Справа № 808/285/16
Суддя: Дуляницька Світлана Мефодіївна
Дата ухвалення: 2016-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ВІДМОВУ У ВІДКРИТТІ ПРОВАДЖЕННЯ В АДМІНІСТРАТИВНІЙ СПРАВІ

22 січня 2016 рокуСправа № 808/285/16
м. Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Дуляницька С.М., розглянувши позовну заяву

ОСОБА_1

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_2, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_2, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_2 щодо невиконання постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 23.11.2015 у адміністративній справі № 808/8381/15;

- стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 гарантовану суму відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві "ВіЕйБі Банк" у розмірі 200 000 грн.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства і чи підсудна позовна заява даному адміністративному суду.

З позовної заяви та доданих до неї матеріалів видно, що позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_2 щодо невиконання постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 23.11.2015 № 808/8381/15. Крім того позивач просить стягнути на його користь з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 200 000 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 23.11.2015 зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_2 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом. Також рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 17.07.2015 стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_3" на користь позивача 200 000 грн. Враховуючи, що рішення судів не виконані, позивач знову звернувся до суду про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Дослідивши позовну заяву та матеріали, подані до неї, при вирішенні питання відкриття провадження у справі суддя керується таким.

Відповідно до частини пятої статті 124 Конституції України та частини третьої статті 129 Конституції України, судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України, а обовязковість рішень суду визнано однією з основних засад судочинства.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Принцип обовязковості судових рішень також стосується судів. У частині встановлення обставин обовязковими для судів є преюдиційні рішення.

Так, відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, суд зазначає, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обовязковими також для осіб, які не брали участі у справі, оскільки вони мають ураховувати рішення суду, співвідносити з ним свою поведінку.

Відповідно до частини третьої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, яку встановлено Законом України "Про виконавче провадження" (штраф за невиконання боржником фізичною чи юридичною особою рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії), адміністративної відповідальності відповідно до КУпАП (штраф за залишення посадовою особою без розгляду окремої ухвали суду або невжиття заходів щодо усунення зазначених у них порушень закону, а так само за несвоєчасну відповідь на окрему ухвалу суду), кримінальної відповідальності відповідно до Кримінального кодексу України (штраф, обмеження волі, позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю за умисне невиконання службовою особою судового рішення, що набрало законної сили, або перешкоджання їх виконанню).

Такі вимоги закону щодо обовязковості виконання судових рішень та контролю з боку суду за його виконанням відповідають ОСОБА_4 Європи в галузі адміністративного судочинства та адміністративного права.

Так, в рекомендації REC (2003) 16 Комітету Міністрів державам-членам щодо виконання адміністративних і судових рішень у сфері адміністративного права, яка була прийнята Комітетом Міністрів 09.09.2003 року на 851 нараді зазначено, що дієвість правосуддя вимагає виконання судових рішень у сфері адміністративного права, особливо, коли вони стосуються адміністративних органів; нагадуючи у звязку з цим про права, які захищає Європейська конвенція з прав людини, невідємною частиною яких є виконання судових рішень у межах розумного строку.

Разом з тим, для надання можливості судового захисту порушеного права (інтересу) позивача у межах процесуального порядку, передбаченого правилами адміністративного судочинства, суд зазначає, що вирішення процесуальних питань, повязаних з виконанням судових рішень в адміністративних справах, визначено у розділі V Кодексу адміністративного судочинства України. А саме, статтею 267 передбачено процесуальні форми контролю адміністративного суду за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Так, в частині девятій статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених субєктом владних повноважень відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

При цьому суд звертає увагу, що безкінечне визнання протиправною бездіяльності відповідачів не вирішує питання порушеного права позивача та не захищає його від продовження такої бездіяльності та не захищає його прав. Законодавством України чітко встановлено обовязковість виконання рішень судів, підстави для звернення позивача з заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду та передбачено відповідальність фізичних та юридичних осіб за невиконання рішення суду.

Тобто, при обранні вірного способу захисту своїх прав головним питанням позивача є те, аби суд задовольнив прохання, але завданням суду є те, аби в разі його задоволення досягти мети захисту права позивача.

В Україні державна влада здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Зважаючи на це, суд не може брати на себе повноваження виконавчої або законодавчої гілки влади. В силу Конституції всі органи державної влади діють у межах повноважень та в спосіб, які передбачені законами. Це означає, що суд, приймаючи рішення, може вчиняти лише такі приписи, які передбачені законом.

Спосіб захисту, застосований у судовому рішенні повинен призводити до поновлення права особи. Правосуддя завжди має відновлювальний характер. Судове рішення має поновлювати право особи до такого стану, яким воно було до моменту вчинення правопорушення, та усувати негативні наслідки.

Таким чином, позивач не позбавлений права звернутися до Запорізького окружного адміністративного суду з заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду у відповідності до вимог статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України. Крім того, позивач не позбавлений права для звернення до відповідних правоохоронних органів з повідомленням про встановлений вже судом факт протиправної бездіяльності відповідачів та вирішення питання щодо притягнення винних осіб до відповідальності.

В частині позовних вимог про стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб гарантовану суму відшкодування коштів за вкладом в сумі 200000 грн., слід зазначити, що чинним законодавством України визначена відповідна процедура виплати таких грошових коштів. Так, відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" відшкодуванню передує подання Уповноваженою особою Фонду до Фонду інформації щодо конкретного вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в банку за рахунок Фонду. Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 23.11.2015 № 808/8381/15 вже зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" ОСОБА_2 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду в сумі 200000 грн.

Крім того, є таке, що набрало законної сили, рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 17.07.2015 у справі № 334/3277/15-ц, яким стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 200 000 грн. Тобто, вже є рішення суду про стягнення коштів на користь ОСОБА_1

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Водночас, особа може реалізувати своє право на судовий захист у порядку та спосіб, що окреслюється процесуальним законом та ним визначається, що означає дотримання процедури, встановленої процесуальним законом, як учасникам адміністративного процесу так і судом.

Так, Кодекс адміністративного судочинства України визначає дії судді після одержання позовної заяви: суддя зясовує, зокрема, чи немає підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом (пункт шостий частини першої статті 107 Кодексу).

У відповідності до положень частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо: 1) заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства; 2) у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили: постанова суду; ухвала суду про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі; ухвала про закриття провадження в адміністративній справі; ухвала про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду (крім випадків, коли така ухвала винесена до відкриття провадження в адміністративній справі).

Бездіяльність відповідачів щодо невключення позивача до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у Публічному акціонерному товаристві "Всеукраїнський акціонерний банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, стягнення коштів в сумі 200000 грн. вже були предметом розгляду у відповідних цивільній та адміністративній справах. Відповідним обставинам надано юридичної оцінки винесеними судовими рішеннями по суті, а порядок визнання протиправною бездіяльності, вчиненої відповідачами на виконання постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 23.11.2015 №808/8381/15 та підтверджених такою постановою передбачено статтею 267 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи уподовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Brumarescu v. Romania" від 28 листопада 1999 року наголосив, що "право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті Преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів". "Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обовязкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі" (справа "Ryabykh v. Russia" від 24 липня 2003 року).

За таких обставин адміністративний позов про оскарження бездіяльності уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб як і стягнення коштів не підлягає повторному розгляду.

Разом з тим, для надання можливості судового захисту порушеного права (інтересу) позивача у межах процесуального порядку, передбаченого правилами адміністративного судочинства, суд зазначає, що вирішення процесуальних питань, повязаних з виконанням судових рішень в адміністративних справах, визначено у розділі V Кодексу адміністративного судочинства України.

Зокрема, частиною девятою статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що відповідну заяву може бути подано до суду протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідною постановою суду.

Крім того, позивач не позбавлений права для звернення до відповідних правоохоронних органів з повідомленням про невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та вирішення питання щодо притягнення винних осіб до відповідальності.

Таким чином, керуючись статтями 109, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_2, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати ОСОБА_1 разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали (якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то в 5-денний строк з дня отримання цією особою копії ухвали) апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.М.Дуляницька