Справа № 810/5258/15
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2015-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2015 року (18:08) м. Київ 810/5258/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., за участю секретаря судового засідання Касьянової О.В., представника позивача ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення.

Суть спору: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення від 29.05.2015 № 000021/10-17-22-02/НОМЕР_1.

У судовому засіданні 25.11.2015 було замінено неналежного відповідача по справі Переяслав-Хмельницьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Київській області на належного - Переяслав-Хмельницьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, про що судом було постановлено усну ухвалу без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до журналу судового засідання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірним рішенням до позивача були застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу на суму 10 000, 00 грн., у зв'язку з порушенням останнім вимог ст. 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме: реалізацією горілки «Байка» 0,7 літрів, міцністю 40 % за ціною 50,00 грн., яка є нижчою за мінімальну роздрібну ціну, що встановлена Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» № 957 від 30.10.2008.

Проте, позивач зазначив про те, що матеріали фактичної перевірки не містять жодних доказів щодо факту реалізації ФОП ОСОБА_2 вказаної алкогольної продукції за нижчою, ніж встановлена законодавством мінімальною роздрібної ціною.

Окрім того, позивачем було вказано на те, що відповідачем не було дотримано вимог встановленого Податковим кодексом України строку щодо прийняття вказаного рішення, що також, на думку позивача, свідчить про безпідставність нарахування позивачу відповідних штрафних санкцій.

Присутній у судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням з відміткою про отримання, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив.

Частиною 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

За таких обставин, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за відсутністю представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

30.10.2014 Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області було проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами.

За результатами проведення перевірки було складено акт (довідку) № 000063 від 30.10.2014.

Як вбачається з вказаного акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу встановлено порушення з боку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 вимог ст. 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», у зв'язку з реалізацією горілки «Байка» 0,7 літрів, міцністю 40 % за ціною 50,00 грн., яка є нижчою за мінімальну роздрібну ціну, що встановлена на вказану алкогольну продукцію.

Надалі, податковим органом було винесено рішення № 000021/10-17-22-02/НОМЕР_1 про застосування фінансових санкцій від 28.05.2015, яким ФОП ОСОБА_2 були нараховані фінансові санкції у вигляді штрафу в сумі 10 000, 00 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням про застосування до ФОП ОСОБА_2 фінансових санкцій, позивач звернулась з даним позовом до суду про визнання його протиправним та скасування, з приводу чого суд зазначає наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 р. № 481/95 (далі - Закон України № 481/95).

Відповідно до ст. 1 Закону № 481/95 мінімальні оптово-відпускні ціни на алкогольні напої - це ціни, які визначаються за кодами виробів Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності за 1 літр 100-відсоткового спирту, обраховані виходячи з найнижчої оптової ціни на вітчизняну або контрактної вартості на імпортну продукцію та податків і зборів, які відповідно до чинного законодавства підлягають сплаті з одиниці продукції вітчизняними виробниками й імпортерами, та з урахуванням вартості тари, а мінімальні роздрібні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються виходячи з мінімальних оптово-відпускних цін на цю продукцію та торговельної надбавки.

Статтею 18 Закону № 481/95 встановлено, що Кабінету Міністрів України надано право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

Так, зокрема, Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» № 957 від 30.10.2008 (далі-Постанова № 957) визначено розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв згідно з додатком.

У відповідності до примітки 1 до Постанови № 957 мінімальні оптово-відпускні і роздрібні ціни під час реалізації (продажу) горілки та лікеро-горілчаних виробів, інших зброджених напоїв, суміші із зброджених напоїв та суміші зброджених напоїв з безалкогольними напоями, коньяку (бренді) три зірочки, коньяку (бренді) чотири зірочки, коньяку (бренді) п'ять зірочок, бренді ординарного, горілки виноградної та інших спиртових дистилятів і спиртних напоїв різного вмісту спирту в тарі різної місткості визначаються як добуток відповідних затверджених мінімальних цін, міцності за об'ємом (у відсотках) і місткості тари (у літрах), поділений на 100 відсотків.

Згідно з Постановою № 957 (в редакцій чинній на момент існування спірних відносин) мінімальна роздрібна ціна на алкогольні напої (горілка та лікеро-горілчані вироби місткістю 1 літр, код виробників згідно з УКТЗЕБ 2208 60, 2208 70 та 2208 90) становить 199, 50 грн.

Отже, враховуючи вищевказані положення Постанови № 957, суд дійшов висновку про те, що мінімальна роздрібна ціна на алкогольну продукція, яка реалізовувалась позивачем, зокрема, на горілку «Байка» 0,7 літрів, 40 % становить 55, 86 грн. (199, 50 грн.х0,7)х0,4).

Положеннями ст. 17 Закону № 481/95 встановлено, що за порушення норм цього Закону застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, зокрема, оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

Суд звертає увагу на те, що встановлені в межах ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» штрафні санкції, зокрема, санкція за здійснення оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої, за своєю правовою природою є адміністративно-господарськими санкціями, а тому їхнє застосування регулюється нормами глави 27 Господарського кодексу України.

Згідно зі статтею 238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Положеннями ст. 239 Господарського кодексу України передбачено, що однією із адміністративно-господарських санкцій може бути адміністративно-господарський штраф, який стягується із господарюючого суб'єкта до державного бюджету за порушення визначених законодавством України правил здійснення господарської діяльності.

Статтю 250 Господарського кодексу України встановлені строки застосування адміністративно-господарських санкцій. Так, зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Отже, з аналізу вказаної норми вбачається, що законодавством встановлено граничні строки застосування уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарських санкцій до суб'єктів господарювання за порушення зазначеними суб'єктами встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності.

Суд звертає увагу на те, що фактично наведена норма містить два строкові обмеження. Одне з них полягає у тому, що адміністративно-господарські санкції не можуть застосовуватися після спливу одного року з дня вчинення порушення суб'єктом господарювання встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, зокрема, порушення норм з регулювання обігу готівки (неоприбуткування в касах готівки).

В свою чергу, другий обмежувальний строк, встановлений у цій статті, полягає у тому, що адміністративно-господарські санкції не можуть бути застосовані пізніше шести місяців з дня виявлення порушення встановлених правил здійснення господарської діяльності уповноваженим органом державної влади або органом місцевого самоврядування. Таким чином, другий обмежувальний строк у застосуванні адміністративно-господарських санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки (неоприбуткування в касах готівки) полягає у тому, що їх не може бути застосовано пізніше шести місяців із дня виявлення правопорушення.

Аналіз приписів наведеної статті дає підстави для висновку про те, що при виявленні факту вчинення суб'єктом господарювання порушення норм щодо здійснення господарської діяльності, податковий орган, приймаючи рішення про накладення штрафу, має діяти в межах граничних строків, встановлених частиною першою статті 250 Господарського кодексу України. Закінчення будь-якого зі встановлених зазначеною статтею строків застосування адміністративно-господарських санкцій виключає застосування таких санкцій.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що застосований у відповідності до оспорюваного рішення Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Державної фіскальної служби у Київській області № 000021/10-17-22-02/НОМЕР_1 від 28.05.2015 до позивача штраф у розмірі 10 000, 00 грн. є саме адміністративно-господарською санкцією у розумінні ст. 238 Господарського кодексу України.

У зв'язку з цим, на думку суду, нарахований позивачу штраф мав бути застосований до ФОП ОСОБА_2 саме у межах строків, які передбачені статтею 250 Господарського кодексу України. Судом було встановлено, що акт перевірки № 000063, яким було зафіксовано порушення ФОП ОСОБА_2 вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», був складеним Переяслав-Хмельницькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління державної фіскальної служби у Київській області 30.10.2014, у той час як рішення про застосування штрафних санкцій № 000021/10-17-22-02/219013943 було прийнято контролюючим органом 28.05.2015, тобто пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення відповідного порушення.

Отже, застосування до ФОП ОСОБА_2 адміністративно-господарських санкцій у вигляді штрафу за порушення правил здійснення господарської діяльності пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення вказаного порушення, не відповідає приписам ст. 250 Господарського кодексу України, а тому застосування відповідних санкцій є неправомірним.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки відповідач, всупереч вказаним приписам Кодексу, не надав належних та допустимих доказів щодо правомірності нарахування позивачу відповідних штрафних санкцій, в той час як судом встановлено, що відповідні штрафні санкції було застосовано відповідачем з порушенням законодавчо визначених строків для їх застосування, суд дійшов висновку щодо неправомірності прийняття оспорюваного рішення.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що спірне рішення про застосування фінансових санкцій є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, сплачений позивачем судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. підлягає стягненню на його користь з Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області.

У судовому засіданні 25.11.2015 були оголошені вступна та резолютивна частини постанови. Повний текст постанови складений та підписаний 30.11.2015.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

2.Визнати протиправним та скасувати рішення Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про застосування фінансових санкцій № 000021/10-1722-02/НОМЕР_1 від 28.05.2015.

3.Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (08400, Київська область, місто Переяслав - Хмельницький, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 95, ідентифікаційний код 39477413).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови або розгляду справи у порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Дудін С.О.