Справа № 821/3450/15-а
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2016-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/3450/15-а
15год. 15 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Хом'якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1М, представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" ОСОБА_4, за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

До суду надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_3, в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві Дельта Банк ОСОБА_4 про визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) Зростаючий у євро № 008-21503-240215 від 24 лютого 2015 року, укладеного між ПАТ Дельта Банк та ОСОБА_3, зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Дельта Банк ОСОБА_4 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно ОСОБА_3, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві Дельта банк за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на положення Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб від 23.02.12 № 4452-У1 (далі - Закону № 4452-У1), згідно яких йому має бути виплачена гарантована сума відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Листом № 8821/2026 від 23.09.2015 року тимчасова адміністрація ПАТ Дельта банк повідомила позивача про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) № 008-21503-240215 від 24.02.2015 року, укладеного між ПАТ Дельта банк та позивачем, згідно пункту сьомого частини третьої статті 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, не навівши при цьому конкретних підстав нікчемності договору. Таким чином, рішенням про визнання в односторонньому порядку договору банківського вкладу нікчемним позивача фактично позбавлено права на отримання коштів від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Таке рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ Дельта банк позивач вважає протиправними, оскільки за весь період договірних відносин з ПАТ "Дельта банк", він, як вкладник, не мав жодних переваг по відношенню до інших вкладників чи кредиторів банку, також він не укладав будь яких договорів з банком про здійснення платежу чи передачі майна, а тому посилання відповідачів на п. 7 ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", на підставі якої визнано вищевказаний договір банківського вкладу нікчемним, є безпідставним. Позивач вважає, що тільки судовим рішенням повинний визнаватись недійсним (нікчемним) договір банківського вкладу та застосовуватись приписи статті 228 ЦК України. Для визнання договору нікчемним внаслідок порушення публічного порядку повинна враховуватись вина сторін правочину, таким доказом може бути вирок суду. Окрім того, необхідним є наявність умислу сторін або сторони договору на неправомірне отримання грошових коштів з державного бюджету, позивач же вимагає повернення внесених до банку грошових коштів.

Представник позивача прибув в судове засідання, просить задовольнити позов, додатково звернув увагу на те, що повідомлення про нікчемність договору від 24.02.16 підписано не уповноваженою особою, крім того порушений порядок його надіслання позивачу. ОСОБА_3 не знав про існування Постанови НБУ № 692/БТ від 30.10.14, якою були встановлені певні обмеження на проведення окремих операцій ПАТ «Дельта Банк», факт внесення банківського вкладу підтверджується документально, внесення коштів на рахунок позивача іншою особою здійснено без порушень вимог чинного законодавства та відповідно умов договору.

Представник відповідача - уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ "Дельта Банк" ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, вважає, що позивач правомірно не включений до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО), оскільки позивач не має права на таке відшкодування. Договір Зростаючий у євро № 008-21503-240215 від 24.02.15, укладений між ПАТ Дельта Банк та позивачем, та операція із перерахування грошових коштів на виконання даного договору була здійснена в період дії Постанови Національного банку України № 692/БТ від 30.10.2014 року Про віднесення Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до категорії проблемних, відповідно до якої НБУ запроваджено обмеження в його діяльності, зокрема, банку було заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом. Крім того, відповідач зазначає, що фактично видача, виплата або перерахування реальних коштів у дійсності не проводилася, натомість на підставі поданих позивачем платіжних документів відбувалось виключно коригування структури банківського балансу через зміну обліку грошових зобовязань, що в свою чергу призвело до штучного створення правових підстав для виникнення у Фонду обовязку здійснити виплату суми гарантованого відшкодування по таким операціям.

Представник відповідача - уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ "Дельта Банк" ОСОБА_4 в судовому засіданні, заперечуючи проти позову, суду пояснив, що кошти на рахунок, відкритий на ім'я позивача, надійшли внаслідок "розбивки" вкладу іншого клієнта ОСОБА_5, розмір якого перевищував еквівалент гарантованої суми 200 тис. грн., з метою створення в майбутньому штучного зобов'язання ФГВФО на відшкодування грошових коштів за рахунок держави.

Представник третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог (Фонду гарантування вкладів фізичних осіб) в судове засідання не прибув, про дату час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, заперечень проти адміністративного позову не надав. Суд вважає, що вжив усі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про розгляд даної адміністративної справи та реалізації ним права судового захисту прав та інтересів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення представників, суд дійшов наступного.

Постановою Національного банку України № 692/БТ від 30.10.2014 року Про віднесення Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до категорії проблемних, ПАТ Дельта Банк віднесено до категорії проблемних строком до 180 днів та запроваджено обмеження в його діяльності, зокрема, банку було заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, крім договорів, укладених до набрання чинності Постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

24 лютого 2015 року між ОСОБА_3 та ПАТ "Дельта Банк" укладений договір банківського вкладу (депозиту) №008-21503-240215 "Зростаючий у євро, відповідно до якого банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок № 7016, та приймає від вкладника внесені ним в порядку, передбаченому цим договором, грошові кошти в сумі 5800 євро строком до 10.03.2015 року з нарахуванням 4,5% річних. Умови додаткової угоди № 1 від 24.02.15 до договору передбачали зміст п. 1.8 договору в такій редакції: Зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або шляхом перерахування з поточного рахунку іншої фізичної особи резидента, або готівкою через касу банку в день укладання сторонами цього договору. Виключно для цілей цього договору сторони домовились, що умови п. 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" до відносин, що виникають на підставі до цього договору, не застосовуються.

В підтвердження факту зарахування коштів позивач надав суду платіжне доручення в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності, від 24 лютого 2015 року №46378000 про перерахування на депозитний рахунок позивача 5800 євро від іншого платника - ОСОБА_5 в безготівковій формі.

02 березня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України № 150 Про віднесення публічного акціонерного товариства Дельта банк до категорії неплатоспроможних виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року за № 51 Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві Дельта банк, згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПAT Дельта банк ОСОБА_4.

Уповноваженою особою Фонду на виконання обов'язків, передбачених ст.38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, створено комісію з перевірки договорів (інших правочинів), укладених АТ Дельта банк протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, про що винесено наказ від 29.05.15 № 408.

Під час перевірки робочою комісією встановлено, що ряд договорів банківського вкладу (депозиту), що були укладені між публічним акціонерним товариством Дельта банк та фізичними особами - клієнтами банку після 16.01.2015 року включно, мають ознаки нікчемності. В протоколі засідання комісії від 15.09.15, витяг з якого надано суду, зазначено: Так, дії певних фізичних осіб щодо перерахування з власних поточних рахунків коштів на вкладні (депозитні) рахунки інших фізичних осіб, відкриті в AT Дельта Банк, були зумовлені тим, що сума грошових коштів на рахунках клієнтів - ініціаторів операцій на момент здійснення операції перевищувала суму граничного розміру відшкодування грошових коштів Фондом, і, відповідно, з огляду на незадовільний стан платіжної дисципліни AT Дельта Банк, для таких клієнтів існували ризики щодо незадоволення кредиторських вимог в результаті ліквідації AT Дельта Банк та реалізації його майна. З огляду на це, вказані фізичні особи - платники ініціювали перерахування з власних поточних та вкладних рахунків на вклади (депозити) певної кількості інших фізичних осіб грошових коштів у розмірі, що є необхідним для подальшого відшкодування коштів Фондом ініціатору переказу та/або отримувачу переказу. При цьому, клієнти - ініціатори перерахування коштів, з огляду на наявність на власних рахунках залишків коштів, були кредиторами ОСОБА_6 за відповідними договорами банківських вкладів та/або договорами банківських рахунків. При цьому, зазначені операції із перерахування грошових коштів з поточних рахунків фізичних осіб на вкладні (депозитні) рахунки фізичних осіб, відкриті в ОСОБА_6, які були здійсненні в період дії Постанови Національного банку України № 692/БТ від 30.10.2014 року Про віднесення Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до категорії проблемних (далі - Постанова). Відповідно до зазначеної Постанови було прийнято рішення про віднесення AT Дельта Банк до категорії неплатоспроможних на строк 180 днів та запроваджено обмеження в його діяльності, зокрема, ОСОБА_6 було заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, крім договорів, укладених до набрання чинності Постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків. При цьому, як зазначено в Рішенні Виконавчої дирекції Фонду (протокол № 174/15 від 27.07.2015 року), керівників структурних підрозділів ОСОБА_6 було повідомлено про обмеження на здійснення певних операцій, встановлені вказаної Постановою, лише 15.01.2015 року, а отже, факт надання переваги ОСОБА_6 кредиторам може бути доведений виключно щодо договорів банківського вкладу, укладених після 16.01.2015 року включно. Тобто, за таких умов, укладання між ОСОБА_6 та фізичними особами після 16.01.2015 року договорів банківського вкладу, за якими здійснювалося зарахування коштів на вкладні рахунки від фізичних осіб, які є кредиторами ОСОБА_6, та які не могли розраховувати на відшкодування коштів за рахунок Фонду з огляду на перевищення залишків на рахунках граничної суми відшкодування, мало наслідком надання ОСОБА_6 кредиторам - фізичним особам переваги перед іншими кредиторами. При цьому така перевага полягала у можливості отримати відшкодування коштів за рахунок Фонду через третіх осіб. Більш того, переважна більшість укладених Договорів банківського вкладу (депозиту) містить умову, що зарахування Вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в ОСОБА_6, або готівкою через касу ОСОБА_6. Більш того, відповідно до пункту 5.11. Правил банківського обслуговування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві Дельта Банк (далі - Правила), затверджених ОСОБА_7 директорів AT Дельта Банк Протоколом № 14 від 20 березня 2013 року (з відповідними змінами) зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для Вкладника від третьої особи не допускається. Фактично ж кошти вносилися третіми особами, що є порушенням умов Договору та Правил, що є публічними…На підставі вищевикладеного, Комісія дійшла до висновку, що умови Договорів банківських вкладів, перелік яких наведено в Додатку № 1 до цього Протоколу, укладені між ОСОБА_6 та фізичними - особами після 16.01.2015 року включно, за якими здійснювалися перерахування коштів на вкладні рахунки з рахунків фізичних осіб, що є одночасно кредиторами ОСОБА_6, надають кредиторам - фізичним особам переваги перед іншими кредиторами, а отже такі договори банківського вкладу є нікчемними з підстав, визначених пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

В додатку № 1 до протоколу включено і договір №008-21503-240215 від 24.02.15. Пунктом 1 протоколу засідання комісії затверджено результати перевірки, а пунктом 6 протоколу запропоновано уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації видати відповідний наказ щодо виявлення правочинів, які є нікчемними згідно із п.7 ч. 3 ст. 38 Закону, та щодо застосування наслідків нікчемності.

З урахуванням висновків комісії наказом від 16.09.15 № 813 уповноваженою особою Фонду застосовано наслідки нікчемності договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI. Витяг із Додатку № 1 до наказу № 813 міститься в матеріалах справи, згідно якого договір банківського вкладу №008-21503-240215 від 24.02.15 віднесено до нікчемних.

На виконання наказу № 813 та згідно із доданими до заперечень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб витягів з додатків 2, 3 до наказу №813 було здійснено бухгалтерську проводку по поверненню коштів з депозитного рахунку ОСОБА_3 на суму 5800 євро на рахунок ОСОБА_5. Отже, станом на дату вирішення спору в суді до договору банківського вкладу №008-21503-240215 від 24.02.2015 уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб застосовані наслідки нікчемності правочину згідно із п.7 ч.3 ст.38 Закону № 4452-4452-VI. Як стверджує представник відповідача, кошти на рахунку ОСОБА_3 у ПАТ Дельта банк на підставі цього договору відсутні, але на вимогу суду відповідного доказу про відсутність або наявність коштів на рахунку позивача представниками сторін не надано.

Листом № 8821/2026 від 23.09.2015 року представник тимчасової адміністрації ПАТ "Дельта банк" повідомив позивача про те, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації, на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними з підстав, визначених ч. 3 ст. 38 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", тому позивача повідомлено про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) № 008-21503-240215 від 24.02.2015 року, укладеного між ПАТ Дельта Банк та позивачем, згідно пункту сьомого частини третьої статті 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб , який передбачає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з такої підстави, що банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Постановою Правління НБУ №664 від 02.10.2015 року прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ "Дельта банк". Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.10.2015 року прийнято рішення про початок процедури ліквідації ПАТ "Дельта банк" з 5 жовтня 2015 року, уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "Дельта банк" призначено ОСОБА_4 строком на 2 роки з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року включно , якому делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Дельта банк", визначені статтями 37, 38, 51, ч. 1 та 2 статті 48 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

З 08.10.15 Фонд розпочав виплату коштів вкладникам ПАТ "Дельта банк". При звернені позивача до банку-агента Фонду за отриманням відшкодування коштів у розмірі вкладу, позивачу була надана інформація про його відсутність у списках на виплату.

Вважаючи протиправним рішення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ "Дельта банк" ОСОБА_4 про визнання нікчемним договору банківського вкладу, оскільки воно суперечить вимогам Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та порушує право на отримання гарантованої суми вкладу, ОСОБА_3 звернувся до суду за захистом своїх прав з даним позовом.

Згідно ч.2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлюються Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 року № 4452-VI . Частиною першою статті 3 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права.

Відповідно до частини третьої статті 12 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; 2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; 3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; 4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Предметом даного спору є публічно-правові відносини між ОСОБА_3 та уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ Дельта банк ОСОБА_4 , який є субєктом владних повноважень. Ст. 2 п. 17 Закону № 4452-VI під терміном уповноважена особа Фонду розуміє працівника Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Підставами для визнання протиправним та скасування акта індивідуальної дії, яким є рішення відповідача про визнання нікчемним договору банківського вкладу, є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції суб'єкта, який видав цей акт.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною першою статті 26 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб визначено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень, що є інформацією, доступною для вкладників банків.

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону №4452-VI тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Згідно з ч. 3 ст. 34 Закону № 4452-VI виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду, якій Фонд делегує всі або частину своїх повноважень тимчасового адміністратора.

Повноваження Уповноваженої особи Фонду викладені в ст.37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відповідно до приписів якої Уповноважена особа Фонду має право, зокрема, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій; повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку; зупиняти розподіл капіталу банку чи виплату дивідендів у будь-якій формі; вчиняти дії, спрямовані на виконання плану врегулювання, відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Фонду та інші. Уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду.

За правилами частин першої-третьої статті 27 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб передбачено, що уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Згідно з частиною п'ятою статті 27 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Частина шоста статті 27 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб визначає, що уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Відповідно до пункту 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14 (далі - Положення), передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Наведені норми законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Як вбачається із повідомлення про нікчемність правочину від 23.09.15 ОСОБА_3 не включений до переліку вкладників у зв'язку із визнанням нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) від 24.02.15 № 008-21503-240215 на підставі п. 7 ч. 3 статті 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно з частиною другою статті 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Частиною 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" закріплено підстави, з яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, в пункті 7 зазначено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з такої підстави як-то, банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Отже, Фонд (його уповноважена особа) не просто наділений правом перевірки правочинів з метою виявлення серед них нікчемних, а на нього законом покладено обовязок забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку. Приписи ст. 38 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не визнані неправомірними. В даному випадку, вказані функції реалізовані через прийняття рішення Комісії з перевірки вкладів фізичних осіб (протокол від 15.09.2015 р.), через прийняття уповноваженою особою Фонду наказу № 813 від 16.09.15 про застосування наслідків нікчемності договорів банківського договору та повідомлення позивача (лист від 23.09.15 № 8821/2026) про належність його договору до категорії нікчемних, що зумовлює подальше здійснення з боку уповноваженої особи Фонду дій щодо застосування наслідків нікчемності договору.

Абз.2 ч.3 ст.38 Закону №4452-VI установлено, що порядок виявлення нікчемних договорів, а також відповідних дій фонду передбачено його нормативно-правовими актами. Вказане повністю кореспондується з вимогами ст.19 Конституції та спрямоване на визначення способу, в який ФГВФО або його уповноважена особа може діяти, виконуючи свої повноваження в частині вимог ст.38 указаного закону. Наразі нормативно-правового акта щодо порядку виявлення фондом гарантування вкладів фізичних осіб нікчемних договорів, а також дій фонду в разі їх виявлення, не існує, тому відповідач при розгляді висновків комісії та застосуванні наслідків нікчемності договорів мав керуватись приписами Закону № 4452-VI та загальними нормами законодавства.

Статтею 203 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. У свою чергу загальні підстави недійсності правочину встановлені в ст.215 ЦК. Згідно з ч.1 ст.215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, визначених чч.1 3, 5, 6 ст. 203 ЦК. У ч.2 ст.215 ЦК зазначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (п. 7 ч. 3 ст. 38) до нікчемних правочинів віднесені правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку, умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку. Згідно із ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Суд вважає обґрунтованими доводи відповідача про те, що метою укладання договору між банком та позивачем було отримання коштів іншою особою ОСОБА_5 не від банку й не за рахунок банку, який через фінансові проблеми вже не міг виконувати свої зобовязання перед вкладниками, а від Фонду в сумі яка перевищує 200 тис. грн., в тому числі і за рахунок держави, оскільки кошти Державного бюджету є одним з джерел формування коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Таким чином, нікчемність договору банківського вкладу повязана з порушенням публічного порядку, такий договір не підлягає визнанню недійсним у судовому порядку. Положеннями Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" або інші нормативні акти не зобов'язують уповноважену особу Фонду звертатися до суду з позовом про визнання недійсними договорів позики та вчинених на їх виконання банківських операцій з переказу коштів, а надають право визнавати такі договори нікчемними в позасудовому порядку.

Суд також погоджується з доводами відповідача про те, що у уповноваженої особи ФГВФО на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» ОСОБА_4 були не тільки повноваження щодо віднесення договору до нікчемних, але й обґрунтовані підстави вважати договір № 008-21503-240215 банківського вкладу нікчемним. Зазначений договір був укладений та операція із перерахування грошових коштів на виконання даного договору була здійснена в період дії Постанови Національного банку України № 692/БТ від 30.10.2014 року Про віднесення Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до категорії проблемних, відповідно до якої НБУ запроваджено обмеження в його діяльності, зокрема, банку було заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, крім договорів, укладених до набрання чинності постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків. 15.01.15 про дане обмеження було повідомлено керівникам структурних підрозділів АТ "Дельта Банк". Укладання між банком та позивачем 24.02.15 договору банківського вкладу, за яким здійснювалося зарахування коштів на вкладні рахунки від ОСОБА_5, який є кредитором банку, та який не міг розраховувати на відшкодування коштів за депозитним вкладом повністю за рахунок Фонду з огляду на перевищення залишків на рахунку граничної суми відшкодування, мало наслідком надання банком даному кредитору переваги перед іншими кредиторами. При цьому така перевага полягала у можливості отримати відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів через інших осіб, яким є позивач, шляхом дроблення вкладу на суми в межах гарантійного розміру 200 тис. грн. Про заборону укладати даний договір депозиту могло бути невідомо ОСОБА_3, але було відомо уповноваженій особі банку, яка уклала договір від імені ПАТ "Дельта банк", діючи в порушення введених обмежень НБУ.

Про нікчемність договору банківського вкладу свідчить також той факт, що видача, виплата або перерахування реальних коштів в іноземній валюті в дійсності не проводилася, оскільки в процесі подрібнення депозиту ОСОБА_5 ні він, ні позивач не вносили до банку реальні кошти, суду не надано жодного касового документа, а відбувалось виключно коригування структури банківського балансу через зміну обліку грошових зобовязань, що в свою чергу призвело до незаконних фінансових операцій щодо зарахування депозитних коштів одного вкладника на депозитні рахунки іншої особи, штучного створення правових підстав для виникнення у Фонду обовязку здійснити виплату суми гарантованого відшкодування іншій особі по таким операціям, зменшення ліквідаційної маси банку та збільшення обсягу відповідальності Фонду перед вкладниками. Такі дії спрямовані на порушення публічного порядку та черговості виплат коштів вкладникам та кредиторам неплатоспроможного банку. Позивач не надав суду ніяких пояснень щодо наявності інших причин безготівкового перерахування грошових коштів з рахунку ОСОБА_5 на рахунок ОСОБА_3, тому суд погоджується з доводами відповідача щодо мети укладання догвоору депозиту - «дроблення» вкладу ОСОБА_5 на суми в межах гарантованих ФГВФО 200 тис. грн.

Суд вважає, що умова договору банківського вкладу від 24.02.15 (п. 1.8), яка передбачає безготівкове зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника з депозитного рахунку третьої особи, суперечить чинному законодавству - Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах", затвердженої Постановою НБУ від 12.11.2003 № 492, та Правилам банківського обслуговування фізичних осіб у публічному акціонерному товаристві Дельта Банк (далі - Правила), затверджених рішенням ради директорів АТ Дельта Банк протоколом № 14 від 20 березня 2013 року.

Відповідно до пункту 5.11. Правил, які оприлюднені на сайті банку та доступні для ознайомлення, зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи не допускається. Як вбачається з договору банківського вкладу №008-21503-240215 від 24.02.2015, в ньому містяться посилання на вищезазначені Правила та джерело їх оприлюднення, а тому ці Правила є обов'язковими для позивача, а їх порушення тягне певні наслідки. Додаткова угода № 1 до договору банківського вкладу, яка передбачає таке зауваження як не застосування п. 5.11 Правил до договірних відносин позивача та банку, також суперечить вищевказаним нормативним актам, а тому є також нікчемною.

Діючими законодавчими актами, які регулюють порядок здійснення банками вкладних (депозитних) операцій взагалі не передбачено перерахування грошових коштів з депозитних рахунків одної особи на депозитний рахунок іншої особи. Встановлено, що на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті фізичної особи - резидента можуть зараховуватись готівкова валюта внесена/переказана власником рахунку; валюта, перерахована з власного поточного або власного вкладного (депозитного) рахунку в іноземній валюті; кошти, перераховані з поточного рахунку іншої фізичної особи, якщо це передбачено договором банківського вкладу. З вкладного (депозитного) рахунку фізичної особи - резидента в іноземній валюті за розпорядженням вкладника або за його дорученням кошти повертаються шляхом: виплати готівкою; виплати платіжними документами; перерахування на власний поточний або власний вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті. (п. 10.19, 10.20 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою НБУ від 12.11.2003 № 492). Пунктом 3.2 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затверджене Постановою НБУ від 03.12.2003, № 516 передбачено, що грошові кошти на вкладні (депозитні) рахунки фізичних осіб можуть бути внесені готівкою, перераховані з іншого вкладного (депозитного) рахунку або поточного рахунку і повертаються банками готівкою або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів чи за заявою вкладника на інший його рахунок.

Посилання відповідача на приписи Інструкції про проведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного ОСОБА_6 України від 1 червня 2011 року №174, суд вважає помилковими, оскільки сторони не заперечують того факту, що приймання або видачу готівки в даному випадку не здійснювалось, тому касові операції не проводились, касові документи не оформлялись.

За змістом п. 4 ч. 2 ст. 37 Закону №4452-VI уповноваженій особі, серед іншого, надано право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів. Той факт, що в повідомленні про нікчемність правочину від 23.09.15 не було детально розписано підстав, за якими визнано договір банківського вкладу нікчемним, є недоліком, але позивач дане повідомлення не оскаржує.

Суд вважає, що уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Дельта Банк ОСОБА_4 доведена законність своїх дій щодо призначення перевірки правочину, видачі наказу про застосування наслідків нікчемності правочину, здійснення повідомлення позивача про нікчемність договору банківського вкладу, тобто вчинено дії на підставі та в межах, встановлених Законом № 4452-VI. ОСОБА_5, як вкладник, вклад яких перевищує 200 тисяч гривень, має право подати кредиторські вимоги на ім'я уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, задоволення вимог таких кредиторів здійснюється за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку, в черговості, що передбачена частиною першою статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Суд встановив, що відповідач не приймав рішень про визнання нікчемним спірного договору, як про те стверджує позивач. Натомість, вважаючи договір нікчемним в силу закону, розглянувши рекомендації комісії по перевірці договорів, відповідач вирішив застосувати відповідні наслідки нікчемності договору шляхом прийняття відповідного наказу. З огляду на це, відповідна позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення уповноваженої особи ФГВФО про визнання нікчемним договору банківського вкладу задоволенню не підлягає, оскільки такого конкретного рішення відповідач не приймав, а порушень законодавства чи компетенції при прийнятті наказу № 813 від 16.09.15 або вчинення дій уповноваженою особою Фонду про застосування наслідків нікчемності вказаного договору суд не встановив при розгляді справи. Що стосується протоколу засідання комісії з перевірки правочинів від 15.09.15, то даний протокол має рекомендаційний характер та не є обов'язковим до виконання, не породжує для позивача ніяких обов'язків та не порушує його охоронювані законом права та інтереси.

Відповідно до статей 11, 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Позивачем під час розгляду справи не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог, натомість відповідач, як суб'єкт владних повноважень, та заперечуючи проти позову, довів правовірність власних дій, що є предметом оскарження позивачем.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення відповідача щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу № 008-21503-240215 від 24.02.15 та зобовязання відповідача подати до ФГВФО додаткову інформацію стосовно позивача як вкладника, що має право на відшкодування коштів за рахунок ФГВФО, які є похідними від позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення відповідача.

Оскільки адміністративний позов задоволенню не підлягає, то судові витрати позивачу не відшкодовуються.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст. 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_4, за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправним рішення про визнання нікчемним договору банківського вкладу, укладеного між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_3 та про зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_4 вчинити певні дії.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 25 січня 2016 р.

Суддя Хом'якова В.В.

кат. 9.4