Справа № 344/17048/15-а
Суддя: Польська М. В.
Дата ухвалення: 2015-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/623/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Польської М.В.,

секретаря Дзюбак Х.Б.,

з участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Микитинецької сільської ради про поновлення строку звернення до суду та скасування державної реєстрації права власності та визнання недійсним свідоцтва про право власності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Микитинецької сільської ради Івано-Франківської міської ради про поновлення строку звернення до суду та скасування державної реєстрації права власності на домоволодіння за адресою с.Микитинці, 22 та визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.03.2008 року.

В позові зазначено, що 27.06.2001 року було укладено договір міни нерухомого майна між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та неповнолітнім ОСОБА_6 (від імені його діяли законні представники), за умовами якого до останніх перейшла у власність земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0.0701га по вул.Лугова с.Микитинці м.Івано-Франківськ та обєкт незавершеного будівництва 38% готовності, що знаходиться на даній земельній ділянці. Даний обєкт незавершеного будівництва був спільно добудований зусиллями сімї позивача після чого ОСОБА_1 звернулася про видачу їй Свідоцтва про право власності на житловий будинок, незнаючи що повинні були звернутися спільно чоловік і діти з таким клопотанням. 18.04.2008р. позивачу було видано Свідоцтво про право власності на житловий будинок. Вважає, що дана реєстрація права власності на позивача порушує права інших трьох членів сімї, оскільки договір міни стосувався чотирьох власників. Про порушення прав дізналася після предявлення вимоги на сплату податку на нерухоме майно (серпні місяці 2015 року).

В судовому засіданні позивач вимоги адміністративного позову підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову заперечив, вважає також, що слід застосувати пропущення строку звернення до суду.

Заслухавши пояснення сторін, всебічно, повно та обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 27.06.2001 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та неповнолітнім ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (від імені його діяли законні представники) було укладено договір міни (а.с.4), за умовами якого до останніх перейшла у власність земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0.0701га по вул.Лугова, 22 с.Микитинці м.Івано-Франківськ та обєкт незавершеного будівництва 38% готовності, що знаходиться на даній земельній ділянці.

ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_6Й, ОСОБА_5 отримали 12.11.2001 року Державний акт на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0.0701га по вул.Лугова, 22 с.Микитинці м.Івано-Франківськ (а.с.5).

Даний обєкт незавершеного будівництва був спільно добудований зусиллями сімї позивача, як стверджувала позивач, після чого вона - ОСОБА_1 звернулася про видачу їй Свідоцтва про право власності на житловий будинок, не знаючи про те, що повинні були звернутися з нею спільно чоловік і діти з таким клопотанням.

18.04.2008р. позивачу було видано Свідоцтво про право власності на житловий будинок, яке видавалось на підставі рішення виконавчого комітету Микитинецької сільської ради від 27.03.2008 року (а.с.6-7).

Обґрунтовуючи підстави подання позову до суду, позивач вважає, що дана реєстрація права власності домоволодіння тільки на самого на позивача порушує права інших трьох членів сімї - ОСОБА_4, ОСОБА_6Й, ОСОБА_5, оскільки договір міни стосувався всіх чотирьох власників. Про порушення прав позивач дізналася після предявлення вимоги на сплату податку на нерухоме майно (серпні місяці 2015 року), а тому просила поновити строк звернення до суду.

Незважаючи на те, що позивач отримала оспорюване Свідоцтво про право власності на нерухоме майно ще в 2008 році, однак не ознайомилась з його змісту, суд вважає за можливе поновити строк звернення до суду за ст..100 КАС України та розглянути адміністративний позов по суті.

Відхиляючи доводи позивача, суд вказує на те, що за ст..3 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів в т.ч. фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку в т.ч. органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб.

Як слідує з норм ч.1,2 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Дані вищевказані норми зазначають право особи, а в даному випадку право позивача, на захист в суді у разі порушених рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень її прав, свобод або інтересів. Однак, як слідує з матеріалів справи та змісту адміністративного позову, її право на отримання у власність завершеного обєкта будівництва домоволодіння не є порушеним, натомість такі права можливо порушені інших осіб - ОСОБА_4, ОСОБА_6Й, ОСОБА_5, які як стверджує позивач спільно з нею будували житловий будинок, а право власності на нього не отримали.

Судом розяснювалось позивачу право звернення до суду інших осіб (ОСОБА_4, ОСОБА_6Й, ОСОБА_5Й.) у разі якщо вони дійсно вважають своє право на нерухоме майно порушеним діями органу місцевого самоврядування, однак позивач предявивши позов вважала порушення саме її прав на оформлення власності на житловий будинок.

Так, правові засади організації та діяльності органів місцевого самоврядування та їх виконавчих органів визначені Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». При цьому питання оформлення прав власності на нерухоме майно регулюється також Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» в редакції на час прийняття рішення (ст..31) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження в т.ч. щодо прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у порядку, встановленому законодавством. Тому, і було прийняте рішення виконкому за зверненням самої позивачки, на підставі якого в подальшому було оформлено право власності на домоволодіння за позивачем. Дане рішення виконкому від 27.03.2008 року не оскаржується позивачем (хоча посилаючись на дату видачі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно , позивач в позовній вимозі вказує саме дату прийняття рішення виконкому27.03.2008 року, а не дату видачі Свідоцтва 18.04.2008р.). Дане рішення було підставою подальшої реєстрації прав за позивачем та оформлення правовстановлюючого документу на домоволодіння.

Окрім того, згідно вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», діючого в редакції на момент видачі Свідоцтва про право власності та реєстрацію цього права за позивачем, за статтею 4 обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в т.ч. право власності на нерухоме майно. Дані обліку земельних ділянок у Державному земельному кадастрі та кадастровий номер об'єкта нерухомості є основою для формування Державного реєстру прав. Право власності на будівлю, споруду, їх частину (квартиру, офісне приміщення тощо) може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності на земельну ділянку, якщо власники даної земельної ділянки та будівель, споруд, розташованих на ній, не поєднуються в одній особі.

При цьому, підставою державної реєстрації прав за вимогами ст..15,18 цього ж закону, є заява, яка обліковується в базі даних обліку заяв, правоволодільця (правонабувача), сторін (сторони) правочину, за яким виникло речове право, або уповноважених ними (нею) осіб. У разі подання заяви про державну реєстрацію прав фізична особа повинна пред'явити документ, що посвідчує особу, а в разі подання заяви представником фізичної чи юридичної особи - документ, що підтверджує його повноваження діяти від імені цих осіб. Заява про державну реєстрацію права власності подається до органу державної реєстрації прав, на території якого перебуває нерухоме майно або більша за площею його частина.

Як слідує зі ст..30 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дія та бездіяльність державного реєстратора прав можуть бути оскаржені до керівництва органів державної реєстрації прав та (або) в судовому порядку.

Як вбачається з витягу про реєстрацію прав власності на домоволодіння (а.с.7) Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації провело державну реєстрацію права позивача на підставі прийнятого рішення виконкому сільської ради.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст..31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст..4, 15,18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» статтями 2, 3, 6, 7-9, 11, 71, 99-100, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити строк для звернення до суду з адміністративним позовом.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Микитинецької сільської ради про скасування державної реєстрації права власності на домоволодіння за адресою с.Микитинці, вул.. Лугова, 22, Івано-Франківської міськради та визнання недійсним свідоцтва про право власності на домоволодіння за адресою с.Микитинці, вул.. Лугова, 22, Івано-Франківської міськради - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, але якщо апеляційна скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається через Івано-Франківський міський суд протягом 10 днів з дня її проголошення, а у разі прийняття постанови в письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 04 грудня 2015 року.

Суддя Польська М.В.