Справа № 813/2408/15
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2016-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2016 року № 813/2408/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Шугало С.А.

розглянувши у відкритому судовому з асіданні у місті Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області, державного реєстратора реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання протиправними рішень, -

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області, державного реєстратора реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2, в якому з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 08.06.2015р. та заяви про уточнення позовних вимог від 22.06.2015р. просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям номеру), індексний номер: 3311284 від 20.06.2013р. за ОСОБА_2 право власності на нежитлову будівлю літ.№"М-1", площею 26,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- скасувати запис про державну реєстрацію права власності від 20.06.2013р. за ОСОБА_2 на нежитлову будівлю літ.№"М-1", площею 26,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачами прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_2 на нежитлову будівлю літ.№"М-1", площею 26,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27.05.2013 у справі №442/3668/13. Зазначив, що в подальшому вказане рішення було скасовано рішенням Апеляційного суду Львівської області від 17.11.2015, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 у визнанні права власності на самочинне будівництво.

Також зазначив, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Проте, таких дій відповідачі не вчинили, чим порушили ст.ст.13-17, 29 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

В судове засідання позивач не з'явився, 28.12.2015 через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, вказав, що позов підтримує повністю та просив його задовольнити.

Відповідач-1 подав до суду заперечення на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої заперечення обґрунтовує тим, що при здійсненні державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно відповідач діяв відповідно до вимог ст.15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та п.16 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Так, на рішенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27.05.2013р. у справі №442/3668/13, наявному у матеріалах реєстраційної справи, стоїть штамп суду з зазначенням дати набрання вказаним рішенням законної сили - 07.06.2013р. Відповідач зазначає, що скасування в подальшому рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27.05.2013р. у справі №442/3668/13 жодним чином не вказує на наявність ознак протиправних дій відповідача при винесенні рішення про державну реєстрацію, оскільки в документах, поданих заявником, не містилось інформації, яка могла вважатися перешкодою для державної реєстрації права власності на майно. Вважає, що відповідачем не було допущено бездіяльності у відносинах з позивачем. Просить в задоволенні позову відмовити.

Відповідачі в судове засідання не з'явивлись, хоча були належним чином повідомені про дату, час та місце судового засідання, про прични неявки суд не повідомили.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача у судове засідання не з'явилась, хоча належним чином повідомлялась по дату, час і місце проведення судового засідання. Клопотань про розгляд справи без участі третьої особи до суду не надходило.

З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з такого.

Судом встановлено, що 27.05.2013 рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у справі №442/3668/13 за ОСОБА_2 визнано право власності на нежитлову будівлю літ.№"М-1", площею 26,1 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1.

20 червня 2013 державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області Ляхом Назарієм Михайловичем прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №3311284, яким проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на нежитлову будівлю літ. № «М-1», площею 26,1 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 на підставі вказаного вище рішення.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 17.11.2014 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у справі №442/3668/13 від 27.05.2013 року задоволено, вказане рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області скасовано, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до Дрогобицької міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво.

27 березня 2015 ОСОБА_1 звернувася до Реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області із заявою про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №3311284 від 20.06.2013, оскільки скасовано рішення суду на підставі якого зареєстровано право власності за ОСОБА_2 на нежитлову будівлю літ. № «М-1», площею 26,1 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1.

Листом від 03.04.2015 №2032/02.4-12/144 відповідач повідомив, що діючим законодавством закріплено, що скасування запису про реєстрацію права власності можливе лише у випадку скасування судом рішення державного реєстратора про реєстрацію права вланості.

Відтак, позивач звернувся за захистом своїх порушених прав до суду.

Вирішуючи спір по суті суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст. 376 Цивільного кодексу України, самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Судом встановлено, що земельна ділянка площею 1930 кв.м. по АДРЕСА_2 надавалась в оренду ФОП ОСОБА_1 для обслуговування міні-ринку «ІНФОРМАЦІЯ_1» Дрогобицькою міською радою на підставі рішення Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 23.07.1999 №213, від 30.10.2008 №716, від 28.12.2011 №424, від 09.11.2012 №784 та від 31.01.2014 №1250.

Як видно з рішення Апеляційного суду Львівської області від 17.11.2014 у справі №442/3668/13, суд встановив, що «Спірний об'єкт про визнання права власності на який просить позивач (кіоск) не є нерухомим майном, а тимчасовою спорудою, що складається із сандвіч панелей та металевого даху. Такий кіоск встановлений на частині земельної ділянки, площею 1930 кв.м., що передана в оренду ФОП ОСОБА_1 (омобі, що подала апеляціну скаргу) для обслуговування території міні ринку «ІНФОРМАЦІЯ_1» та перебуває в його оренді з 1999 року по даний час. На території ринку влаштована бетонна площадка для організації торгових місць на якій розтішований спірний об'єкт. Між ФОП ОСОБА_1 та позивачем ОСОБА_2 був укладений договір оренди торгового місця на вказаному міні ринку, на площі якого (торгового місця) і встановлено спірний кіоск».

Згадане рішення суду набрало законної сили, що підтверджується відміткою суду на копії рішення, що міститься в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно з п. 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМ України від 26 жовтня 2011 р. N 1141, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

З аналізу наведених норм суд робить висновок, що діючим законодавством закріплено, що скасування запису про реєстрацію прав власності можливе лише у випадку скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що рішення державного реєстратора реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області Ляха Н.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 3311284 від 20.06.2013 за ОСОБА_2 на нежитлову будівлю літ. № «М-1», площею 26,1 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 підлягає скасуванню у зв'язку з втратою третьою особою - ОСОБА_2 права власності на нежитлову будівлю літ.№"М-1", площею 26,1 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 на підставі рішення Апеляційного суду Львівської області від 17.11.2014 року у справі №442/3668/13.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на зазначене, та враховуючи, що відповідач не надав суду належних доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, внаслідок чого вони підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, судові витрати у формі судового збору належить стягнути на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,-

Постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області Ляха Назарія Михайловича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 3311284 від 20.06.2013 за ОСОБА_2 на нежитлову будівлю літ. № «М-1», площею 26,1 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1.

Скасувати запис про державну реєстрацію права власності від 20.06.2013 за ОСОБА_2 на нежитлову будівлю літ. № «М-1», площею 26,1 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1.

Стягнути з Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 497 (чотириста дев'яносто сім) грн 14 коп.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Суддя Р.М. Брильовський