Справа № 820/10980/15
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 р.Справа № 820/10980/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Русанової В.Б. , Курило Л.В.

за участю секретаря судового засідання - Дудка О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2015р. по справі № 820/10980/15

за позовом Приватної фірми " Евіра"

до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Приватна фірма "Евіра", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення № та № ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області від 02 червня 2015 р.; присудити судові витрати ПФ "ЕВІРА" за рахунок бюджетних асигнувань ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2015 р. задоволено позов, а саме: скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області від 02 червня 2015 р. № та №.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій з урахуванням подальших уточнень, посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції в зв'язку з ненаданням належної правової оцінки обставинам справи та невірним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2015 р. та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Податкового кодексу України, Цивільного кодексу України, КАС України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Згідно ч. 1 ст. 41 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що позивач знаходиться на обліку як платник податків підприємство перебуває в Державній податковій інспекції у Дзержинському районі м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області з 14 березня 1995 року.

За період з 12 травня 2015 р. по 18 лютого 2015 р. ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області проведена позапланова виїзна перевірка ПФ "Евіра", , з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січень 2012 р. по 31 грудня 2014 р., валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2012 р. по 31 грудня 2014 року, за результати зазначеної перевірки складений акт №2236/20-30-22-01/22690287 від 21 травня 2015 року. (а.с.12-51), висновками я кого встановлені наступні порушення ПФ "Евіра": п.п.138.1.1, п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755 - ІV (із змінами і доповненнями), та як наслідок заниження суми податку на прибуток у розмірі 23406 грн., у тому числі у 1 кварталі 2012 року на 20375 грн. та у 2013 році на 3030 грн.; п.198.1, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755 - ІV (із змінами і доповненнями), що внаслідок чого підприємством занижено суму податку на додану вартість в розмірі 38237 грн., в тому числі: у березні 2012 р. на суму 15196 грн., у квітні 2012 р. на суму 4209 грн., у січні 2013 р. на суму 2994 грн., у серпні 2013 р. на суму 3190 грн., у вересні 2013 р. на суму 4990 грн. та у квітні 2014 р. на 7658 грн.

Державною податковою інспекцією у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області прийнято спірні податкові повідомлення-рішення від 02 червня 2015 року: № , яким ПФ "Евіра" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 29257,50 грн., з яких 23406 грн. - основний платіж, 5851,50 грн. - штрафні (фінансові) санкції. ( а.с.63); №, яким ПФ "Евіра" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 38248,00 грн., з яких 18832 грн. - основний платіж, 9416,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції. (а.с.62).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що податкові повідомлення - рішення необґрунтовані та підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9 підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цією статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6, пунктами 138.11, 138.12 цією статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього кодексу.

Відповідно до п.138.6, п.138.8 ст. 138 Податкового кодексу України, собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу.

Собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Згідно з п.п.138.10.2 п.138.10 ст. 138 Податкового кодексу України, до складу інших витрат включаються, зокрема: адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, серед яких, витрати на врегулювання спорів у судах; інші витрати загальногосподарського призначення (витрати на пакувальні матеріали для затарювання товарів на складах готової продукції; витрати на ремонт тари; оплата праці та комісійні винагороди продавцям, торговим агентам та працівникам підрозділів, о забезпечують збут; витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг), на передпродажну підготовку товарів; витрати на відрядження працівників, зайнятих збутом; витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів, пов'язаних зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (оперативна оренда, страхування, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, охорона); витрати на транспортування, перевалку і страхування товарів, транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів) відповідно до умов договору (базису) поставки; витрати на гарантійний ремонт і гарантійне обслуговування; витрати на транспортування готової продукції (товарів) між складами підрозділів підприємства; інші витрати, пов'язані зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг).

Правила формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначені в ст. 198 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.п. 198.1., 198.2 вищеназваної статті право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Підпунктом 198.6 п. 198 ст. 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Щодо висновків акту перевірки контрагента позивача ТОВ "Торговий дім "ОГК", які викладені в акті ДПІ у Київському районі м. Харкова Харківської ДПС від 30 травня 2012 р. № 327/22-406/36374360 "Про неможливість проведення зустрічної звірки" (а.с.162-164), колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що належними та допустимими в розумінні ст.124 Конституції України, ст.70 КАС України доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальній справі (бо діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є об'єктивною стороною злочинів, передбачених ст.191 КК України та ст.212 КК України, а діяння по відображенню в документах обов'язкової податкової звітності, тобто в офіційних документах завідомо недостовірних відомостей, є об'єктивною стороною злочину, передбаченого ст.366 КК України), або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (бо наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до ст.ст.207, 208, 250 Господарського кодексу України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином), або рішення суду про визнання правочину недійсним (бо відповідно до ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави і суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).

Крім того, в силу приписів статей 207 і 208 Господарського кодексу України, ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України, одного лише висновку органу державної податкової служби про нікчемність вчиненого платником податків правочину або про нереальність здійсненої платником податків господарської операції є недостатньо для судження іншого податкового органу про вчинення контрагентом такого платника порушення закону, оскільки податкові органи не наділені законодавцем виключною прерогативою на визнання правочинів такими, що суперечать закону.

Зазначене підтверджується правозастосовчою практикою Європейського Суду з прав людини (рішення від 22.01.2009р. у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03), а також правозастосовчою практикою Верховного Суду України (постанова від 09 вересня 2008 р. у справі №21-500во08, постанова від 01 черевня 2010 р. у справі № 21-573во10, постанова від 31 січня 2011 р. у справі за позовом ЗАТ "Мукачівський лісокомбінат" до Мукачівської ОДПІ про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, постанова від 31.01.2011р. у справі за позовом ТОВ "Фірма "ВІК" до ДПІ у м. Херсоні про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень), врахування якої при відправленні правосуддя є обов'язковим в силу приписів ст.244-2 КАС України.

ПФ "Евіра", здійснює послуги щодо надання в оренду обладнання ТОВ "Еколаб". Для демонстрування можливостей даної техніки та переваг власної пропозиції позивач періодично проводить демонстративне тестування обладнання та засобів як для контрагентів так і для нових клієнтів. На виконання вимог договору оренди ПФ "Евіра" зобов'язується проводити поточний та капітальний ремонт, перевірку належного обслуговування обладнання, залучаючи до цих цілей інших контрагентів.

Судовим розглядом вствнолено, що між ПФ "Евіра" (замовник) та ТОВ "Лінда 2012" (виконавець) був укладений договір №31.05/02 від 31 травня 2013 р. (а.с.76), з а умовами якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується організувати та проводити комплекс заходів, направлених на підвищення ефективності і безпеки використання товарів замовника на виробничих потужностях кінцевих споживачів товарів замовника.

Факт надання послуг підтверджуються актами надання послуг №31.05/02 від 31 травня 2013 р. на суму 19140,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 3190,00 грн.), №31.07/04 від 31 липня 2013 р. на суму 10800,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 1800,00 грн.), податковими накладними №314 від 31 липня 2013 р на суму 10800,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 1800,00 грн.), №127 від 31 травня 2013 року у сумі 19140,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 3190,00 грн.).( а.с.79-81).

Єдиною підставою для висновків перевіряючих про порушення позивачем вимог п. 138.1 ст. 138 ПК України є висновки ДПІ, що на момент складення акту перевірки ТОВ "Лінда 2012" - припинено (ліквідовано).

Обов'язок ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податків. При цьому, такий платник податків несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку відповідальність стосується кожного окремого платника податків і не може поширюватись на третіх осіб, у т.ч. на його контрагентів.

Судовим розглядом вствнолено, що позивачем - ПФ "Евіра", 27 грудня 2012 року укладений договір №27.12/03 з Іноземним підприємством "Аврора". Згідно договору ПФ "Евіра" (замовник) доручає, а ІП "Аврора" (виконавець) приймає на себе обов'язки виконати роботи по заміні комплектуючих та налагодження наступного обладнання: професійного миючого пристрою - піно генератору Мобіфом FI-25 у кількості 1 штука. (а.с.83), що підтверджується рахунком-фактурою №28.12/03 від 28 грудня 2012 р. на оплату роботи з ремонту, налагодження і переобладнання професійного миючого пристрою Піногенератор Мобіфом FI-25 на суму 17964,00 грн. (у т.ч. ПДВ 2994,00 грн.), актом здачі-прийняття робіт №28.12/03 від 28 грудня 2012 р. на суму 17964,00 грн. (у т.ч. ПДВ 2994,00 грн.), податковою накладною №184 від 28 грудня 2012 р. на суму 17964,00 грн. (у т.ч. ПДВ 2994,00 грн.), (а.с.84-86).

Відповідно висновку Основ'янської МДПІ м.Харкова у Харківській області ДПС №102 від 18 березня 2013 р. щодо відсутності можливостей реального здійснення господарських операцій ІП "Аврора", колегія суддів погоджується з висновками суду першї інстанції, що єдина підстава, яка вплинула на висновки відповідача про відображення позивачем у звітності показників господарської операції, яка фактично не відбулася, суд не приймає їх згідно до вимог ст. 124 Конституції України, ст.70 КАС України та статей 207 і 208 Господарського кодексу України, ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України.

Судовим розглядом встановлено, що позивач мав господарські відносини з Товариством з обмеженою відповідальністю "Лікон-Трейд" (), а саме: 27 лютого 2013 р. укладено договір №27.02-13/03, згідно якого, ПФ "Евіра" (замовник) доручає, а ТОВ "Лікон-Трейд" (виконавець) зобов'язується організувати та проводити комплекс заходів направлених на підвищення ефективності і безпеки використання товарів замовника на виробничих потужностях кінцевих споживачів товарів замовника.

Факт надання зазначених послуг підтверджується рахунками-фактурами №Рах-24.02/005 від 27 лютого 2013 р. у сумі 19140,00 грн. (у т.ч. ПДВ 3190,00 грн.), № Рах.-30.018/003 від 30 серпня 2013 р. на суму 19140,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 3190,00 грн.), №Рах.-30.09/004 від 30 вересня 2013 р. а суму 26808,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 4468,00 грн.), актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №А-30.09/001 від 30 вересня 2013 р. у сумі 26808,00 грн. ( в т.ч. ПДВ - 4468,00 грн.), №А-30.08/003 від 30 серпня 2013 р. у сумі 19140,00 грн. ( у т.ч. ПДВ - 3190,00 грн.), №А-28.02/005 від 28 лютого 2013 р. у сумі 19140,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 3190,00 грн.), податковими накладними №2394 від 30 вересня 2013 р. у сумі 26808,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 4468,00 грн.), №722 від 28 лютого 2013 р. у сумі 19140,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 3190,00 грн.), №1308 від 30 серпня 2013 р. у сумі 19140,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 3190,00 грн.).(а.с.91-99).

Необхідність залучення ТОВ "Лікон-Трейд" та ТОВ "Лінда 2012" зумовлено відсутністю вільних спеціалістів для проведення демонстраційного тестування обладнання та засобів для оптимізації подачі миючих засобів Ecolab.

Листом Західної ОДПІ у м. Харкові ГУ ДФС у Харківській області 331/7/20-33-22-03 від 01 грудня 2014 р. повідомлено, що підприємство знаходиться у стані припинення, а також відсутні складські приміщення, автомобільний транспорт, трудові ресурси, виробниче та торгівельне обладнання, сировина, матеріали, а також устаткування, які необхідні для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства. (а.с.151-161).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо того, що зазначена підстава не може впливати на висновки відповідача про відображення позивачем у звітності показників господарської операції, яка фактично не відбулася, і тому згідно до вимог ст. 124 Конституції України, ст.70 КАС України та статей 207 і 208 Господарського кодексу України, ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів зазначає, що позивачем були фактично здійснені господарські операції та належним чином складенні первинні документи.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2015р. по справі № 820/10980/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.
Судді Русанова В.Б. Курило Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 01.02.2016 р.