Справа № 826/15002/14
Суддя: Самсін І.Л.
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

головуючого Самсіна І.Л.,
суддів:Волкова О.Ф., Гриціва М.І., Коротких О.А., Кривенди О.В., Кривенка В.В., Маринченка В.Л., Панталієнка П.В., Прокопенка О.Б., Терлецького О.О., -
розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ларс Союз» (далі - Товариство) до державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у м. Києві (далі - Інспекція) про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

Товариство звернулося до суду з позовом до Інспекції, в якому просило:

- визнати протиправними дії щодо складання Інспекцією акта від 22 липня 2014 року № 1641/26-59-22-08/39069185 про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання Товариства щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 1 по 31 травня 2014 року (далі - Акт);

- визнати протиправними дій щодо коригування задекларованих показників податкового кредиту та зобов'язань Товариства у автоматизованій системі (далі - АС) «Податковий блок» на підставі акта;

- зобов'язати Інспекцію відновити показники податкового кредиту та зобов'язань Товариства в автоматизованій системі (далі - АС) «Податковий блок» за травень 2014 року.

Суди встановили, що Інспекція здійснила заходи щодо проведення зустрічної звірки Товариства, за результатами якої складено Акт.

Звіркою встановлено порушення Товариством вимог підпункту 16.1.11 пункту 16.1 статті 16, пункту 45.2 статті 45 Податкового кодексу України (далі - ПК), статті 93 Цивільного кодексу України, статей 1, 9, 19 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців»; пункту 187.1 статті 187, пункту 198.1 статті 198, статті 201 ПУ у зв'язку з тим, що задекларовані податкові зобов'язання та податковий кредит за травень 2014 року підтвердити неможливо.

За результатами перевірки податковий орган також зробив висновок про нереальність здійснення операцій Товариством.

Не погоджуючись із діями та висновками Інспекції, Товариство звернулося до суду для захисту своїх прав та інтересів.

Окружний адміністративний суд міста Києва постановою від 17 жовтня 2014року позовні вимоги задовольнив частково: визнав протиправними дії Інспекції щодо коригування задекларованих показників податкового кредиту та зобов'язань Товариства в АС «Податковий блок» на підставі Акта, зобов'язав Інспекцію відновити показники податкового кредиту та зобов'язань Товариства в АС «Податковий блок» за травень 2014 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 27 січня 2015 року залишив без змін зазначену постанову окружного адміністративного суду міста Києва.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 4 лютого 2015 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Інспекції на постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 17 жовтня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2015 року.

Не погоджуючись із ухвалою касаційного суду, інспекція звернулась із заявою про її перегляд Верховним Судом України з підстави неоднакового застосування Вищим адміністративним судом України положень ПК.

На обґрунтування заяви додала копію ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 липня 2014 року (справа № К/800/10128/14), яка, на її думку, підтверджує неоднакове застосування касаційним судом одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

У вказаній ухвалі касаційний суд зазначив, що дії податкового органу щодо внесення до електронної бази даних «Автоматизована система співставлення Інформаційної системи Міністерства доходів і зборів України «Податковий блок» інформації, отриманої внаслідок проведення зустрічної звірки позивача, в цьому випадку є лише службовою діяльністю працівників податкової інспекції на виконання своїх службових обов'язків по збиранню доказової інформації щодо наявності чи відсутності документального підтвердження господарських операцій. Зазначені дії самі по собі не створюють для суб'єкта господарювання жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав та не породжують для позивача обов'язкових юридичних наслідків.

Вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні касаційним судом положень ПК, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України виходить із такого.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов'язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, урегульовані ПК.

У пункті 61.1 статті 61 цього Кодексу визначено, що податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів (підпункт 62.1.2 пункту 62.1 статті 62 ПК).

Відповідно до статті 71 ПК інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - це комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно з приписами підпункту 72.1.1 пункту 72.1 статті 72 ПК для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.

У пункті 74.1 статті 74 ПК зазначено, що податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів.

Висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій податкових інспекторів, не породжують правових наслідків для платника податків і, відповідно, такий акт не порушує прав останнього.

Включення суб'єктом владних повноважень до бази даних інформації про таку перевірку не створює жодних перешкод для діяльності платника податку.

Виходячи із системного тлумачення статей 71, 72, 74 ПК колегія суддів Судової плати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла такого правового висновку: для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла за результатами податкового контролю і не може бути виключена з баз даних, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку.

Враховуючи зазначене, виключення з бази даних інформації, внесеної на підставі Акта, є необґрунтованим.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 9 грудня 2014 року (справа № 21-511а14).

Оскільки у справі, що переглядається, суди неправильно застосували норми матеріального права до встановлених у справі обставин, що призвело до неправильного вирішення спору, відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини другої статті 243 КАС необхідно скасувати судові рішення та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 241-243 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

Заяву державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у м. Києві задовольнити.

Ухвалу Вищого адміністративного суду України від 4 лютого 2015 року, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2015 року постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 17 жовтня 2014 року скасувати, ухвалити нове рішення - про відмову у задоволенні позову.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає, крім випадку, встановленого пунктом 3 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий І.Л. Самсін
Судді:О.Ф. Волков М.І. Гриців
О.А. Коротких В.В. Кривенко О.В. Кривенда В.Л. Маринченко
П.В. Панталієнко О.Б. Прокопенко
О.О. Терлецький