Справа № 826/5125/15
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2016-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

11 січня 2016 року № 826/5125/15
Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Мазур А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до треті особиДеснянського районного управління Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві Тебякін Олександр Васильович Тебякіна Т.Л.
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Деснянського районного управління Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві (далі Деснянське РУ ГУ ДМС України в м. Києві) про:

- визнання протиправним рішення Відділу громадянства, реєстрації і міграції фізичних осіб Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 13.11.2014 р., яким зареєстровано ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

- зобов`язання Деснянське РУ ГУ МВС України в м. Києві зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2 (2009 р.н.), за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач протиправно прийняв рішення про реєстрацію ОСОБА_2 (2009 р.н.), за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки відповідно до свідоцтва про право власності на житло, дана квартира належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та її сину ОСОБА_3 , а тому позивач повинна була надати письмову згоду для реєстрації ОСОБА_2 .

В судовому засіданні 23.04.2015 р. судом протокольною ухвалою залучено у якості 3 особи, без самостійних вимог на предмет спору матір дитини ОСОБА_4 .

Ухвалою від 09.11.2015 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, без самостійних вимог на предмет спор батька дитини ОСОБА_5 .

Треті особи явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечили, у визначений судом строк позиції щодо позову не висловили.

Під час розгляду справи, судом були надіслані судові запити від 01.07.2015 р. та від 13.08.2015 р. з проханням надати інформацію про те чи надавала гр. ОСОБА_1 письмову згоду на реєстрацію в її квартирі малолітньої дитини, та, чи надавала особа, яка зверталась із заявою про реєстрацію дитини до Деснянського районного відділу ГУДМС України, оригінал свідоцтва про право власності на квартиру.

У відповідь відповідач повідомив, що на вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди не потрібно та просив розглядати справу за відсутності представника.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у різі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проживає разом зі своїм сином ОСОБА_5 у трикімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна площа квартири складає 72, 5 кв. м., житлова площа становить 42, 3 кв. м.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22.03.1994 р., вищевказана квартира належить на праві спільної сумісної власності позивачу та її сину ОСОБА_3 , який на даний час перебуває у розшуку.

ОСОБА_2 є малолітньою донькою сина ОСОБА_1 і з моменту народження ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_2 .

Син позивача ОСОБА_5 , без дозволу і без згоди позивача зареєстрував у квартирі (за адресою АДРЕСА_1 ) свою малолітню доньку, про що свідчить довідка за формою № 13 від 05.12.2014 р.

Позивач в усній формі звернулася до Відділу у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних особі Деснянського районного управління ГУ МВС в м. Києві з проханням скасувати реєстрацію ОСОБА_2 в квартирі ОСОБА_1 , на що їй було відмовлено.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року №1382-IV (далі Закон №1382), громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Відповідно до статті 11 вказаного Закону, реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації (далі орган реєстрації) в Автономній Республіці Крим, областях, містах, районах, районах у містах, а також у містах Києві та Севастополі.

Згідно з ч. 1 ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Процедуру реєстрації місця проживання осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів визначено Порядком реєстрації, який був розроблений відповідно до Законів України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", "Про загальний військовий обов`язок і військову службу" та визначає процедуру реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування.

Відповідно до пункту 1.3. Порядку, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) ДМС України в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (далі - територіальний підрозділ ДМС України) у день подання особою документів.

Згідно із пунктом 2.2 Порядку, для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС України, а після утворення центрів надання адміністративних послуг (далі - центр) - до відповідного центру:

- письмову заяву про реєстрацію місця проживання (додаток 5);

- документ, до якого вносяться відомості про місце проживання;

- квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати;

- талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні (у разі зміни місця проживання в межах України). Талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні не подається у разі оформлення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання;

- документи, що підтверджують:

право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання. У разі реєстрації місця проживання у центрі договір оренди житлового приміщення може бути засвідчено адміністратором центру;

право на перебування або взяття на облік у закладі/установі - довідка про прийняття на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи (додаток 6), копія посвідчення про взяття на облік бездомної особи, форма якого затверджена наказом Міністерства соціальної політики України від 28 грудня 2011 р. № 574 Про деякі питання діяльності центру обліку бездомних громадян, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 січня 2012 р. за № 84/20397;

проходження служби у військовій частині, адреса якої зазначається під час реєстрації, - довідка про проходження служби у військовій частині, видана командиром військової частини, зразок якої наведено в додатку 7 до Порядку; - військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку);

- свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України, якщо реєструється місце проживання дитини, яка не досягла 16-річного віку;

- заява про зняття особи з реєстрації місця проживання, форма якої наведена в додатку 8 до Порядку (у разі здійснення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання).

Таким чином, у розумінні вимог законодавства про свободу пересування та вільний вибір місця проживання документи, перелік яких чітко визначено пунктом 2.2 Порядку, є виключною підставою для прийняття територіальним підрозділом ДМС рішення про реєстрацію місця проживання фізичної особи.

Тобто, як зазначає позивач для здійснення реєстрації своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_5 потрібно було отримати дозвіл співвласника квартири, а саме ОСОБА_1 .

Однак, із такою позицією позивачки суд погодитися не може, з огляду на таке.

Відповідно до статті 3 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні реєстрація є внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Стаття 6 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні визначає, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Для реєстрації особа подає письмову заяву, паспортний документ, іноземець та особа без громадянства додатково подають посвідку на постійне або тимчасове проживання, квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати, два примірники талона зняття з реєстрації.

Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших документів. Заява особи про реєстрацію місця проживання є єдиною підставою для реєстрації місця проживання особи.

Зразки заяви та інших документів, необхідних для реєстрації місця проживання особи, затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Стаття 64 Житлового кодексу України передбачає, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Відповідно до статті 65 Житлового кодексу України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Згідно зі статтею 156 Житлового кодексу України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.
Тобто, без згоди наймача чи власника будинку (квартири) вселення в займане ним житлове приміщення та реєстрація місця проживання особи, окрім неповнолітніх дітей членів сім`ї, не дозволяється.

Слід зазначити, що в матеріалах справи наявна копія довідки комунального підприємства дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Житлово-експлуатаційна контора №306, з якої вбачається, шо син ОСОБА_1 - ОСОБА_5 зареєстрований у трикімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог п. 2.3 розділу 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 липня 2004 року № 985 Про затвердження зразків документів, необхідних для реєстрації місця проживання в Україні, при проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним.

Тобто, малолітня дитина може бути зареєстрована за адресою проживання одного з батьків. У даному випадку місцем реєстрації неповнолітньої ОСОБА_6 було обрано місце реєстрації її батька - ОСОБА_5 (відповідно до даних довідки є саме: АДРЕСА_1 ).

Суд звертає увагу, що у суду відсутні будь які відомості щодо місця проживання матері неповнолітньої ОСОБА_6 .

Державою, відповідно до п. 1 ст. 2 Конвенції ООН про права людини, повинні поважатися і забезпечуватися усі права дитини без якої-небудь дискримінації, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного, етнічного чи соціального походження, майнового положення, стану здоров`я і народження дитини.

На підставі частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

З врахуванням викладеного, у суду відсутні підстави для висновку про порушення відповідачем як суб`єктом владних повноважень покладених обов`язків, щодо реєстрації місця проживання осіб, зокрема реєстрації малолітньої ОСОБА_2 , що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 97, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 185-187 КАС. Апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання її копії повного тексту.

Суддя А.С. Мазур