Справа № 826/16735/15
Суддя: Нагорянський С.І.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 січня 2016 року № 826/16735/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Нагорянського С.І., суддів Аблова Є.В., Кротюка О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доДержавної міграційної служби України
провизнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до Державної міграційної служби України з позовом, в якому просив:

- визнати дії Державної міграційної служби України по вилученню у м. Севастополь у громадянина України ОСОБА_1 паспорту незаконними;

- визнати незаконним та скасувати рішення Державної міграційної служби України №3-3442/6/182-15 від 21.01.15 р. та №3-2714/6.3-14 від 18.11.14 р. про скасування громадянства України;

- зобов'язати Державну міграційну службу України видати ОСОБА_1 незаконно вилучений у м. Севастополь паспорт громадянина України.

В судовому засіданні 11.11.15 р. оголошено ухвалу про перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є уродженцем с. Нігвзіані Лангхутського району Республіки Грузія.

24.03.01 р. позивач був документований паспортом громадянина України, серія НОМЕР_1, виданого Пісоченським СВМ Харківського РВ УМВС України в Харківській області, у зв'язку з обміном паспорту колишнього СРСР зразка 1974 р. серії НОМЕР_2, виданого Костомукшським міськвиконкомом ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 р.

Для документування паспортом заявником заповнено форму А на громадянина ОСОБА_1 з пропискою за адресою: АДРЕСА_1 в період з 22.02.90 р. по 26.02.93 р.

Згідно інформації, отриманої від УГІФРО ГУ МВС України в Донецькій області від 08.12.10 р. №21500, факт реєстрації місця проживання громадянина ОСОБА_1 у с. Олександрівка не підтверджено, а також повідомлено, що АДРЕСА_1 не існує.

У паспорті серія НОМЕР_1, виданого Пісоченським СВМ Харківського РВ УМВС України в Харківській області, проставлено штамп прописки - виписки за адресою: АДРЕСА_2 за періоди з 02.03.93 р. до 24.03.01 р. та з 21.07.01 р. до 27.12.01 р.

За вказаною адресою розміщений гуртожиток, який знаходиться на балансі ДП "Клінічний санаторій "Роща", згідно діючих та архівних картотек якого відомості про прописку та виписку ОСОБА_1 відсутні.

Вказані обставини встановлені за результатами проведення службової перевірки підстав видачі паспорта громадянина України громадянину ОСОБА_1 згідно висновку, затвердженого начальником Харківського РВ ГУ МВС України 14.12.10 р.

Згідно вказаного висновку паспорт громадянина України серії НОМЕР_1, виданий 24.02.01 р. на ім'я ОСОБА_1 Пісоченським СВМ Харківського РВ УМВС України в Харківській області, визнаний виданим безпідставно; вирішено вжити заходів до його вилучення та знищення згідно р. 9 п. 40 Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС України 15.06.06 р. №600; ОСОБА_1 рекомендовано звернутися за місцем проживання для вирішення питання законності знаходження на території України.

Вказаний паспорт було вилучено СГІРФО Нахімовського РВ УМВС України в м. Севастополі, про що СГІРФО Харківського РВ УМВС України в Харківській області повідомлено листом від 20.07.11 р. №21/9057 разом з надісланням паспорту для знищення, про що зазначено у висновку про результати звернення громадянина ОСОБА_1, затвердженого заступником начальника ГУ МВС України в Харківській області 27.10.14 р.

Пізніше 04.11.14 р. та 26.11.14 р. ОСОБА_1 звертався до Державної міграційної служби України з заявами про надання довідки про належність до українського громадянства.

Листом Державної міграційної служби України від 18.11.14 р. №З-2714/6.3-14 заявника повідомлено про те, що за його зверненням проведено додаткову перевірку, за результатами якої встановлено відсутність підстав для того, щоб вважати його громадянином України, оскільки паспорт серія НОМЕР_1 виданий Пісоченським СВМ Харківського РВ УМВС України в Харківській області на порушення вимог законодавства, за відсутності документального підтвердження жодної з підстав, передбачених ст. 3 Закону України "Про громадянство України".

Заявнику запропоновано звернутися до суду для підтвердження факту постійного проживання на території України станом на 24.08.91 р. або проживання в Україні станом на 13.11.91 р.

Листами Державної міграційної служби України від 09.12.14 р. №З-3198/6-14 та від 21.01.15 р. №З-3442/6/182-15 заявнику з посиланням на лист від 18.11.14 р. №З-2714/6.3-14 надано аналогічну відповідь.

ОСОБА_1 вважає вказані рішення, дії та бездіяльність Державної міграційної служби України протиправними з таких підстав.

Позивач зазначає, що паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 вилучений у нього працівником СГІРФО Нахімовського РВ УМВС України в м. Севастополі ОСОБА_4 18.06.11 р., коли позивач проживав та працював у м. Севастополі.

Надавши паспорт для перевірки, позивач не отримав відповіді на неодноразові звернення щодо його повернення.

Після окупації Криму та референдуму 16.03.14 р. позивач переїхав до м. Харкова, і протягом чотирьох років мешкає без паспорта.

Позивачем надано довідку з Генерального консульства Грузії у м. Одеса від 15.07.11 р. №8/1-35, згідно якої він не є громадянином Грузії, докази проживання його та його сім'ї на території України.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив з тих підстав здійснення ним належного розгляду всіх звернень позивача щодо підтвердження громадянства України, за результатами яких знайшла своє підтвердження безпідставна видача позивача паспорту громадянина України серія НОМЕР_1 Пісоченським СВМ Харківського РВ УМВС України в Харківській області 24.03.01 р. згідно наданих висновків службових розслідувань.

Також відповідач зазначає, що оскаржувані листи Державної міграційної служби України №3-3442/6/182-15 від 21.01.15 р. та №3-2714/6.3-14 від 18.11.14 р. не є рішеннями про скасування громадянства України, а відповідями на звернення позивача, підготовлені в порядку Закону України "Про звернення громадян".

Державною міграційною службою України не приймалося жодного рішення щодо позбавлення позивача громадянства, натомість, йому було роз'яснено про необхідність підтвердження в судовому порядку факту постійного проживання на території України станом на 24.08.91 р. або проживання в Україні станом на 13.11.91 р., що ним зроблено не було.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення позивача та представника відповідача, дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно матеріалів справи оскаржувані рішення Державної міграційної служби України №3-3442/6/182-15 від 21.01.15 р. та №3-2714/6.3-14 від 18.11.14 р. є листами, якими надано відповіді позивача на його звернення до Державної міграційної служби України про видачу довідки на підтвердження українського громадянства.

Вказані рішення не є рішеннями про позбавлення (скасування) громадянства України, оскільки відповідно до ст. 22 Закону України "Про громадянство України" вказане питання відноситься до компетенції Президента України та оформлюється відповідним указом.

Державна міграційна служба України не наділена повноваженнями приймати рішення про позбавлення особи громадянства України.

Згідно матеріалів справи позивач у встановленому законодавством порядку не набував громадянства України (процедура, за якої він отримав паспорт, є процедурою встановлення належності до громадянства України); виданий йому паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 Пісоченським СВМ Харківського РВ УМВС України в Харківській області 24.03.01 р. визнаний таким, що виданий безпідставно, його вилучено та знищено.

Вказане підтверджується наданими суду копіями висновку за результатами проведення службової перевірки підстав видачі паспорта громадянина України громадянину ОСОБА_1 згідно висновку, затвердженого начальником Харківського РВ ГУ МВС України 14.12.10 р., а також висновку про результати звернення громадянина ОСОБА_1, затвердженого заступником начальника ГУ МВС України в Харківській області 27.10.14 р.

Згідно п. 40 Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.06.06 р. №600 (чинного станом на 14.12.10 р.), погашаються, уважаються недійсними та знищуються паспорти: оформлені з порушенням законодавства України.

У разі оформлення паспорта з порушенням законодавства керівником територіального органу (підрозділу) проводиться службова перевірка, про що складається висновок у двох примірниках, який затверджується керівником територіального органу (підрозділу) внутрішніх справ. Перший примірник висновку зберігається в територіальному підрозділі, а другий - направляється до Державного департаменту у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб МВС України.

Суду не надано доказів оскарження позивачем відповідних рішень, дій та бездіяльності органів внутрішніх справ та органів міграційної служби щодо висновків про незаконне документування його паспортом, тоді як наступне вилучення працівником СГІРФО Нахімовського РВ УМВС України в м. Севастополі ОСОБА_4 18.06.11 р. паспорту та його передача для знищення до СГІРФО Харківського РВ УМВС України в Харківській області є наслідками саме прийняття висновку, затвердженого начальником Харківського РВ ГУ МВС України 14.12.10 р.

За таких обставин у суду відсутні підстави для визнання протиправними дій щодо вилучення у позивача паспорта громадянина України, вчинених СГІРФО Нахімовського РВ УМВС України в м. Севастополі 18.06.11 р. (правонаступником органів внутрішніх справ щодо питань міграції є органи Державної міграційної служби України).

Щодо листів Державної міграційної служби України №3-3442/6/182-15 від 21.01.15 р. та №3-2714/6.3-14 від 18.11.14 р., то суду надано докази здійснення відповідачем їх належного розгляду згідно вимог Закону України "Про звернення громадян".

Зокрема, по суті заява позивача про надання довідки про наявність українського громадянства розглянута листом №3-2714/6.3-14 від 18.11.14 р., у якому позивачу роз'яснено, що за його зверненням проведено додаткову перевірку, за результатами якої встановлено відсутність підстав для того, щоб вважати його громадянином України, оскільки паспорт серія НОМЕР_1 виданий Пісоченським СВМ Харківського РВ УМВС України в Харківській області на порушення вимог законодавства, за відсутності документального підтвердження жодної з підстав, передбачених ст. 3 Закону України "Про громадянство України".

Заявнику запропоновано звернутися до суду для підтвердження факту постійного проживання на території України станом на 24.08.91 р. або проживання в Україні станом на 13.11.91 р.

Заявник в порядку, передбаченому р. IV ЦПК України, не звертався до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.91 р. або проживання в Україні станом на 13.11.91 р., тоді як під час розгляду адміністративної справи суд відповідні факти не встановлює.

За таких обставин у суду відсутні підстави для зобов'язання Державної міграційної служби України видати ОСОБА_1 незаконно вилучений у м. Севастополь паспорт громадянина України.

Окремо суд наголошує на тому, що вирішити спірну ситуацію щодо документування паспортом громадянина України позивач може або шляхом оскарження висновку, затвердженого начальником Харківського РВ ГУ МВС України 14.12.10 р., або шляхом звернення до суду в порядку, передбаченому р. IV ЦПК України, з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.91 р. або проживання в Україні станом на 13.11.91 р.

Відповідне судове рішення може в наступному стати підставою для подачі заяви для встановлення належності до громадянства України, передбаченої Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.01 р. №215/2001.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

На підставі вищевикладеного, ст. 160-163, 94, 186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя С.І. Нагорянський

Судді Є.В. Аблов

О.В. Кротюк