Справа № 2602/4606/12
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2602/4606/12 Головуючий у 1-й інстанції: Куренков Є.С. Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

27 січня 2016 року м. Київ

колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Бистрик Г.М., Межевича М.В.

за участю секретаря Ломанової Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду Дарницького району м.Києва на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 29 липня 2013 року у справі за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду Дарницького району м.Києва до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач, управління Пенсійного фонду Дарницького району м.Києва, звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 надміру виплачену пенсію в розмірі 19409 грн. 28 коп.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 29 липня 2013 року (вступна та резолютивна частина), яка була проголошена у відкритому судовому засіданні за участю представника позивача Литвин І.Ю. та відповідача ОСОБА_2, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, представник управління Пенсійного фонду Дарницького району м.Києва подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, без фіксації судового процесу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню, з наступних підстав.

Згідно зі п.4 ч.1 ст. 198, ст. 203 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує та закриває провадження у справі, якщо визнає, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 перебував на обліку в управлінні з 20.07.2011 року та отримував пенсію за віком, особовий рахунок № 70782.

Розпорядженням УПФУ в Дарницькому районі м. Києва від 22.06.2012 року № 852919/96 припинена виплата пільгової пенсії оскільки не підтверджено факт роботи в зоні відчуження , виплату припинити з моменту її призначення, а саме з 20.07.2011 р.

Міністерством соціальної політики України Комісією зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Витягом з протоколу № 47 засідання Комісії від 29.05.2012 року, вирішили: на підставі представлених документів визнати безпідставною видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2( 1) ОСОБА_2, тому шо не підтверджено факт виконання робіт у зоні відчуження, та посвідчення підлягає вилученню з повідомленням місцевих органів виконавчої влади та місцевого самоврядування.

Згідно повідомлення Головного управління № 1340 від 03.07.2012 року, на думку останнього, з вини позивача виникла переплата з причини неправомірного призначення пенсії в сумі 19409,28 грн.

Згідно цього питання ОСОБА_2 неодноразово запрошували до управління для вирішення питання щодо погашення заборгованості (переплати), в сумі 19409 грн. 28 коп., та до цього часу Він не бажає відшкодовувати завдану управлінню матеріальну шкоду, в зв'язку з чим управління було змушене звернутися до суду.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову. Однак, мотиви з яких виходив суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову, колегією суддів не встановлено, так як у справі відсутній повний текст оскаржуваної постанови.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, так як вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції не звернув увагу на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Тобто, законодавець чітко визначив, що суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю органів влади та місцевого самоврядування в сфері дотримання прав та свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону з певними особливостями, зокрема, обов'язку доказування правомірності своєї діяльності органами влади чи самоврядування.

Таким чином, однією з визначальних особливостей Кодексу адміністративного судочинства України є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, чиї права, свободи та інтереси вони вважають порушеними, а відповідачем - орган влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи.

Відповідно до частини 4 статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

У пункті 5 частини 4 статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що в інших випадках, встановлених законом, фізичні чи юридичні особи можуть бути відповідачами у адміністративній справі за позовом суб'єктів владних повноважень.

Разом з цим позивач не вказав закон, у якому зазначено про можливість звернення суб'єкта владних повноважень з таким адміністративним позовом до фізичної особи, а перелічені у пунктах 1 - 4 цієї норми випадки, коли особа може бути відповідачем у адміністративній справі за позовом суб'єкта владних повноважень, до предмета спору у справі, що розглядається, не відносяться.

Частиною 1 статті 50 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів ПФУ чи в судовому порядку.

Водночас за змістом статті 177 Цивільного кодексу України гроші є об'єктами цивільних прав.

Тобто, отримавши пенсію, ОСОБА_2 набув право власності на неї, та йому як власникові цих грошових коштів належать правомочності щодо володіння, користування та розпорядження.

Отже, оскільки у справі, що розглядається, спір виник щодо правомірності набуття ОСОБА_2 права власності на виплачену управлінням ПФУ пенсію та стягнення її суми з відповідача, як з недобросовісного набувача, то цей спір має приватно-правовий, а не публічний характер.

Відтак, його вирішення не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Аналогічна позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом України, зокрема, в постанові від 22 вересня 2015 року у справі № 21-2209а11.

Відповідно до статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Відповідно до статті 15 Цивільного процесуального кодексу України справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, розглядаються судами в порядку цивільного судочинства, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, з огляду на правову позицію Верховного Суду України, колегія суддів приходить до висновку, що відносини про стягнення матеріальної шкоди, завданої органу Пенсійного фонду України внаслідок безпідставно виплачених коштів на підставі вищенаведених норм за своєю правою природою є цивільно-правовими, а не адміністративними.

Тобто, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на позови органів Пенсійного фонду щодо стягнення суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера, оскільки вказані спори повинні вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Зазначена правова позиція також неодноразово висловлювалась і Вищим адміністративним судом України, зокрема, в ухвалі від 21.10.2014 року у справі № К/800/41135/13 та від 10.11.2015 року № К/800/66599/13.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що за суб'єктним складом сторін, змістом заявлених позивачем вимог та предметом спору дана справа підлягає розгляду місцевими загальними судами у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, якщо провадження за позовною заявою, яку не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, було помилково відкрито, суд закриває провадження у справі.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що у справі відсутній повний текст постанови Дарницького районного суду міста Києва від 29 липня 2013 року у справі № 2602/4606/12, що підтверджується наявним в матеріалах справи актом від 12 січня 2016 року, згідно з яким справа № 2602/4606/12, яка перебувала в провадженні судді Куренкова Є.С., згідно з актом передачі справ передана до цивільної канцелярії суду без повного тексту рішення. Відповідно до Постанови Верховної Ради України № 787-VIII від 12 листопада 2015 року «Про звільнення суддів» СУДДЮ Куренкова Є.С. відраховано зі штату Дарницького районного суду м. Києва 17 листопада 2015 року відповідно до наказу Голови Дарницького районного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року № 37-ОС.

Відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, у виняткових випадках залежно від складності справи складення постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, однак суд повинен проголосити у тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи, вступну та резолютивну частини постанови. Постанова суду, яка містить вступну та резолютивну частини, перед оголошенням має бути підписана всім складом суду і приєднана до справи.

Таким чином, колегія суддів вважає допущене судом першої інстанції порушення норм процесуального права істотним.

Враховуючи викладені положення Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню з закриттям провадження по справі.

Відповідно до ст. 203 КАСУ за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її, а провадження по справі закрити.

Керуючись ст.ст. 157, 196, 198, 203, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду Дарницького району м.Києва - задовольнити частково.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 29 липня 2013 року - скасувати.

Провадження по справі за позовом управління Пенсійного фонду Дарницького району м.Києва на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 29 липня 2013 року у справі за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду Дарницького району м.Києва до ОСОБА_2 про стягнення боргу- закрити.

Роз'яснити управлінню Пенсійного фонду Дарницького району м.Києва, що справи про стягнення коштів розглядаються за правилами цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів із дня складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: Г.М. Бистрик

М.В. Межевич

Повний текст ухвали виготовлено 27 січня 2016 року

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Бистрик Г.М.

Межевич М.В.