Справа № 815/6222/15
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/6222/15

Категорія: 8.1 Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ізмаїльського МП) на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2015 року по справі за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ізмаїльського МП) до Державної фінансової інспекції в Одеській області про визнання протиправним та часткового скасування вимоги від 03.09.2015 року № 15-05-23-14/8250, -

В С Т А Н О В И В:

20.10.2015 року Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ізмаїльського МП) звернулось до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Державної фінансової інспекції в Одеській області про визнання протиправним та часткового скасування вимоги від 03.09.2015 року № 15-05-23-14/8250 в частині вимог щодо:

- усунення в установленому законодавством порядку порушення ст.ст. 526, 629 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України, вимог договорів про відшкодування земельного податку у частині проведення компенсації земельного податку в завищених обсягах за рахунок врахування у вартості 20% ПДВ, що не передбачено п. 198.1 ст. 198 ПК України, чим завдано матеріальної шкоди (збитків) ДП "АМПУ" на суму (в тому числі) по Ізмаїльській філії - 54,4 тис. грн.;

- усунення в установленому законодавством порядку порушення умов п. 5.1 договору про встановлення сервітуту від 15.07.2013 року № 08-П/90/1-Р, п. 3 ст. 403 ЦК України, а саме нездійснення розрахунку пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення ДП "ІЗМ МТП", внаслідок чого Ізмаїльською філією недоотримано доходів у розмірі штрафних санкцій - пені - у сумі 235,55 тис. грн. за період з 25.09.2013 року по 27.07.2014 року, та призвело до завдання матеріальної шкоди (збитків) Ізмаїльській філії ДП "АМПУ" у сумі 235,55 тис. грн.;

- усунення в установленому законодавством порядку порушення вимог п. 3.3.10.1, п. 3.2.7.3 "Правил визначення вартості будівництва" (ДБН Д 1.1-1-2000), затверджених Наказом Держбуду України від 27.08.2000 р. № 174 (із змінами та доповненнями), п. 1 ст. 9, п. 3, п. 7 ст. 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 pоку № 996-XIV, що виразилось у безпідставному завищені вартості виконаних ремонтно-будівельних робіт на загальну суму 58,39 тис. грн. (з ПДВ), що призвело до зайвої оплати Замовником - Ізмаїльською філією ДП "АМПУ" підрядній організації ПБП "КИНГС" коштів у сумі 58,39 тис. грн. та відповідно до збитків, нанесених ДП "АМПУ" підрядною організацією ПБП "КИНГС";

- усунення в установленому законодавством порядку порушення п. 4, п. 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 № 92, що виразилось у проведенні Ізмаїльською філією нарахування амортизації на 9 квартир у загальній сумі 69,86 тис. грн., які приватизовані фізичними особами та перебувають у приватній власності, що призвело до завищення витрат (на суму проведеної амортизації) на суму 69,86 тис. грн. та завищення в обліку вартість активів (вартість приватизованих квартир) на суму 2 213,10 тис. грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 19.11.2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ізмаїльського МП) подало апеляційну скаргу на вказану постанову суду.

Апелянт посилається на те, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим просить скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19.11.2015 року та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ізмаїльського МП).

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть учать у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи колегія суддів дійшла наступного:

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до п. 2.10 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції України на II квартал 2015 року, п.6.1.3.1 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Одеській області на II квартал 2015 року відповідачем було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в частині діяльності Ізмаїльської філії (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) за період з 01.05.2012 року по 30.04.2015 року.

За результатами проведеної ревізії складено довідку від 28.07.2015 року та Акт ревізії фінансово-господарської діяльності Державного підприємства "Адмінстрація морських портів України" та його філій за період з 01.05.2012 року по 30.04.2015 року, від 31.07.2015 року №05- 11/48.

З метою повного усунення виявлених порушень попередження їх виникнення в подальшому, на підставі п.7 ст.10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" на адресу позивача направлена вимога від 03.09.2015 року № 15-05-23-14/8250 щодо усунення виявлених під час ревізії порушень законодавства в установленому законодавством порядку.

Зокрема, відповідачем висунуто вимогу до Державного підприємства "Адмінстрація морських портів України" в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» усунути в установленому законодавством порядку порушення ст.ст. 526, 629 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України, вимог договорів про відшкодування земельного податку у частині проведення компенсації земельного податку в завищених обсягах за рахунок врахування у вартості 20% ПДВ, що не передбачено п. 198.1 ст. 198 ПК України, чим завдано матеріальної шкоди (збитків) ДП "АМПУ" на суму (в тому числі) по Ізмаїльській філії - 54,4 тис. грн.; усунути в установленому законодавством порядку порушення умов п. 5.1 договору про встановлення сервітуту від 15.07.2013 року № 08-П/90/1-Р, п. 3 ст. 403 ЦК України, а саме нездійснення розрахунку пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення ДП "ІЗМ МТП", внаслідок чого Ізмаїльською філією недоотримано доходів у розмірі штрафних санкцій - пені - у сумі 235,55 тис. грн. за період з 25.09.2013 по 27.07.2014 року, та призвело до завдання матеріальної шкоди (збитків) Ізмаїльській філії ДП "АМПУ" у сумі 235,55 тис. грн.; усунути в установленому законодавством порядку порушення вимог п. 3.3.10.1, п. 3.2.7.3 "Правил визначення вартості будівництва" (ДБН Д 1.1-1-2000), затверджених Наказом Держбуду України від 27.08.2000 р. № 174 (із змінами та доповненнями), п. 1 ст. 9, п. 3, п. 7 ст. 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 pоку № 996-XIV, що виразилось у безпідставному завищені вартості виконаних ремонтно-будівельних робіт на загальну суму 58,39 тис. грн. (з ПДВ), що призвело до зайвої оплати Замовником - Ізмаїльською філією ДП "АМПУ" підрядній організації ПБП "КИНГС" коштів у сумі 58,39 тис. грн. та відповідно до збитків, нанесених ДП "АМПУ" підрядною організацією ПБП "КИНГС"; усунути в установленому законодавством порядку порушення п. 4, п. 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 № 92, що виразилось у проведенні Ізмаїльською філією нарахування амортизації на 9 квартир у загальній сумі 69,86 тис. грн., які приватизовані фізичними особами та перебувають у приватній власності, що призвело до завищення витрат (на суму проведеної амортизації) на суму 69,86 тис. грн. та завищення в обліку вартість активів (вартість приватизованих квартир) на суму 2 213,10 тис. грн.

Не погоджуючись з зазначеною вимогою у частині, що стосується усунення порушень, допущених Ізмаїльською філією Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», позивач оскаржив її до суду першої інстанції.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно відмови у задоволенні позовних вимог Державного підприємства «Адмінстрація морських портів України» в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», зважаючи на наступне:

Згідно Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 року №499/2011(далі - Положення) Державна фінансова інспекція України (далі - Держфінінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України та який входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (пункт 1 цього Положення).

Відповідно п.6 Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями п.7 ст.10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26 січня 1993 року № 2939-ХІІ (далі - Закон № 2939-ХІІ), згідно з якими органу державного фінансового контролю надано право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надана можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Наведена правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду України від 15 квітня 2014 року № 21-63а14, від 20 січня 2015 року у справі № 21-603а14, від 27 січня 2015 року у справі № 21-436а14, від 21 квітня 2015 року у справі № 21-96а15.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку про наявність в органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства, і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, що розглядається, відповідач пред'явив вимогу від 03.09.2015 року № 15-05-23-14/8250 «Про усунення недоліків за наслідками ревізії», яка в оскаржуваній частині вказує на виявлені збитки та їхній розмір.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає такий позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Враховуючи наведене, а також те, що вимоги органу державного фінансового контролю в оскаржуваній частині не є обов'язковими до виконання для підконтрольної установи та виконуються нею добровільно, однак все ж можуть бути зазначені у вимозі, висновок суду першої інстанції щодо відмови Державному підприємству «Адмінстрація морських портів України» в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» у задоволенні позовних вимог є правомірним та обґрунтованим.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, відповідно до ст. 200 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ізмаїльського МП) залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: А.В. Бойко

Судді: Т.М. Танасогло

О.В. Яковлєв