Справа № 2а-1216/12/2670
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2016-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2016 року м. Київ К/9991/74326/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Житомирської області Державної податкової служби

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.05.2012

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30.10.2012

у справі №2а-1216/12/2670

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Метан»

до Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Житомирської області Державної податкової служби

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.05.2012, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.10.2012, позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Бердичівської ОДПІ від 31.12.2010 № /0.

Бердичівська ОДПІ Житомирської області ДПС подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, обґрунтовуючи такі вимоги нормами матеріального права та обставинами, з яких податковий орган виходив при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та наводив судам попередніх інстанцій, заперечуючи проти позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено такі обставини.

Бердичівською ОДПІ Житомирської області ДПС проведено планову виїзну документальну перевірку щодо дотримання ТОВ «Метан» вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2008 по 30.06.2010, за результатами якої складено акт від 30.11.2010 № 3660/23 01/31434314.

Актом перевірки від 30.11.2010 № 3660/23 01/31434314 зафіксовано порушення позивачем вимог п.п. 4.1.3, 4.1.6, 5.2.1, 5.2.10, 5.3.9, 5.5.1, 7.3.5, 11.2.3 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 22.05.1997 № 283/97-ВР.

На підставі акта перевірки складено податкове повідомлення-рішення від 31.12.2010 № /0 про визначення позивачу грошового зобов'язання з податку на прибуток в загальній сумі 19964 грн., в т.ч.: 13309 грн. за основним платежем та 6655 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Листом від 14.12.2010 № 19960/10/23-01 акт перевірки від 30.11.2010 № 3660/23 01/31434314 надісланий на адресу позивача та отриманий останнім 21.12.2010.

Прокуратурою м. Бердичів суду надано «Матеріали перевірки щодо неправомірних дій працівників Бердичівської ОДПІ при проведенні планової виїзної перевірки ТОВ «Метан». У цих матеріалах міститься акт від 14.12.2010 про вилучення відділом внутрішньої безпеки документів, зокрема оригінал акта перевірки від 30.11.2010 № 3660/23 01/31434314, а також проекти податкових повідомлень-рішень від 08.12.2010.

З наданого прокуратурою суду оригінала акта перевірки від 30.11.2010 № 3660/23 01/31434314 судами встановлено, що із семи осіб, які здійснювали перевірку, оригінали підписів проставлені лише трьома особами. Відсутні підписи в.о. начальника управління податкового контролю юридичних осіб ОСОБА_2, а також службовими особами ОДПІ - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 Натомість, копія акта перевірки 30.11.2010 № 3660/23 01/31434314, отримана позивачем, містить підписі всіх осіб, які здійснювали перевірку.

При перевірці правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки встановлених судами обставин суд касаційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до п.п. «б» п.п. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-III контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях.

Відповідно до п. 1.3 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 10.08.2005 № 327, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 за № 925/11205 (далі - Порядок № 327), у разі виявлення податковим органом під час проведення невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами оформляється акт, який є службовим документом та носієм доказової інформації про виявлені порушення.

Відповідно до п.п. «б» п.п. 3.1 Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженого наказом ДПА України від 21.06.2001 № 253, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.06.2001 за № 567/5758, податковий орган здійснює розрахунок суми податкового зобов'язання (визначає суму бюджетного відшкодування ПДВ) та складає податкове повідомлення, зокрема, у випадку, якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях.

Згідно з п. 4.11. Порядку № 327 податкове повідомлення-рішення приймається керівником податкового органу (його заступником) протягом десяти робочих днів від дня реєстрації акта невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок або вручення його поштою суб'єкту господарювання (на підставі відмітки на поштовому повідомленні), а за наявності заперечень посадових осіб суб'єкта господарювання до акта перевірки - приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді суб'єкту господарювання.

Зі змісту положень п. 4.2, 4.3, 4.5 Порядку № 327 вбачається, що акт перевірки реєструється після його підписання.

Системний аналіз викладених положень дає підстави для висновку про те, що контролюючий орган у разі проведення перевірки платника податків має право визначити такому платнику податкове зобов'язання шляхом складення відповідного податкового повідомлення-рішення після належного оформлення результатів такої перевірки, а саме: складення відповідного акта перевірки з відображенням виявлених порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства, підписання такого акта особами, якими проведено перевірку, та реєстрації акта.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, на момент складання оспорюваного податкового повідомлення-рішення результати проведеної податковим органом планової виїзної документальної перевірки, висновки якої слугували підставою для складання такого повідомлення-рішення, не були оформлені у передбаченому законодавством порядку: акт перевірки був зареєстрований за відсутності підписів чотирьох службових осіб із семи.

З метою повного і всебічного дослідження обставин справи, пов'язаних з прийняттям оспорюваного податкового повідомлення-рішення, судами попередніх інстанцій досліджено обставини щодо суті зафіксованих в акті перевірки від 30.11.2010 № 3660/23 01/31434314 порушень.

Судами попередніх інстанцій з'ясовано, що факт заниження позивачем податкових зобов'язань з податку на прибуток в сумі 13309 грн. за 2008 рік податковий орган пов'язує із порушеннями вимог п.п. 4.1.3, 7.3.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР, що, за висновками перевірки, призвело до заниження скоригованого валового доходу в сумі 356926 грн.

Відповідно до п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про оприбуткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР (далі - Закон № 334/94-ВР) валовим доходом є загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Відповідно до п.п. 4.1.3 п. 4.1 ст. 4 Закону № 334/94-ВР валовий доход включає загальні доходи від продажу товарів (робіт, послуг), у тому числі доходи від операцій, передбачених статтею 7 цього Закону.

Згідно з п.п. 7.3.5 п. 7.3 ст. 7 Закону № 334/94-ВР у разі продажу іноземної валюти за гривні валові доходи платника податку збільшуються на суму гривень, отриманих від покупця у зв'язку з таким продажем, а валові витрати такого платника податку збільшуються на суму балансової вартості такої іноземної валюти.

Враховуючи викладене, на платника покладено обов'язок щодо віднесення до складу валових доходів отриманих від операцій з продажу іноземної валюти доходів.

В акті перевірки зафіксовано, що позивачем отримано кошти в сумі 71,2 тис.дол.США на підставі кредитного договору з АБ «Укргазбанк» від 22.09.2008 № 63/VIP, утім у рядку 01.6 Декларації «інші доходи» не відображено доходи в сумі 356926 грн., отримані від продажу вказаних валютних коштів.

Натомість, судами попередніх інстанцій в результаті ретельного дослідження первинних документів спростовано вищенаведені обставини.

Зокрема, на підставі кредитного договору, банківських виписок, Висновку ВВБ ДПА у Житомирській області, оборотно-сальдової відомості по рахунку: ВД Валові доходи/витрати; Контрагенти; Замовлення за 2008 рік, декларації з податку на прибуток (з додатками) за 2008 рік судами встановлено, що позивач належним чином відобразив у складі валових доходів в р. 01.6 Декларації з податку на прибуток за 2008 рік отриманий дохід від продажу валюти 23.09.2008.

Судами попередніх інстанцій також з'ясовано, що факт заниження позивачем податкових зобов'язань з податку на прибуток в сумі 13309 грн. за 2008 рік податковий орган пов'язує також із порушеннями вимог п.п. 5.2.1, 11.2.3 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР, що призвело до завищення валових витрат в сумі 2460085 грн.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону № 334/94-ВР валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

За змістом п.п. 5.2.1 п. 5.2 цієї ж статті Закону до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

В акті перевірки обставини щодо вказаних порушень викладено так:

«Завищення валових витрат у 2008 році відбулось внаслідок порушення п/п. 5.2.1., 11.2.3. Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», а саме: завищено витрати на придбання 4 кварталу 2008 року на суму 2 460 085 грн. без ПДВ попередньої оплати, отриманої від ПАТ «Забіря» за банківською випискою № 402 від 19.12.2008 та № 405 від 24.121.2008 на виконання договору № 68/08-12 від 08.12.2008.».

Натомість, судами достовірно встановлено, що на підставі договору контрактації сільськогосподарської продукції від 08.12.2008 № 68/08 позивачем придбано товар (жива риба) та здійснено на користь ТОВ «Забіря» попередню оплату в сумі 222700 грн., а не отримано таку оплату від ТОВ «Забіря», як зазначено в акті перевірки.

Згідно з договором контрактації сільськогосподарської продукції від 08.12.2008 № 68/08 позивач здійснив 19.12.2008 та 24.12.2008 на користь ТОВ «Забіря», яке є сільськогосподарським товаровиробником та платником фіксованого сільськогосподарського податку, попередню оплату в сумі 222700 грн. (без ПДВ). У грудні 2008 року отримав товар лише в сумі 75000 грн. (без ПДВ).

Виходячи з положень п.п. 11.2.3 п. 11.2 ст. 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР право на віднесення до складу валових витрат сплачених витрат на користь резидента, який сплачує цей податок у складі фіксованого податку, виникає на дату оприбуткування платником податку товарів.

Враховуючи наведене, суди дійшли правильних висновків про те, що позивач мав право віднести до складу валових витрат за 2008 рік витрати в сумі 75000 грн., натомість допустив завищення валових витрат за цей період в сумі 2195000 грн.

Разом з тим, з огляду на достовірно встановлений судами факт наявності у позивача за 2008 рік від'ємного значення об'єкта оподаткування в сумі 2763775 грн., суди дійшли правильного висновку про те, що завищення позивачем валових витрат за 2008 рік в сумі 2195000 грн. за операціями з ТОВ «Забіря» не призводить до заниження бази оподаткування та відповідно ненадходження податку на прибуток до бюджету.

Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції знаходить обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій про протиправність донарахування позивачу грошових зобов'язань з податку на прибуток за оспорюваним податковим повідомленням-рішенням.

Підстав для задоволення касаційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Житомирської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.05.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30.10.2012 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою про перегляд даної ухвали, поданою безпосередньо до Верховного Суду України у порядку, встановленому статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун