Справа № 823/616/15
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2016-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" січня 2016 р. м. Київ К/800/46992/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Цуркана М.І. (головуючий),
Єрьоміна А.В., Кравцова О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Редакції газети «Село і люди» до Реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - ОСОБА_4, про скасування рішення, що переглядається за касаційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Релігійної громади Істинно-православної церкви «Семи архангелів» в особі Голови парафіяльної ради - настоятеля Степаніщенка Андрія Миколайовича на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 7 травня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2015 року,

у с т а н о в и л а :

У березні 2015 року Редакція газети «Село і люди» звернулася до суду з позовом до Реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції Черкаської області (далі - Реєстратор), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - ОСОБА_4, про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 2 березня 2015 року № 19701299.

Зазначали, що рішенням Реєстратора проведено держану реєстрацію права власності на нежитлове приміщення, що розташоване в АДРЕСА_1 за ОСОБА_4

Посилаючись на порушення порядку держаної реєстрації права власності, просили скасувати оскаржуване рішення.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 7 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2015 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Релігійна громада Істинно-православної церкви «Семи архангелів» в особі Голови парафіяльної ради - настоятеля Степаніщенка А.М., вказуючи на те, що оскаржуваними рішеннями порушено їх права, як власників приміщення, яке вони придбали відповідно до договору купівлі-продажу, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просять оскаржувані рішення скасувати, а в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідача, здійснивши перевірку доводів касаційної скарги, матеріалів справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами встановлено, що рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 2 березня 2015 року № 19701299 проведено держану реєстрацію права власності на нежитлове приміщення, що розташоване в АДРЕСА_1 за ОСОБА_4

2 березня 2015 року видано свідоцтво про право власності № 34327071 на вказане нежитлове приміщення.

Задовольнивши позов, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку, що рішення Реєстратора від 2 березня 2015 року № 19701299 прийняте з порушенням вимог Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів вважає такий висновок судів передчасним.

Суди попередніх інстанцій, розглядаючи дану справу та приймаючи рішення по суті, не звернули уваги на ту обставину, що позивач і відповідач неодноразово наголошували на тому, що вказане приміщення вже продано третім особам.

Так, матеріали справи містять Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 14 березня 2015 року (а.с. 36-37), з якої вбачається, що власниками приміщення, відповідно до договору купівлі-продажу від 4 березня 2015 року № 1127, є Релігійна громада Істинно-православної церкви «Семи архангелів», ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_8 та ОСОБА_7, а тому вирішення даного спору в будь-якому випадку впливає на їх права та обов'язки як власників.

Відповідно до частини другої статті 53 КАС України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача у будь-який час до закінчення судового розгляду, якщо рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов'язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням осіб, які беруть участь у справі. Якщо адміністративний суд при прийнятті позовної заяви, підготовці справи до судового розгляду або під час судового розгляду справи встановить, що судове рішення може вплинути на права і обов'язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

Частиною другою статті 54 КАС України встановлено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, мають права та обов'язки, визначені у статті 49 цього Кодексу.

Статтею 13 КАС України визначено, що особам, які беруть участь у справі, а також особам, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, забезпечується право на апеляційне та касаційне оскарження рішень адміністративного суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судами попередніх інстанцій у цій справі прийняті судові рішення, які безпосередньо стосуються прав та обов'язків третіх осіб (власників приміщення), які, в свою чергу, не були залучені до участі у справі, та не були повідомлені про можливість вступити у справу, що є порушенням норм процесуального права, яке не може бути виправлене судом касаційної інстанції.

За правилами частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Релігійної громади Істинно-православної церкви «Семи архангелів» в особі Голови парафіяльної ради - настоятеля Степаніщенка Андрія Миколайовича задовольнити частково.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 7 травня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді М.І.Цуркан

А.В.Єрьомін

О.В.Кравцов