Справа № 816/3579/15
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2016-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/3579/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Канигіної Т.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Скорика С.В.,

представника відповідача ОСОБА_1,

прокурора Вороненко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом

позивача Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області
до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
за участю про прокурора Полтавської області стягнення податкового боргу
В С Т А Н О В И В:

27.08.2015 Кременчуцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі Кременчуцька ОДПІ, позивач) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (надалі ФОП ОСОБА_2, відповідач) про стягнення податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 304737,54 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що за відповідачем рахується податковий борг, який виник у зв'язку з несплатою узгоджених грошових зобов'язань з орендної плати з фізичних осіб, визначених у податкових деклараціях з плати за землю за 2012, 2013, 2014 роки та у податковому повідомленні-рішенні від 17.03.2015 №/1007.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника (а.с.232).

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував. Просив суд відмовити в задоволенні позову у звязку з тим, що ФОП ОСОБА_2 не є користувачем земельної ділянки, отже, не повинна сплачувати податки за користування земельною ділянкою. Також наголошував на тому, що ФОП ОСОБА_2 не подавала податкову звітність до Кременчуцької ОДПІ.

На підставі частини другої статті 60 Кодексу адміністративного судочинства України до участі у справі для захисту інтересів держави в особі Кременчуцької ОДПІ допущено прокурора за його заявою від 23.11.2015 №05/2-118/вих-15 (а.с.107).

Прокурор у судовому засіданні просив суд задовольнити позовні вимоги.

Суд, заслухавши пояснення прокурора, представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) зареєстрована у встановлено законом порядку як фізична особа - підприємець Кременчуцькою районною державною адміністрацією Полтавської області 02.10.2006 (а.с. 8) та перебуває на обліку в Кременчуцькій ОДПІ з 02.10.2006 за № 0000868 (а.с. 9 зворотній бік).

Матеріали справи свідчать, що за ФОП ОСОБА_2 рахується борг з орендної плати з фізичних осіб у сумі 304737,54 грн, який виник внаслідок несплати у повному обсязі самостійно визначених сум у податковій декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності):

- за 2012 рік №3625 від 15.02.2012 у розмірі 8 843,60 грн (за грудень 2012 року);

- за 2013 рік № від 26.02.2013 у розмірі 138776,56 грн (за січень - грудень 2013 року);

- за 2014 рік № від 30.01.2014 у розмірі 138776,56 грн (за січень-грудень 2013 року) (а.с.12-19).

Також позивачем подана уточнююча податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) №130008033 від 26.02.2013 з терміном сплати 26.02.2013, згідно з якою нараховано збільшення податкового зобов'язання з орендної плати за землі державної або комунальної власності у розмірі 9 523,87 грн (а.с.14-15).

Пунктами 288.2, 288.3 статті 288 Податкового кодексу України передбачено, що платником орендної плати є орендар земельної ділянки; об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

У матеріалах справи наявний договір оренди земельної ділянки від 08.09.2010 (а.с.208-212), укладений між Кременчуцькою міською радою (орендодавець) та ФОП ОСОБА_2 (орендар), який зареєстровано у Кременчуцькому районному відділі Полтавської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі землі вчинено запис від 15.09.2010 №89. За умовами договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку (кадастровий №:02:001:0097) для експлуатації та обслуговування будівель повнозбірного охолоджуючого сховища ємністю 600 тон з цехами по переробці м'яса, овочів і фруктів по вул. Молодіжній, 8 в місті Кременчук. Об'єктом оренди є земельна ділянка площею 11593 кв.м. На земельній ділянці знаходяться будівлі повнозбірного охолоджуючого сховища ємністю 600 тон з цехами по переробці м'яса, овочів і фруктів. Договір укладено терміном на 15 років.

У пункті 288.7 статті 288 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зазначено, що податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Згідно зі статтею 285 Податкового кодексу України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Відповідно до пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Виходячи із приписів пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, сума податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає платник податків у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу, вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Отже, податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків, є узгодженим з дня подання такої декларації.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ФОП ОСОБА_2 є орендарем земельної ділянки та у строки, визначені Податковим кодексом України, зобов'язання з орендної плати відповідачем не сплачено.

Суд вважає необґрунтованими доводи представника відповідача щодо неможливості подання ФОП ОСОБА_2 податкової звітності до контролюючого органу в силу похилого віку та незнання особливостей звітування в електронному вигляді, оскільки дані доводи не підтверджені відповідними доказами. Відхиляючи доводи, суд виходив з того, що від імені ФОП ОСОБА_2 та за її згоди податкове звітування міг здійснювати уповноважений представник, котрий наділений відповідними знаннями. Так, з договору оренди земельної ділянки від 08.09.2010 (а.с.208-212) вбачається, що ФОП ОСОБА_2 уповноважувала третю особу на укладання від її імені договору, отже, від імені ФОП ОСОБА_2 звітування в електронному вигляді міг здійснювати уповноважений представник. Крім того, у матеріалах справи наявні копії (у судовому засіданні досліджені оригінали) податкових декларацій з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2012-2014 роки, подані відповідачем до органу державної податкової служби в паперовому носії (а.с. 215-226), на яких міститься підпис ОСОБА_2

На запитання суду представник відповідача повідомив, що до правоохоронних органів із відповідною заявою не звертався (прокурор підтвердив). Проте суд неодноразово зупиняв провадження у справі для надання представнику відповідача час для з'ясування всіх обставин справи та надання відповідних доказів в обґрунтування заперечень.

Крім того, матеріали справи свідчать, що 03.03.2015 Кременчуцькою ОДПІ проведено перевірку своєчасності сплати орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності ФОП ОСОБА_2, за результатами якої складено акт №585/16-03-15-04 (а.с.21).

На підставі цього акта перевірки Кременчуцькою ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення від 17.03.2015 №/1007, яким за затримку на 888 календарних днів сплати грошового зобов'язання в розмірі 33999,95 грн ФОП ОСОБА_2 зобов'язано сплати штраф у розмірі 20%, що складає 6799,99 грн (а.с.20).

Зазначене податкове повідомлення - рішення вручене відповідачу 24.03.2014, що підтверджується підписом у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.20 зворотній бік).

Пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Сторонами не надано до суду доказів здійснення відповідачем передбаченої пунктом 56.1 статті 56 Податкового кодексу України процедури адміністративного оскарження податкового повідомлення - рішення від 17.03.2015 №/1007, а також його оскарження до суду.

Судом встановлено, що суми грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні, у встановлений Податковим кодексом України строк відповідачем не погашено.

На підставі статті 129 Податкового кодексу України позивачем нараховано пеню у розмірі 2016,96 грн.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до статті 14 Податкового кодексу України:

грошове зобовязання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобовязання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у звязку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.39 пункту 14.1);

податкове зобовязання сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1);

штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у звязку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.265 пункту 14.1);

податковий борг сума узгодженого грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобовязання (підпункту 14.1.175 пункту 14.1).

Згідно зі статтею 16 Податкового кодексу України платник податків зобовязаний, зокрема сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті 16).

Відповідно до статті 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов'язань платників податків (підпункт 20.1.18 пункту 20.1); приймати рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу, а також про списання безнадійного податкового боргу у порядку, передбаченому законодавством (підпункт 20.1.29 пункту 20.1); звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини (підпункт 20.1.34 пункту 20.1).

Отже, сума несплаченого відповідачем податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 304737,54 грн є сумою податкового боргу.

Наявність податкового боргу у ФОП ОСОБА_2 підтверджується також відомостями облікових карток платника податків, копії яких надані представником Кременчуцької ОДПІ та залучені до матеріалів справи (а.с. 113-117, 233).

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент винесення податкової вимоги) передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може не надсилатися, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Із матеріалів справи вбачається, що Кременчуцькою ОДПІ сформовано та направлено на адресу відповідача податкову вимогу № 1447 від 25.05.2012, яку отримано 21.08.2012, що підтверджується підписом відповідача на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.23 зворотній бік).

Згідно з пунктом 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Доказів оскарження вказаної вимоги сторонами не надано, а судом не встановлено.

Згідно з підпунктом 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення податкового боргу з ФОП ОСОБА_2 у сумі 304737,54 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 7-11, 17, 71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) заборгованість з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності з фізичних осіб у розмірі 304737,54 (триста чотири тисячі сімсот тридцять сім гривень п'ятдесят чотири копійки) на р/р 0008, одержувач: УК у м.Кременчуці/м.Кременчук/18010900; код одержувача: 37965850; банк одержувача: ГУДКСУ у Полтавській області; МФО:831019.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 26 січня 2016 року.

Суддя Т.С. Канигіна