Справа № 2-а-4046/10
Суддя: Таран С. А.
Дата ухвалення: 2010-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ковпаківський районний суд м.Сум
№2-А-4046/10р.
ПОСТАНОВА

| ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2010 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Таран С.А., при секретарі Чайка Т.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення м. Суми, третя особа: Управління Державного казначейства у м. Суми про визнання дій неправомірними та стягнення недоотриманої суми допомоги на оздоровлення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач позовні вимоги мотивує тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалід 2 групи, захворювання якої пов'язане з роботою по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Він має право отримувати щорічну допомогу на оздоровлення, розмір якої для інвалідів 2 групи згідно з ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» дорівнює 5-ти мінімальним заробітним платам. Посилаючись на те, що відповідачем зазначена допомога виплачується не в кратних розмірах до мінімальної заробітної плати, як передбачено Законом, а в розмірах згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836, що призвело до порушення його прав. Тому просить суд ухвалити постанову, якою визнати дії відповідача неправомірними та стягнути на його користь недоплачену суму допомоги на оздоровлення за 2007 рік в розмірі 1880 грн., за 2008 рік в розмірі 2455 грн. та за 2009 рік в розмірі 3225 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник свої вимоги підтримали у повному обсязі і просили їх задовольнити.

Відповідач - Управління праці та соціального захисту населення м. Суми надало відзив на позовну заяву, в якому заперечувало проти задоволення позову в повному обсязі, просило справу розглянути за відсутності їх представника. Відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» інваліди 2 групи мають право на щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат. Роз'яснення порядку застосування цього закону провадиться у порядку, визначеному КМУ, рішення якого є обов'язковим для виконання місцевими органами державної виконавчої влади. Такий порядок було визначено постановою КМУ від 12.07.2005р. №562, якою встановлений розмір виплати щорічної допомоги на оздоровлення для інвалідів 2 групи, які постраждали в наслідок аварії на Чорнобильській АЕС в таких розмірах: у 2007-2009 роках - 120 грн. Зазначені розміри допомоги були виплачені позивачу відповідно у березні 2007 року, у березні 2008 року та липні 2009 року. Враховуючи вищевикладене просить в позові відмовити за необґрунтованістю вимог.

Представник третьої особи-Управління Державного казначейства у м. Суми в судове засідання не з'явився, надіслав письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності, проти позову не заперечують.

Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є інвалідом другої групи як постраждалий внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується копією посвідчення.(а.с.7)

Згідно з листом Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради (а.с.9) виплата щорічної допомоги на оздоровлення в 2007 році була проведена позивачу в розмірі 120 грн. 28.03.2007 року ( платіжне доручення № 4944), в 2008 році була проведена в розмірі 120 грн. 17.03.2008 року (платіжне доручення №2139), в 2009 році була проведена в розмірі 120 грн. 09.07.2009 року (платіжне доручення № 8093).

Суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання дії відповідача неправомірними та стягнення на його користь недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік не підлягають задоволенню, оскільки дія положень ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зупинено на 2007 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із п.30 ст.71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік». Тому відповідач здійснив нарахування щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 120 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562. рішення Конституційного суду України від 09.07.2007 року № б-рп/2001. Віджлда " до ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визначені неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Тобто, рішення Конституційного Суду України мають перспективну дію. Отже вимоги позивача є безпідставними, оскільки на момент виплати щорічної разової грошової допомоги дію абз. З ч.4 ст. 48 ЗУ «Про статус і ! соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було зупинено.

Стосовно виплат за 2008 рік, то згідно з редакцією ст. 48 Закону України «Про статусі соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , яка діяла з 01.01.2008 року в редакції Закону Ш07-УІ від 28.12.2007 року «Про Державний бюджет України на 2008 рік» , щорічна допомога на оздоровлення виплачується в розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Отже, з 01.01.2008 року по 22.05.2008 року конкретні розміри щорічної допомоги на» оздоровлення особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, були встановлені певними нормами Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік».

Частинами 2 і 3 ст. 152 Конституції України визначено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Виплата щорічної допомоги на оздоровлення позивачу ОСОБА_1 проведена до 05 травня 2008 року - в березні 2008 року. Положення пункту 20 та пункту 28 розділу II Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими були внесені зміни до редакцій ст. 48 Закону j України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», втратили чинність з дня ухвалення рішення Конституційним Судом України, тобто після проведення виплат.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі, залежно від предмета правового регулювання. Не має також закону, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу. Водночас Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 03 жовтня 1997 року №4-зп у справі про набрання чинності Конституцією України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована одно предметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується одно предметний акт, який діяв у часі раніше.

Суд приходить до висновку, що при колізії декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах необхідно застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Виходячи з наведеного, не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо покладення на органи соціального захисту населення обов'язку здійснити виплату щорічної допомоги на оздоровлення, які отримали таку допомогу протягом 01.01.2008р.-22.05.2008р. у розмірах, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік». Протягом цього часу Управління праці та ' соціального захисту населення Сумської міської ради діяло згідно з нормами чинного законодавства, а враховуючи разовий характер цих виплат, в момент їх здійснення особа реалізувала своє право на їх отримання, і як наслідок, у органу соціального захисту населення припинився обов'язок щодо їх виплати.

Стосовно позовних вимог щодо визнання дії відповідача неправомірними та стягнення на його користь недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік , суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

В 2009 році діє редакція ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка зазначає що щорічна допомога на оздоровлення виплачується інвалідам І-ІІ групи в розмірах п'яти мінімальних заробітних плат.

Частина 4 ст.9 КАС України передбачає, що у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Оскільки позивачу була виплачена щорічна допомога на оздоровлення в липні 2009 року в розмірі 120 грн., тобто після прийняття рішення Конституційним Судом України від 22.05.2008 року №10-рп/2008р. про визнання такими, що не відповідають Конституції України змін, внесених підпунктом 1 пункту 28 розділу II Закону України №107-УІ від 28.12.2007 року, позивач мав право на одержання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат в редакції ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка діяла до 01.01.2008 року. Дія ст. 48 вказаного Закону з 22.05.2008 року була поновлена.

Позивачу була виплачена щорічна допомога на оздоровлення в розмірі 120грн., а мала б бути виплачена в розмірі 3150 грн., виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 630 грн. в липні 2009 року, Таким чином, розмір недоплати позивачу щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення становить 3030 грн. (3150 грн. - 120грн.=3030 грн.).

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради нарахувати та здійснити дії щодо виплати ОСОБА_1 різниці між отриманою в 2009 році сумою щорічної допомоги на оздоровлення та тією сумою щорічної грошової допомоги на оздоровлення, яку ОСОБА_1 має право отримати згідно з ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та провести виплати за 2009 рік в розмірі 3030 грн.

В іншій частині позову відмовити за необґрунтованістю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 17, 69-71, 76-86, 99-100, 158-160, ІбЗКодексу адміністративного судочинства України, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення м. Суми щодо відмови у виплаті щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат за 2009 рік та зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення м. Суми виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі5 мінімальних заробітних плат за 2009 рік у розмірі 3030 грн.

В іншій частині позову відмовити за необґрунтованістю.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня винесення рішення та апеляційної скарги протягом 20 днів з дня подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається в строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя С. А. Таран