Справа № 490/5292/15-а
Суддя: Черенкова Н. П.
Дата ухвалення: 2015-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/490/151/2015 Справа № 490/5292/15-а
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 грудня 2015 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва в складі :

головуючого судді Черенковій Н.П.,

при секретарі Ковальовій Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Миколаєві адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Миколаївської митниці Державної фіскальної служби, третя особа ТОВ «Кліон» про скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Миколаївської митниці Державної фіскальної служби ( до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову, на стороні позивача залучено ТОВ Кліон) , в якому просив скасувати постанову в справі про порушення митних правил №041/50400/15 від 27 травня 2015 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів у розмірі 12866,34 грн.

Свої вимоги позивач мотивував наступним.

У інвойсі від 29.04.2014 року визначені всі істотні умови постачання товару, передбачені контрактом: найменування, кількість, ціна, загальна вартість, строки та умови постачання, виробник, умови оплати та інші. Документами, на підставі яких ТОВ «Кліон» купило товар у компанії BRIGHTFISH TRADING LIMITED є контракт та інвойс. За експортною митною декларацією ТОВ «Кліон» є отримувачем товару. Документи з оплати товару не надавалися, оскільки за умовами інвойсу оплата булла відстрочена на 45 календарних днів з дати проведення митного оформлення і випуску товару у вільний обіг на території країни імпорту (Україна). ТОВ «Кліон» не надавало підписаний з компанією PESQUERAS GADIMAR S.L. контракт на закупівлю вказаної партії товару, не отримувало від вказаної компанії інвойсу на суму 40168,12 Євро, не здійснював на користь даної компанії платіж у даній сумі, а тому при митному оформленні товару і не надавало таких документів.

В данному випадку мала місце ситуація, коли ТОВ «Кліон» купило товар у компанії BRIGHTFISH TRADING LIMITED, яка купила його у GOLD FISN EXPORT INC та заплатила їй за нього, а компанія GOLD FISN INC купила вказаний товар у компанії PESQUERAS GADIMAR S. L. та заплатила їй за нього.

Заявлена декларантом ТОВ «Кліон» вартість товару відповідала ринковій вартості та домовленостям сторін.

Митниці надавались пояснення стосовно обставин продажу вказаного товару та отримання платежів, підтверджених банківськими виписками, а за такого, відповідає договорам міжнародної купівлі-продажу товарів .

Посилаючись на вище викладене, позивач і вважав, що в його діях відсутній склад правопорушення.

Окрім того, позивач вказав на порушення строків притягнення до відповідальності, посилаючись на те, що передбачене ст. 485 МК України правопорушення характеризується одноразовою дією і не є триваючим.

Позивач до судового засідання не з*явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у адміністративному позові.

Представник відповідача до судового засідання не з*явився, просив про розгляд справи у його відсутність, та надав заперечення проти позову, в яких вказав, що з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів, декларант ТО «Кліон» ОСОБА_1, заявив у МД №504050000/НОМЕР_1, неправдиві відомості стосовно: фактурної та митної вартості товару «Свіжозаморожений кальмар Іллекс тушка (Illex Argentinus)», істотних умов контракту, а саме: продавця товару, умов поставки та валюти контракту, та з цією же мето, для цілей митного оформлення подав зовнішньоекономічний контракт №UKR від 01.02.2014 року та інвойс №4116(2) від 29.04.2014 року, що містить неправдиві відомості стосовно: фактурної вартості та продавця цього товару, умов поставки та валюти контракту, що призвело до зменшення розміру нарахованих та сплачених до державного бюджету митних платежів на загальну суму 4288,78 грн., тобто: ввізного мита 824,76 грн., податку на додану вартість у розмірі 3464,02 грн.

При цьому, представник відповідача також просив суд врахувати, що Митний Кодекс України містить правову норму, яка дозволяє декларантам вносити зміни до митної декларації до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, відповідно до заявленого митного режиму, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення. Зазначені зміни можуть стосуватися обчислення митної вартості товарів , доплати митних платежів за раніше оформленою митною декларацією, тощо (ст.269ч.3 МК України ).

Отже, правопорушення є триваючим, відповідно строк, з якого повинне розраховуватися термін притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є дата надходження до митниці офіційної відповіді митної служби Королівства Іспанії, тобто 02.03.2015 року.

Представник третьої особи до судового засідання не з*явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, та вважав позов таким, що підлягає задоволенню з підстав, вказаних позивачем.

За приписами ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи у її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть у участи у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

12 березня 2015 року головним державним інспектором аналітично-оперативного відділу УАР та ПМП Миколаївської митниці ФС ОСОБА_2, у відношенні декларанта ТОВ «Кліон» ОСОБА_1 , було складено протокол про порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України № 0410/50400/15 , згідно якого 09.07.2014 року декларант ТОВ « Кліон « ОСОБА_1 заявив у МД №504050000/2014/103005неправдиві відомості стосовно фактурної та митної вартості товару « свіжозаморожений кальмар Іллекс тушка», істотних умов зовнішньоекономічного контракту . а саме : продавця товару , умов поставки та валюти контракту, та з цією ж метою , для цілей митного оформлення подав зовнішньоекономічний контракт від 01.02.2014 р. та інвойс № 4116920 від 29.04.2014. що містить неправдиві відомості стосовно фактурної вартості та продавця цього товару, умов поставки та валюти контракту, що призвело до зменшення розміру нарахованих та сплачених до державного бюджету митних платежів на суму 4 288, 78 грн., тобто ввізного мита 824, 76 грн. податку на додану вартість у розмірі 3 464,02 грн.

Крім того, станом на 12.03.2015 р. декларантом не було подано заяви щодо внесення змін до митної декларації від 09.07.2014 р. з метою донарахування та сплати до державного бюджету митних платежів у сумі 4 288, 78 грн.

27 травня 2015 заступником начальника Миколаївської митниці ДФС ОСОБА_3 винесена постанова в справі про порушення митних правил № 041/50400/15 про визнання ОСОБА_1, декларанта ТОВ «Кліон», винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 Митного Кодексу України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів в сумі 12866,34 грн.

Згідно ч.1 ст.529 МК України постанова митниці про порушення митних правил може бути оскаржена, зокрема, до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому КАС України.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори і фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (в тому числі актів індивідуальної дії).

При цьому, адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії стосовно конкретної особи вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання цієї особи (позивача по справі) або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача (ч.2 ст.19 КАС України)

Відповідно до ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ст.19 Конституції України , правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своєї компетенції з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку (п. 24 ч. 1 ст.4 МКУ ).

Статтею 49 МКУ встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 МКУ декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 МКУ , метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Згідно ч. 3 ст. 53 МКУ у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати додаткові документи.

На підставі аналізу вище вказаних норм, можна прийти до висновків, що законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. Сумніви є обґрунтованими, якщо документи місять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За інвойсом компанії «BRIGHTFISH TRADING LIMITED» №4116)2) від 29.04.2014 року ціна товару складає 1,92 долара США за 1 кг. Вказана ціна в Євро складає 1,41

Євро, яка розрахована наступним чином: а) офіційні курси НБУ, що діяли з 14.00 год. 08.07.2014 року до 14.00 год. 09.07.2014 року: 15,92 грн. за 1 Євро та 11,71 грн. за долар США. Таким чином, курс склав: 15,92 : 11,71 = 1,36; 1,92 долара США : 1,36 = 1,41 Євро.

З наведених документів вбачається, що визначені всі істотні умови постачання партії товару, передбачені контрактом, а саме: найменування, кількість, ціна, загальна вартість, строки та умови постачання, виробник, умови оплати та інші.

Попереднє декларування при перетині товаром митного кордону України здійснювалося на підставі декларації №504050000/2014/103005 від 09.07.2014 року.

ТОВ « Кліон « купило товар у компанії BRIGHTFISN TRADING LIMITED : контракт № UKR 14 від 01.02.2014 р. між ТОВ « Кліон « ( покупець ) та вказана компанія ( продавець ), інвойс вказаної компанії № 4116 (2) від 29.04.2014 року на суму 53188, 13 доларів США.

У вказаному інвойсі вказані всі істотні умови постачання партії товару, передбачені контрактом : найменування, кількість, ціна, загальна вартість, строки та умови постачання, виробник, умови оплати та інші.

У листі компанії «PESQUERAS GADIMAR S.L.» від 04.05.2015 року наведені пояснення стосовно обставин продажу товару компанії «Сold Fich Export Inc.» та отримання від неї платежів за вказаним інвойсом, підтвердженими банківськими виписками від 22.04.2014 року та 12.06.2014 року.На адресу ТОВ « Кліон « товар направлявся саме за вказівкою покупця- компанії GOLD FISN EXPORT INC.

Як визначено ст. 246 МКУ, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Статтею 318 ч.3 МКУ закріплено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до ст. 8 МКУ, принципами здійснення державної митної справи визначено законність, презумпцію невинуватості, єдиний порядок переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Згідно положень ст. 257 МКУ, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема: код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати).

За змістом ст.ст. 49 та 50 МКУ , митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 58 МКУ митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

У частині п'ятій цієї ж статті вказано, що забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ , в разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Статтею 58 МКУ закріплено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з'ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в частині третій статті 53 Митного кодексу України.

Крім того, пунктами 3.16, 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України №3018-VІ "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", встановлено стандартне правило, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства.

Відсутні докази існування обмежень для визначення митної вартості задекларованих товарів за ціною договору, наведених у ст. 58 МКУ .

Крім того, суд звертає увагу на те, що ч. 7 ст. 54 МКУ визначено, що у разі, якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

У той же час, у цьому випадку вимог такої норми МКУ дотримано не було.

Враховуючи викладене та звертаючи увагу на позицію викладену в листі Міндоходів і зборів України від 07.05.2014 №10441/7/99-99-10-03-01-17 "Щодо судових спорів стосовно визнання (коригування) митної вартості товарів", у рішенні про коригування митної вартості товарів повинно бути обов'язково зазначено визначені Кодексом підстави його прийняття, виключний перелік підстав який зазначений в ч. 3 ст. 53 МКУ .

З приводу отриманих від Королівства Іспанії інформації та направлення до нього запитів , слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 70 КАС України докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

В Акті перевірки не зазначено законних підстав надіслання запитів до Королівства Іспанії, як країни експорту з вимогою надання копій документів таких як декларації на товар та інших листів, які в останньому були досліджені в рамках перевірки за деклараціями розмитнення, за якими пройшло більш ніж пів-року, з дати відповідного митного оформлення.

Враховуючи все вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивачем подано до митного органу достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників товару. Натомість, коригування відповідачем митної вартості та прийняття спірних рішень щодо визначення додаткових зобов'язань, здійснено неправомірно, з порушенням ст.ст.53, 54, 55 МКУ .

Окрім того, судом не встановлено доказів щодо направлення умислу , спрямованого на заниження обов*язкових платежів і відповідні докази цього не приведені.

Статтею 257 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

За змістом статті 264 МКУкраїни, митна декларація реєструється та приймається органом доходів і зборів у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Дата та час подання митної декларації фіксується органом доходів і зборів шляхом її реєстрації, у тому числі з використанням інформаційних технологій. Орган доходів і зборів не має права відмовити в реєстрації митної декларації. З моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Посилання представника відповідача на вимоги ст.269 МК України, суд вважає такими, що не заслуговують уваги, оскільки не спростовують вище викладеного.

Згідно частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не виконав покладений на нього обов'язок КАС України, не надав достатніх та допустимих доказів в підтвердження обґрунтованості своїх дій, не навів обґрунтованих доводів в підтвердження правомірності спірних рішень.

Позивач надав суду всі докази для спростування висновків, викладених у акті перевірки та повністю довів правомірність власної позиції.

За таких обставин, суд, проаналізувавши сукупність зібраних доказів та матеріалів справи, встановив, що висновки відповідача стосовно заниження позивачем митної вартості товару, і як наслідок сум ПДВ є необґрунтованими, не підтвердженими, та не відповідає фактичним обставинам справи.

За такого, позов підлягає задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 485, 529-531 МК України, ст.ст. 2, 7, 9, 11, 69-87, 158-163, 171-2 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позовом ОСОБА_1 до Миколаївської митниці Міндоходів, третя особа ТОВ «Кліон» про скасування постанови у справі про порушення митних правил - задовольнити.

Постанову в справі про порушення митних правил №041/50400/15 від 27 травня 2015 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів у розмірі 12866,34 грн. - скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з Миколаївської митниці Міндоходів судовий збір у розмірі 73.08 грн.

Постанова може бути оскаржена в порядку ст. 186 КАС України.

Суддя ЧЕРЕНКОВА Н.П.