Справа № 808/6766/13-а
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2016-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2016 року м. Київ К/800/13488/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Логвиненка А.О.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційні скарги Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» та Запорізької митниці Міндоходів на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, Запорізької митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості та стягнення переплати ввізного мита,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, Запорізької митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості та стягнення переплати ввізного мита, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Запорізької митниці про коригування митної вартості товарів за шостим методом № 112030000/2013/00348/2 від 22.04.2013 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні та пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 112030000/2013/00368 від 22.04.2013 року за ВМД № 112030000/009378;

- стягнути з Державного бюджету України на користь ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» переплату ввізного мита у сумі 34119,40 грн.;

- стягнути з Державного бюджету України на користь ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» витрати на сплату судового збору у сумі 375,60 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 10.10.2013 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2014 року апеляційну скаргу ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» було задоволено частково. Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10.10.2013 року скасовано та прийнято нову, якою адміністративний позов ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Запорізької митниці від 22.04.2013 року № 112030000/2013/00348/2 про коригування митної вартості товарів. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 112030000/2013/00368 від 22.04.2013 року. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» сплачений судовий збір в розмірі 375,60 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна», не погоджуючись з даним рішенням, посилаючись на допущені судом апеляційної інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2014 року в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог та прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги в цій частині.

У касаційній скарзі Запорізька митниця Міндоходів, не погоджуючись з даним рішенням, посилаючись на допущені судом апеляційної інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2014 року та залишити в силі постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10.10.2013 року.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, колегія суддів вважає, що касаційні скарги ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» та Запорізької митниці Міндоходів задоволенню не підлягають, оскільки рішення суду апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційних скарг є необґрунтованими і не надають підстав, які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України для зміни чи скасування судового рішення.

Судами встановлено, що між ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» (Покупець) і «Lintorfer Eisengiesserei GmbH» (Продавець) продавець 16.10.2012 року було укладено контракт № 13120819, відповідно до якого продавець зобов'язався поставити позивачу товар відповідно до специфікацій на умовах DDU Запоріжжя у відповідності до Інкотермс 2000.

У Специфікації №2, яка є невід'ємною частиною контракту, вказано кількість товару в шт., ціну товару в Євро за штуку, а також загальну вартість товару в Євро.

На підставі Контракту № 13120819 від 16.10.2012 року та Додатку №1 - Специфікації №2, позивачем отримано товар «виливниці», країна виробництва Німеччина.

Для митного оформлення товару 12.04.2013 року декларант до Запорізької митниці Міндоходів подав митну декларацію № 112030000/2013/009378,

Позивачем було визначено митну вартість товару що імпортується за основним методом, а саме заявлена митна вартість товару дорівнює 1858987,10 грн. (177 282,48 Євро), сума ввізного мита 92949,36грн. та сума ПДВ 390387,29грн. (графа 47 ВМД).

Для підтвердження заявленої митної вартості товарів позивачем було надано наступні документи:

- зовнішньоекономічний договір № 131208І9, специфікація № 2 від 16.10.2012 року, лист № 213-322, лист № 11/234;

- інвойс № 40.392 від 26.02.2013 року, DELIVERY-NOTE № 26.825 від 26.02.2013 року, сертифікат відповідності, сертифікат походження, CMR № 191708, експертна декларація № MRN 13DE963E0,

- інвойс № 40.399 від 27.02.2013 року, DELIVERY-NOTE № 26.829 від 27.02.2013 року, сертифікат відповідності, сертифікат походження, CMR № 210677, експертна декларація № MRN 13DE11ЕЗ,

- інвойс № 40.400 від 27.02.2013 року, DELIVERY-NOTE № 26.830 від 27.02.2013 року, сертифікат відповідності, сертифікат походження, CMR № 132977, експертна декларація № MRN 13DE05Е4,

- інвойс № 40.437 від 07.03.2013 року, DELIVERY-NOTE № 26.855 від 07.03.2013 року, сертифікат відповідності, сертифікат походження, CMR № 161972, експертна декларація № MRN 13DE10Е9,

- інвойс № 40.443 від 08.03.2013 року, DELIVERY-NOTE № 26.856 від 08.03.2013 року, сертифікат відповідності, сертифікат походження, CMR № 182814, експертна декларація № MRN 13DE44E8,

- інвойс № 40.444 від 08.03.2013 року, DELIVERY-NOTE № 26.857 від 08.03.2013 року, сертифікат відповідності, сертифікат походження, CMR № 290593,експертна декларація № MRN 13DE27E2,

- інвойс № 40.451 від 11.03.2013 року, DELIVERY-NOTE № 26.858 від 11.03.2013 року, сертифікат відповідності, сертифікат походження, CMR № 192085, експертна декларація № MRN 13DE24E0,

- інвойс №40.467 від 14.03.2013 року, DELIVERY-NOTE № 26.879 від 14.03.2013 року, сертифікат відповідності, сертифікат входження, CMR № 007496,експертна декларація № MRN 13DE68Е4,

- інвойс № 40.468 від 14.03.2013 року, DELIVERY-NOTE № 26.880 від 14.03.2013 року, сертифікат відповідності, сертифікат походження, CMR № 000958, експертна декларація № MRN 13DE1ЗЕ5,

- інвойс № 40.472 від 15.03.2013 року, DELIVERY-NOTE № 26.885 від 15.03.2013 року, сертифікат відповідності, сертифікат походження, CMR № 010403, експертна декларація № MRN 13DE70E6.

Також, разом з ВМД позивачем була подана декларація митної вартості товару ф. ДМВ-1, в якій митна вартість товару визначена позивачем за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

Митним органом при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості були виявлені розбіжності, а саме: в МД країни відправлення відсутні вартісні показники; відсутня детальна інформація, щодо формування ціни згідно до п.3 контракту купівлі-продажу виливниць - сировинна складова скрап ціною ~ 300 євро, стаття сировинної складової - скрап в калькуляції вартості відсутня; калькуляція вартості без статті Прибуток, яка сировина, матеріали, сплави, допоміжні матеріали використовуються при виробництві; стаття сировинної складової - скрап в калькуляції вартості відсутня згідно п.3 контракту купівлі-продажу виливниць; висновок ДП Держзовнішінформ - без зазначення джерела цінової інформації; відсутній лист компанії - виробника, який враховувався при наданні висновку, вартість якої сировини враховувалася при наданні висновку.

Митним органом було запропоновано позивачу подати додаткові документи, а саме: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

12.04.2013 року ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» було ознайомлено з переліком витребуваних додаткових документів та повідомлено митний орган про те, що в МД країни відправлення відсутні вартісні показники через те, що форма заповнення МД не містить цієї інформації; надано лист компанії Lintorfer від 17.04.2013 року, де повідомляється, що відповідно до правил заповнення електронної форми ці дані вказуються, але не відображаються.

Крім цього, декларант повідомив, що графа 7 кожної МД країни відправлення містить номер заказу та номер відвантажувальної відомості, де міститься інформація про номер контракту, його дату, вагу, серійні номери виливниць, відправника, отримувача, номер транспортного засобу перевезення тощо;

Ціна за товар виливниці основана згідно п.3 контракту №13120819 від 16.10.2012 року на ціні на скрап 316,00 євро/тонна, оскільки німецька сторона щоквартально формує ціну згідно з ціною скрапу 2 категорії, яку щоквартально офіційно публікує «Wirtschaftsvereinigung Stahl» «Економічна рада сталі» Німеччини. Надано копію звіту від 21.03.2013 року з ціною скрапу на початок першого кварталу 2013 року та Калькуляцію ціни № 95 від 19.04.2013 року, де вказані затрати на допоміжні матеріали, енергоносії, зарплатню та інші складові ціни.

Стосовно висновку ДП «Держзовнішінформ» декларантом надано лист компанії виробника від 11.03.2013 року, який враховувався при наданні висновку.

В якості виписки з бухгалтерської інформації було надано інвойси та відвантажувальні відомості. Іншої бухгалтерської документації виробник не має, оскільки використовує лише 2 вищевказаних документи в своєму діловодстві.

В якості прайс-листів декларантом було надано калькуляцію вартості виливниць від 19.04.2013 року, наданої виробником «Lintorfer Eisengiesserei GmbH». Прайс-листів компанія не має, оскільки виливниці є специфічним товаром, який виробляється за індивідуальними кресленнями, унікальність якого підтверджена листом компанії виробника, який було надано в пакеті документів для митного оформлення, і не може мати узагальненої ціни.

Також повідомлено, що було надано висновок цінової експертизи виливниць, наданий ДП «Держзовнішінформ» в якості підтвердження митної вартості товару.

За результатами перевірки наданих документів митним органом було винесено рішення від 22.04.2013 року №112030000/2013/000348/2 про коригування митної вартості товару за шостим методом та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112030000/2013/00368.

В картці відмови зазначено про неможливість використання вибраного декларантом методу визначення митної вартості - письмова відмова декларанта надати додаткові документи, необхідні відповідно до пункту 4 статті 53 Митного кодексу України, а саме: каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); консультація проведена.

Відповідно до рішення про коригування митної вартості товарів від 22.04.2013 року №112030000/2013/000348/2 митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товару оскільки, від декларанта не надійшло відповідної заяви про проведення дій передбачених п.п.33-36 ПКМУ №450 від 21.05.2012 року, та в картці відмови зазначено вимогу, виконання якої забезпечить митне оформлення, випуск чи пропуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а саме подання нової ВМД за митною вартістю визначеною митним органом.

30.04.2013 року позивачем до митного органу було подано нову митну декларацію №112030000/2013/010135 зі сплатою митних платежів згідно з митною вартістю товару визначеною рішенням про коригування митної вартості товарів від 22.04.2013 року №112030000/2013/000348/2.

Платежі за ВМД №112030000/2013/010135 склали 127 068,76 грн. ввізного мита.

За декларацією №112030000/2013/010135 в результаті застосування митним органом шостого методу визначення митної вартості товару, різниця між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом склала 34 119,40грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом, або скориговану за результатами контролю, здійсненого митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Частинами 1, 2 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Статтею 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч.6 ст.54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до частини 1 статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій), закріплено в статті 58 Митного кодексу України.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

У процесі проведення митного контролю декларантом не було надано всі документи, які витребовувались митним органом, для проведення коригування митної вартості товару у митного органу була відсутня достатня інформація щодо вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких здійснено за методом визначення митної вартості 2а) та 2б), тому, враховуючи положення статті 61 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості товарів неможливо було застосувати методи 2 а) та 2 б) згідно статей 59 та 60 Митного Кодексу України. Методи на основі віднімання та додавання вартості (статті 62, 63 Митного Кодексу України) неможливо застосувати у зв'язку із відсутністю об'єктивних, документально підтверджених даних, які піддаються обчисленню. Митним органом було застосовано другорядний метод визначення митної вартості 2-г - резервний метод, відповідно до наявних даних - митну вартість скориговано за наявними у митного органу відомостями, про що прийнято відповідне рішення про коригування митної вартості та картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Враховуючи, що подані позивачем до митного оформлення документи не створювали підстав для виникнення у митниці обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісно і достовірно та/або відсутності хоча б однієї із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні, суд апеляційної інстанції вірно задовольнив в цій частині позовні вимоги.

Щодо позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України на користь ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» переплати ввізного мита у сумі 34 119,40 грн., суд зазначає наступне.

Порядок взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затверджений наказом Державної митної служби України, Державного казначейства України від 20 липня 2007 р. N 611/147, зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 25 вересня 2007 р. за N 1095/14362, (далі - Порядок N 611/147) регламентує взаємовідносини митних органів та органів Державного казначейства України в процесі повернення помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

У зв'язку з тим, що Порядком передбачено, що Митний орган на підставі заяви платника надає органу Державного казначейства України висновки про суми відшкодування митних платежів та Реєстр висновків про суми такого відшкодування, суд апеляційної інстанції зазначає, що органи казначейства повинні відшкодовувати суми надмірно сплаченого ввізного мита виключно на підставі висновків Митних органів і зазначає, що позивач, вимагаючи стягнути суму бюджетного відшкодування з Державного бюджету України, обрав неналежний спосіб захисту.

Враховуючи, що розв'язання судом питання про стягнення надмірно сплаченої суми ввізного мита фактично буде визначенням митної вартості ввезеного товару, а у відповідності до діючого законодавства України, судові органи своїми рішеннями не можуть підміняти інші державні органи, тому суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду апеляційної інстанцій є законним і не підлягає скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішивспір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» та Запорізької митниці Міндоходів - залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, Запорізької митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості та стягнення переплати ввізного мита - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 235-244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: О.Є. Донець

А.О. Логвиненко

В.Ф. Мороз