалою суду від 22 січня 2016 року ОСОБА_1 було поновлено строк для звернення до суду з вказаним вище позовом.

Відповідно до ч.1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права.

Виходячи із завдання адміністративного судочинства на адміністративні суди покладено обов`язок при оскарженні рішень, дій або бездіяльності суб`єктів владних повноважень, якими є органи соціального захисту населення, перевіряти оскаржувані рішення, дії або бездіяльність на їх відповідність певним критеріям, визначеним ч.3 ст. 2 КАС України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовими особами або представником громадської організації чи органу громадської діяльності.

Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» ст.258 КУпАП було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Відповідно до ст. 171-2 КАСУ адміністративні справи з приводу рішень , дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами.

Як вбачається з постанови від 11.12.2015 року позивач ОСОБА_1 керуючи автомобілем Volvo 850, державний знак НОМЕР_1, 08.12.2015 року о 16-45 годині в районі вул. Жовтневої революції,68, здійснив стоянку в зоні дії знаку 5.35 (пішохідний перехід), чим порушив п. 15.9.г ПДР, а також не мав при собі полісу цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1.г ПДР України, чим скоїв правопорушення передбачені ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

Статтею 283 КУпАП та пунктом 2.16 Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 26.02.2009 N 77, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 квітня 2009 р. за N 374/16390 встановлено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, посадова особа виносить постанову в справі про адміністративне правопорушення (додаток 2). Постанова в справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа, та транспортний засіб, його номерний знак; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативно - правового акта, який передбачає відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення; прийняте в справі рішення. Постанова в справі про адміністративне правопорушення повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також інформацію про порядок і строк її оскарження.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У судовому засіданні позивач не заперечував той факт, що у місці його зупинки мався знак «Зупинка заборонена» , однак звернув увагу на те, що такий знак знаходився не у тому місці. Також не заперечував той факт, що на 11 грудня 2015 року не мав полісу цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, отримав такий поліс лише 12.12.2015 року.

Судом встановлено, що рядовий поліції УПС МВС у м. Харкові ОСОБА_2 при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не порушив вимоги статей 276-280 КУпАП та виніс законну постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 69 КАС України докази надають особи, які беруть участь у справі.

Статтею 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивач не надав суду доказів, що в його діях не було порушень ПДР України, доводи позивача, що ним не були порушені правила дорожнього руху не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Докази, які надані у справі, позивачем не спростовані.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 4, 6, 7, 8, 17, 18, 19, 69, 70, 71, 128, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 166, 171-2 КАС України, ст.ст. 1, 2, 9, 23, 122, 247, 251, 288 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити у повному обсязі .

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя І.В.Іванова