Справа № 334/10732/15-а
Суддя: Добрєв М. В.
Дата ухвалення: 2016-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 20.01.2016
Провадження № 2-а/334/58/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді Добрєва М.В.

при секретаріФранчук Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі про визнання дії неправомірними та зобовязанняпоновити виплату пенсії

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м.Запоріжжя звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі про визнання дії відповідача неправомірними та зобовязанняпоновити їй виплату пенсії з 01.06.2015 року на загальних підставах.

В позовіпозивачкавказала, щоз червня 1987 року вона працювала суддею Орджонікідзевськогорайонного суду м. Запоріжжя, а з жовтня 1999 року по теперішній час - суддею апеляційного суду Запорізької області. Таким чином має загальний стаж на посаді судді понад 28 років.

У червні 2013 року Управлінням Пенсійного фонду в Ленінському районі м. Запоріжжя їй була призначена пенсія за віком згідно з Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, однак з 01 квітня 2015 року нарахування та виплата їй пенсії була призупинена.

У листопаді 2015 року вона звернулася до Управління Пенсійного фонду в Ленінському районі м. Запоріжжя із заявою про відновлення виплати пенсії з 01 квітня 2015 року, в задоволенні якої їй було відмовлено з посиланням на те, що з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не призначаються відповідно до Закону України від 02.03.2015 року. Дану відповідь позивачка отримала 02 грудня 2015 року.

Вказану відмову вона вважає неправомірною оскільки у пункті п'ятому Рішення Конституційного Суду України від 2005.10.11 року № 8-рп/2005 у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України та 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців третього, четвертого пункту 13 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та офіційного тлумачення положення частини третьої статті 11 Закону України "Про статус суддів" (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зазначено: „Право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права соціальний захист. Згідно зі статтею 46 Конституції України це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Стосовно пенсійного забезпечення» від 02.03. 2015 року № 213 , який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року особами, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів 1 та 2 груп, інвалідів війни IIIгруп та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюються діїпункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціальногозахисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або

щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах передбачених

законами України «Про статус народного депутата України», «Про прокуратуру»- "Про

судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону не

виплачуються. Проте, згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень цього Закону у разу неприйняття до 1червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, то з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія/щомісячне довічне утримання/ призначаються відповіднодо Законів України «Про державну службу»,«Про прокуратуру»,«Про судоустрій і статуссуддів».

Позивач також звернув увагу, що працюючи на посаді судді, з 01 червня 2015 року не було не прийнято закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, не було встановлено іншими нормативно-правовими актами, з урахуванням особливостей умов праці, характеру виконуваної роботи, її складності і значущості, ступеня відповідальності, певних обмежень конституційних прав і свобод, а довічно призначена мені пенсія за віком за Законами України „ Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", чинного на час її призначення, тому нарахування та виплата пенсії не може бути призупинена новим Законом від 02 березня 2015 року.

Позивачка вважає, у суду є всі підстави до припинення порушення пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , згідно з якими кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах,, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права (див., наприклад, серед багатьох інших рішення у справі "Зубко та інші проти України", рішення від 20 липня 2004 року у справі "Шмалько проти України", заява N 60750/00 , рішення від 29 червня 2004 року у справі "Войтенко проти України", заява N 1 8966/02).

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_1 просить суд визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонд України у Ленінському районі м. Запоріжжя щодо призупинення нарахування та виплати їй пенсії за віком з 01.04.2015 року та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Запоріжжя поновити нарахування та виплату їй пенсії за віком з 01.06 .2015 року на загальних підставах.

Справу розглядати без її участі на підставі наданих документів.

Представник відповідача - УправлінніПенсійногофонду України в Ленінськомурайоні проти позову заперечує. Вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного: З 01.04.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року 1-213, яким внесено зміни, зокрема, до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно абзацу другого частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (у редакції чинній з 01.04.2015 року): «Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: - у період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 ЗаконуУкраїни «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Згідно абзацу четвертого частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Відповідно до п. 2 розділу 3 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Оскільки, ОСОБА_1 з 14.04.2013 року отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та станом на 01.04.2015 року працює на посаді суді апеляційного суду Запорізької області (що підтверджується копією трудової книжки), то з 01.04.2015 року виплата пенсії призупинена.

Посилання позивача на п. 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", є недоречним та необґрунтованим, оскільки до ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зміни не внесені, тому відсутні підстави для поновлення виплати пенсії ОСОБА_1.

Дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управління Пенсійного фонду України Ленінському районі м. Запоріжжя та отримувала пенсію за віком з червня 2013 року відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З 1 квітня 2015 року, УПФУ в Ленінському районі припинив позивачу виплату вказаної вище пенсії з посиланням на вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актівУкраїни щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213(далі - Закон № 213).

Судом встановлено, що по теперішній час позивач працює на посаді судці апеляційного суду Запорізької області.Вказані обставини не є спірними.

Відповідно до абз. 2 ч.І ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону № 213, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів І та IIгруп, інвалідів війни IIIгрупи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), на посадах, які дають право на призначення щомісячного довічного грошового утримання або право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Згідно абз. 4 ч.І ст. 47 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Відповідно до п.2 розділу IIIЗакону № 213 порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів незалежно від часу призначення пенсії.

Відповідно до пункту 5 розділу III«Прикінцеві положення» Закону № 213, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

До 01 червня 2015 року відповідний закон, вказаний в пункті 5 розділу III«Прикінцеві положення» Закону № 213 щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах прийнятий не був.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що з 01 червня 2015 року втратили чинність норми законів, якими було передбачено право певного кола осіб, зокрема суддів, на призначення так званих спеціальних пенсій, а тому неможливо вважати, що позивач з вказаної дати працює на посаді, яка дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання або право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державнуслужбу", "Про прокуратуру", «Про судоустрій і статус суддів».

Отже, суд вважає, що з 01 червня 2015 року відпали обставини, які в силу ч.Іст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перешкоджали ОСОБА_1 отримувати пенсію за віком.

З огляду на вказане суд вважає, що з 1 червня 2015 року виплата пенсії,призначеної позивачу відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю зазначених у абз. 2 ч.І ст. 47 вказаного Закону підстав для її невиплати. При цьому суд зауважує, що поновити права позивача іншим шляхом ніж відновлення виплати цієї пенсії, неможливо.

Відповідно до ч.1 ст. 87 КАС України судовівитратискладаютьсяізсудовогозбору та витрат, пов'язаних з розглядомсправи.

Згідно ч.1 ст. 94 КАС України якщосудоверішенняухвалене на користьсторони, яка не є суб'єктомвладнихповноважень, суд присуджуєвсіздійснені нею документально підтвердженісудовівитрати з Державного бюджету України.

Зважаючи на вказане, вимогипозивачащодовідшкодуваннясудовихвитрат по оплаті судового збору є обґрунтованими, тому на користьпозивача з Державного бюджету Українимає бути стягнутийсплаченийпозивачемсудовийзбір у сумі 487 грн. 20 коп.

Враховуючивищенаведене, керуючись ст.ст.8-11, 17, 18, 69, 71, 72, 99, 159-163, 167, 183-2 Кодексу адміністративногосудочинстваУкраїни, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

ДіїУправлінняпенсійного фонду України в Ленінськомурайоні м. Запоріжжящодозупиненнявиплатипенсії ОСОБА_1 - визнатинеправомірними.

Зобов'язатиУправлінняпенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжявідновити ОСОБА_1 виплатуранішепризначеноїпенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01 червня 2015 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 Василівнисплаченийсудовийзбір у сумі 487 (чотириставісімдесятсім) грн. 20 коп.

Постанова набираєзаконноїсилипіслязакінчення строку поданняапеляційноїскарги, якщотакускаргу не було подано. У разіподанняапеляційноїскаргиця постанова, якщоїї не скасовано, набираєзаконноїсилипісляповерненняапеляційноїскарги, відмови у відкриттіапеляційногопровадженняабонабраннязаконноїсилирішенням за наслідкамиапеляційногопровадження.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровськогоапеляційногоадміністративного суду через Ленінський районний суд містаЗапоріжжя шляхом подачіапеляційноїскарги в десятиденний строк з дня отриманнякопіїцієї постанови.

Суддя: Добрєв М. В.