Справа № 826/23437/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Приватного підприємства “Авант”

до

Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

про

визнання дій протиправними, зобов’язання вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство “Авант” (далі по тексту – позивач, ПП “Авант”) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі по тексту – відповідач, ДПІ у Шевченківському районі), в якому просить: 1) визнати протиправними дії відповідача по проведенню виїзної документальної позапланової виїзної перевірки ПП “Авант” щодо дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за листопад 2014 року при проведенні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ “Інтернаціонал Вугле Транс”, ТОВ “СУТК”, ТОВ “Аспектенерго”, ТОВ “ПФК”; за січень 2015 року при проведенні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ “СУТК”, ТОВ “Зетта Маркет”, ТОВ “Гранд-Постач”, ТОВ “Актів Груп” та ТОВ “ПФК”; 2) визнати протиправними дії відповідача щодо коригування показників податкової звітності з податку на додану вартість ПП “Авант” за період листопад 2014 року, січень 2015 року на підставі акта перевірки від 10 серпня 2015 року №376/22-08/30927096 в автоматизованій інформаційній системі АІС “Податковий блок”, зокрема в підсистемі “Автоматизованого співставлення податкових зобов’язань та податкового кредиту”; 3) зобов’язати відповідача вилучити з автоматизованої інформаційної системи АІС “Податковий блок”, зокрема з підсистеми “Автоматизованого співставлення податкових зобов’язань та податкового кредиту”, відомості, внесені на підставі акта перевірки від 10 серпня 2015 року №376/22-08/30927096 та відновити задекларовані позивачем задекларовані у податкових деклараціях з податку на додану вартість за листопада 2014 року та січень 2015 року показники податкових зобов’язань та податкового кредиту.

В судовому засіданні 21 грудня 2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив; сторонами заявлено спільне клопотання про розгляд справи у письмову провадженні.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи викладене, суд ухвалив здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

На підставі наказу від 04 серпня 2015 року №1658 згідно з підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПП “Авант” щодо дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за листопад 2014 року при проведенні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ “Інтернаціонал Вугле Транс”, ТОВ “СУТК”, ТОВ “Аспектенерго”, ТОВ “ПФК”; за січень 2015 року при проведенні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ “СУТК”, ТОВ “Зетта Маркет”, ТОВ “Гранд-Постач”, ТОВ “Актів Груп” та ТОВ “ПФК”, за результатами якої складено відповідний акт від 10 серпня 2015 року №376/22-08/30927096 (далі по тексту – акт перевірки).

У висновку акта перевірки зазначено, що перевіркою не підтверджено реальність здійснення господарських операцій з придбання у листопаді 2014 року, січня 2015 року товарів ПП “Авант” у постачальників ТОВ “СУТК” та ТОВ “Гранд-Постач”, та встановлено відсутність об’єктів оподаткування, які підпадають під визначення статей 22, 185 Податкового кодексу України по операціях з отримання у постачальників товару та по операціях з продажу товарів контрагентам-покупцям.

Позивач вказує, що дії відповідача по проведенню перевірки є протиправними, оскільки перевірку проведено за відсутності законодавчих підстав; в акті перевірки викладено безпідставні висновки про проведення транзитних операцій та порушення норм Податкового кодексу України; будь-які висновки актів перевірки не можуть бути підставою для самостійної зміни контролюючим органом даних податкової звітності платника податків без подання уточнюючої декларації чи визначення суми грошового зобов’язання.

Відповідач подав до суду письмове заперечення проти позову, в якому зазначив про відповідність своїх дій вимогам закону та підтримав висновки акта перевірки.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред’явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов’язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Як підставу для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача в наказі про проведення перевірки відповідач визначив підпункт 78.1.1 пункту 78 статті 78 Податкового кодексу України.

Досліджуючи наявність підстав для проведення перевірки на підставі підпункту 78.1.1 пункту 78 статті 78 Податкового кодексу України, суд встановив наступне.

Відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття рішення про проведення перевірки) документальна позапланова перевірка здійснюється у випадку коли за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов’язків письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

На вказані запити позивач надав відповіді за допомогою листів від 19 лютого 2015 року №02/02, від 14 квітня 2015 року №02/04 та від 14 квітня 2015 року №03/04, до яких додав копії витребуваних документів.

Доказів чи доводів про порушення позивачем 10-денного строку надання відповіді на запити чи про надання не всіх документів, відповідачем не надано.

Таким чином, з урахуванням відсутності в матеріалах справи доказів того, що позивач не надав пояснень та їх документального підтвердження на письмові запити протягом 10 робочих днів з дня їх отримання, суд приходить до висновку, ДПІ у Шевченківському районі не мала правових підстав для проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП “Авант”.

Враховуючи викладене, дії по проведенню перевірки ПП “Авант” суперечать приписам Податкового кодексу України, а, отже, є протиправними; тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Суд при вирішенні спору у цій частині врахував висновки, викладені у постановах Верховного Суду України, які відповідно до частини першої статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні аналогічних норм права

Так, у постанові Верховного Суду України від 24 січня 2006 року у справі за позовом АКБ “Мрія” до ДПІ у м. Вінниці про визнання неправомірною позапланової комплексної перевірки зазначено, що право на судовий захист пов’язане із самою протиправністю оскаржуваного рішення та дій, і не ставиться в залежність від наслідків реалізації таких рішень або дій.

У постанові Верховного Суду України від 27 січня 2015 року у справі за позовом ТОВ “Будгарантінвест-55” до ДПІ у м. Южному Одеської області про визнання незаконним наказу про проведення документальної невиїзної позапланової перевірки та визнання протиправним дій колегія суддів Судової палати в адміністративних справах вказала, що право платника оскаржувати рішення контролюючого органу про проведення перевірки стосовно нього не залежить від виду такої перевірки.

В частині позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо коригування показників податкових зобов’язань та податкового кредиту з податку на додану вартість та зобов’язання відновити в базах даних показники податкової звітності позивача, суд керується наступним.

Суд встановив, що інформацію про акт перевірки відповідач вніс до інтегрованої автоматизованої інформаційної системи “Податковий блок” (далі по тексту – АІС “Податковий блок”).

Згідно пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов’язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов’язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов’язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов’язаний самостійно визначити суму грошових зобов’язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від’ємного значення об’єкта оподаткування податком на прибуток або від’ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію; дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов’язань, суми бюджетного відшкодування та/або від’ємного значення об’єкта оподаткування податком на прибуток або від’ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках; згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов’язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган; рішенням суду, що набрало законної сили, особу визнано винною в ухиленні від сплати податків; дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом; результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов’язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що сума грошового зобов’язання, яка зазначається у податковій декларації визначається платником податків самостійно, крім випадків, встановлених статтею 54 Податкового кодексу України.

Матеріали справи підтверджують, що за перевірений період ПП “Авант” подавало до ДПІ у Шевченківському районі податкові декларації з податку на додану вартість, в яких задекларувало відповідні показники податкових зобов’язань та податкового кредиту, а саме: за листопад 2014 року задекларовано податкових зобов’язань на суму 1 232 097,00 грн., податкового кредиту на суму 1 228 434,00 грн.; за січень 2015 року задекларовано податкових зобов’язань на суму 602 766,00 грн., податкового кредиту на суму 600 991,00 грн.

На підставі висновків акта перевірки та відповідно до наданого відповідачем витягу з АІС “Податковий блок” встановив, що задекларовані суми податкового кредиту та податкових зобов’язань за перевірений період зменшені до нуля, тобто, дані, внесені відповідачем до АІС “Податковий блок” на підставі акта перевірки, відрізняються від показників податкової звітності з податку на додану вартість ПП “Авант” за перевірений період.

Наведене, на думку суду, фактично свідчить, що відповідач змінив дані, задекларовані ПП “Авант” у податкових деклараціях з податку на додану вартість за листопад 2014 року та січень 2015 року.

На думку суду, ДПІ у Шевченківському районі, як контролюючий орган, може змінити задекларовані платником податків дані податкової звітності лише шляхом визначення суми грошових зобов’язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від’ємного значення об’єкта оподаткування податком на прибуток або від’ємного значення суми податку на додану вартість, у випадках, передбачених пунктом 54.3 статті 54 Податкового кодексу України.

З урахуванням того, що висновки акта перевірки не можуть бути підставою для внесення змін до податкової звітності з податку на додану вартість, та, оскільки в АІС “Податковий блок” підлягають відображенню виключно задекларовані платником податку у податкових деклараціях показники податкових зобов’язань та податкового кредиту з податку на додану вартість, суд приходить до висновку, що ДПІ у Шевченківському районі зобов’язана відновити в АІС “Податковий блок” інформацію про задекларовані ПП “Авант” показники податкових зобов’язань та податкового кредиту з податку на додану вартість за листопад 2014 року та січень 2015 року.

Таким чином позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому така позиція узгоджується із висновками постанови Верховного Суду України від 09 грудня 2014 року у справі №21-511а14, в якій колегія суддів Судової плати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла такого правового висновку: для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла за результатами податкового контролю і не може бути виключена з баз даних, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку.

Отже, якщо дії по здійсненню податкового контролю визнані протиправними, в даному випадку дії по проведенню позапланової виїзної перевірки ПП “Авант”, контролюючий орган зобов’язаний відновити показники податкової звітності задекларовані позивачем за відповідний період.

Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог про зобов’язання вилучити із АІС “Податковий блок” відомості, внесені на підставі акта перевірки, оскільки, зобов’язання відповідача відновити показники податкових зобов’язань та податкового кредиту з податку на додану вартість за листопад 2014 року та січень 2015 року, є належним способом захисту.

Безпідставними є також вимоги про визнання протиправним дій відповідача щодо коригування показників податкової звітності з податку на додану вартість ПП “Авант”, оскільки такі дії за висновками Верховного Суду України, викладених зокрема у постанові від 03 листопада 2015 року у справі №21-99а2015, самі по собі не створюють для платника податків жодних правових наслідків у вигляді зміни або припинення його прав та не породжують для нього обов’язкових юридичних наслідків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, ДПІ у Шевченківському районі не доведено правомірність своїх дій щодо зміни показників податкової звітності у відповідності до вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, однак, виходячи з формулювання позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ПП “Авант” підлягає частковому задоволенню.

Частина перша статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас згідно з частиною третьою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, з огляду на часткове задоволення позовних вимог, на користь позивача належить присудити здійснені ним витрати по сплаті судового збору відповідно до частини задоволених вимог за рахунок бюджетних асигнувань ДПІ у Шевченківському районі.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Приватного підприємства “Авант” задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки Приватного підприємства “Авант”, за результатами якої складено акт від 10 серпня 2015 року №376/22-08/30927096.

3. Зобов’язати Державну податкову інспекцію у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві відновити в автоматизованій інформаційній системі “Податковий блок” показники податкових зобов’язань та податкового кредиту з податку на додану вартість, задекларовані Приватним підприємством “Авант” у податкових деклараціях з податку на додану вартість за листопад 2014 року та січень 2015 року.

4. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

5. Присудити з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства “Авант” понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 436,00 грн. (дві тисячі чотириста тридцять шість гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко