Справа № 2а-2167/11/0970
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2016-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2016 року м. Київ К/9991/61541/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Олексієнка М.М. (доповідач), Ситникова О.Ф., Штульман І.В.,

здійснивши в касаційному порядку попередній розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області (далі - УМВС) про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за касаційною скаргою представника відповідача на судові рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 липня 2011 року, Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2012 року, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

поновити його на роботі в ВБНОН УМВС на посаді заступника начальника;

стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23 листопада 2011 року по день поновлення на роботі.

Посилався на незаконність звільнення.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 липня 2011 року, залишеною без змін Львівським апеляційним адміністративним судом від 13 вересня 2012 року, позовні вимоги задоволено. Скасовано наказ УМВС від 23 листопада 2010 року №142 о/с про звільнення ОСОБА_4, поновлено його на посаді заступника начальника ВБНОН УМВС., стягнуто 31485,86 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У касаційній скарзі представник відповідача, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судами, просить попередні судові рішення судів скасувати і ухвалити нове про відмову в позові. Вказує на те, що судами безпідставно не взяті до уваги докази, які надавалися УМВС.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги з урахуванням наступного.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суди попередніх інстанцій, з посиланням на зібрані і досліджені у справі докази, прийшли до висновку про недоведеність відповідачем як суб'єктом владних повноважень правомірності рішення (наказу) від 23 листопада 2010 року № 142 о/с про звільнення ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни.

Такий висновок відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначаються Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут), Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України від 6 грудня 1991 року №552 (далі - Інструкція).

Відповідно до статті 2 Дисциплінарного статуту під дисциплінарним проступком розуміється невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

За порушення дисципліни працівника органів внутрішніх справ може бути звільнено на підставі пункту «є» статті 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

При цьому, як зазначено у статті 4 Дисциплінарного статуту, накази повинні бути законними, зрозумілими і виконуватися беззаперечно, точно та у визначений строк.

Виходячи зі змісту зазначених норм, особа рядового або начальницького складу органів внутрішніх справ може бути звільнена за порушення дисципліни у випадку вчинення дисциплінарного проступку. В наказі повинно бути вказано, за які дії винна особа несе відповідальність.

Згідно матеріалів службових розслідувань, на підставі який видано оскаржуваний наказ, позивач неодноразово, в тому числі у вересні 2008 року, червні 2009 року, травні 2010 року без відповідного дозволу виїжджав за межі України. 19 жовтня 2010 року не вийшов на службу без поважних причин. Окрім того, ОСОБА_4 підтримував не ділову стосунки з організаторами злочинних угрупувань.

Як у встановлено судами попередніх інстанцій, при здійсненні службового розслідування від 22 листопада 2010 року по факту виїзду позивача за кордон без відповідного дозволу. допущено порушення порядку проведення такого розслідування. Зокрема, ОСОБА_4 як особа, відносно якої проводилося службове розслідування, був позбавлений права давати усні та письмові пояснення, заявляти клопотання, надавати докази стосовно обставин, що досліджувалися, знайомитися після закінчення службового розслідування із затвердженим висновком, а з дозволу керівника, який призначив службове розслідування, матеріалами перевірки в частині, що його стосується, якщо це не суперечить вимогам про збереження державної і службової дисципліни. Перед накладенням дисциплінарного стягнення не вимагалося письмове пояснення.

Такі обставини свідчать про недотримання вимог, передбачених підпунктом 15.3 пункту 15 Інструкції, частини четвертої статті 14 Дисциплінарного статуту.

За проступок, який мав місце 19 жовтня 2010 року, ОСОБА_4 наказом УМВС від 19 листопада 2010 року № 899 притягнуто до відповідальності у вигляді суворої догани, тому повторне притягнення до дисциплінарної відповідальності за вказаний проступок недопустимо.

Відповідачем не наведено, які саме порушення допустив ОСОБА_4 при спілкуванні з членами організованої злочинної групи, в чому вони виразилися і яким нормативним актам суперечать.

З урахуванням зазначених обставин та норм права, рішення судів попередніх інстанцій є законним і обґрунтованим, а доводи, викладені в касаційній скарзі - безпідставні.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а судові рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 липня 2011 року, Львівського апеляційного адміністративного суду від 13вересня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.М. Олексієнко

О.Ф. Ситников

І.В. Штульман