Справа № 340/134/15-а
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2016-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" січня 2016 р. м. Київ К/800/45228/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Цуркана М.І. (головуючий),
Єрьоміна А.В., Кравцова О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі Івано-Франківської області про визнання дій протиправними, скасування розпорядження та зобов'язання вчинити дії, що переглядається за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2015 року,

у с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі Івано-Франківської області (далі - Управління ПФ) про визнання дій протиправними, скасування розпорядження Управління ПФ від 5 жовтня 2012 року № 109150 про проведення перерахунку пенсії, зобов'язання вчинити дії.

Зазначала, що розпорядженням Управління ПФ від 5 жовтня 2012 року № 109150 на підставі акту зустрічної перевірки заробітної плати від 31 серпня 2012 року № 289 проведено перерахунок пенсії, яку зменшено з 2737,02 грн до 1738,48 грн.

Посилаючись на протиправність оскаржуваного розпорядження, просила його скасувати та зобов'язати Управління ПФ здійснити перерахунок пенсії з 1 березня 2007 року з урахуванням заробітної плати за період з 1 січня 1984 року по 31 грудня 1988 року.

Постановою Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 16 березня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними та незаконними дії Управління ПФ щодо зменшення ОСОБА_4 розміру пенсії, скасовано розпорядження від 5 жовтня 2012 року № 109150 про проведення перерахунку пенсії. Зобов'язано Управління ПФ здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_4 з 1 березня 2007 року з урахуванням заробітної плати за період з 1 січня 1984 року по 31 грудня 1988 року за роботу у Верховинській центральній районній лікарні та Верховинському хлібозаводі Верховинського райспоживтовариства, правонаступником якого є КТП «Говерла», та провести відповідні пенсійні виплати. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, а в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

Заслухавши доповідача, здійснивши перевірку матеріалів справи та доводів касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 з 31 січня 1992 року перебуває на обліку в Управлінні ПФ та отримує пенсію як інвалід 3 групи.

15 березня 2007 року позивач до Управління ПФ подала довідку про заробітну плату за період роботи з 1 січня 1984 року по 31 грудня 1988 року у Верховинській центральній районній лікарні і за цей же період довідку про заробітну плату у Верховинському хлібозаводі Верховинського райспоживтовариства, правонаступником якого є кооперативне торгове підприємство «Говерла» (код 30155663), на підставі яких проведено перерахунок пенсії.

В серпні 2012 року Управлінням ПФ проведено зустрічну перевірку нарахувань заробітної плати у Верховинському районному споживчому товаристві, за результатами якої складено акт від 31 серпня 2012 року № 289 та встановлено, що видана позивачу довідка про заробітну плату від 15 березня 2007 року № 12 не відповідає дійсності.

Розпорядженням Управління ПФ від 5 жовтня 2012 року позивачу перераховано розмір пенсії.

Частково задовольнивши позов, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні доведено факт роботи ОСОБА_5 за сумісництвом в період з 1 січня 1984 року по 31 грудня 1988 року у Верховинському хлібозаводі та нарахування їй за цей період заробітної плати, а тому розпорядження від 5 жовтня 2012 року № 109150 є протиправним та підлягає скасуванню.

Скасувавши рішення суду першої інстанції та відмовивши в задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив докази у справі, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає висновки судів передчасними.

Згідно з частиною першою статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до частин першої та другої статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Як вбачається з матеріалів справи, в них відсутнє оскаржуване розпорядження Управління ПФ від 5 жовтня 2012 року № 109150 про проведення перерахунку пенсії.

Суд першої інстанції при розгляді справи не дав правової оцінки акту перевірки від 31 серпня 2012 року № 289 та довідкам про розмір заробітної плати, які подані відповідачем лише до апеляційного суду.

При цьому, апеляційний суд, отримавши вказані документи лише констатував відсутність таких в матеріалах справи при прийнятті рішення судом першої інстанції, але не дослідив їх і не дав правової оцінки, а тому безпідставно відмовив в задоволенні позову.

За відсутності вказаних документів суди не встановили наявності зловживань з боку пенсіонера, як обов'язкової умови для стягнення переплати пенсії саме з позивача.

Крім того, задовольнивши позов, суд першої інстанції не звернув уваги, що відповідно до частини другої статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 100 КАС України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач оскаржує розпорядження Управління ПФ за 2012 рік при цьому питання про поновлення строку звернення до суду не вирішувалось.

Викладене дає підстави стверджувати, що рішення судів не відповідають вимогам законності та обґрунтованості, які встановлені статтею 159 КАС України.

Вказані обставини залишені судами поза увагою, що є підставою для скасування рішень та направлення справи на новий розгляд у відповідності до вимог частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 16 березня 2015 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді М.І.Цуркан

А.В.Єрьомін

О.В.Кравцов