Справа № 294/1695/15-а
Суддя: Лесько М. О.
Дата ухвалення: 2016-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧУДНІВСЬКИЙ районний суд житомирської області
справа № 294/1695/15-а
провадження № 2-а/294/158/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 року суддя Чуднівського районного суду Житомирської області Лесько М.О., розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Чуднівському районі Житомирської області про визнання протиправним рішення про відмову в призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Чуднівського районного суду Житомирської області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у Чуднівському районі Житомирської області, в якому просить суд визнати неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України у Чуднівському районі Житомирської області у призначенні ОСОБА_1 щомісячного довічного утримання як судді у відставці; зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Чуднівському районі Житомирської області призначити позивачеві з 26.11.2015 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI (у редакції Закону згідно рішення Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року №3-рп/2013) у розмірі 84% грошового утримання голови Чуднівського районного суду Житомирської області відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області від 30.11.2015 року №4037/15.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він, працював суддею з 15.02.1993 року і має стаж роботи суддею 22 повних роки. 16 лютого 2015 року ним була подана через Вищу раду юстиції України заява до Верховної Ради України про звільнення з посади судді у відставку. Постановою Верховної Ради України від 12 листопада 2015 року його звільнено з посади судді Чуднівського районного суду Житомирської області у зв'язку з поданням заяви про відставку. Наказом голови Чуднівського районного суду Житомирської області від 24 листопада 2015 року він був звільнений з посади голови Чуднівського районного суду Житомирської області у зв'язку із прийняттям відповідної постанови Верховної Ради України.

26.11.2015 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України у Чуднівському районі Житомирської області із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Рішенням управління Пенсійного фонду України в Чуднівському районі Житомирської області №20 від 02.12.2015 року йому було відмовлено в призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». ОСОБА_1 вважає, що вказане рішення відповідача є неправомірним, адже Конституція України, якою закріплено неможливість зменшення гарантій незалежності судді шляхом зменшення матеріального забезпечення судді, має вищу юридичну силу ніж Закон України «Про судоустрій і статус суддів», крім того, зміни до вказаної статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» були внесені після подання позивачем заяви про звільнення у відставку, а тому не мають зворотної дії. Позивач вважає, що його право на щомісячне довічне грошове утримання як судді у відставці виникло значно раніше прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213, а тому дія цього закону не поширюється на його право на щомісячне довічне грошове утримання як судді у відставці.

Відповідно до статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту - КАС України) скорочене провадження застосовується в адміністративних справах, зокрема, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг. Про відкриття скороченого провадження суд виносить ухвалу. Відповідач у десятиденний строк з дня одержання такої ухвали та копій документів може подати заперечення проти позову та необхідні документи або заяву про визнання позову. Суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику сторін, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване рішення. Справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження: не пізніше п'яти днів з дня подання відповідачем заперечення проти позову; не пізніше трьох днів з дня закінчення строку, передбаченого частиною третьою цієї статті, якщо до суду не було подано заперечення відповідача та за умови, що справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до частини другою статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову

Відповідачем у строк, визначений частиною третьою статті 183-2 КАС України, не було подано до суду заперечень проти позову.

Суддя, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

15 лютого 1993 року позивач ОСОБА_1 був обраний народним суддею Чуднівського районного народного суду Житомирської області, що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці (а.с. 6-7).

16 лютого 2015 року позивач звернувся із заявою про звільнення з посади судді Чуднівського районного суду Житомирської області у відставку до Верховної Ради України через Вищу раду юстиції України (а.с. 15).

Постановою Верховної Ради України від 12 листопада 2015 року №788-VIII ОСОБА_1 звільнено з посади судді Чуднівського районного суду Житомирської області у зв'язку з поданням заяви про відставку, відповідно до пункту 9 частини п'ятої статті 126 Конституції України (а.с. 16-18).

Згідно з наказом голови Чуднівського районного суду Житомирської області від 24 листопада 2015 року №28-к ОСОБА_1 звільнено з посади судді та з посади голови Чуднівського районного суду Житомирської області відповідно до Постанови Верховної Ради України від 12 листопада 2015 року №788-VIII (а.с. 19).

Згідно з довідкою керівника апарату Чуднівського районного суду Житомирської області від 25 листопада 2015 року №5528/15, стаж роботи судді Мельничука О.О. становить 22 роки 9 місяців 9 днів (а.с. 20).

Згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області від 30.11.2015 року №4037/15 заробітна плата ОСОБА_1 для обчислення щомісячного довічного грошового утримання становить 22048,00 грн. (а.с. 22).

26 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України в Чуднівському районі Житомирської області із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Рішенням управління Пенсійного фонду України у Чуднівському районі Житомирської області №20 від 02 грудня 2015 року позивачеві відмовлено в призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв'язку зі скасуванням норм щодо пенсійного забезпечення осіб, яким щомісячне довічне грошове утримання призначається відповідно до зазначеного Закону (а.с. 24).

Супровідним листом, яким було надіслано позивачу вказане рішення від 02.12.2015 року, управлінням Пенсійного фонду України у Чуднівському районі Житомирської області було надано ОСОБА_1 додаткові роз'яснення прийнятого рішення. Зокрема, зазначено, що згідно пункту 2 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу». Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». На підставі наведеного вище відповідач прийшов до висновку, що ОСОБА_1 не має права на призначення даного виду утримання (а.с. 23).

Суд не погоджується із обґрунтованістю такого мотивування оскаржуваного рішення з огляду на наступне.

Відповідно до Закону України від 02.03.2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», було внесено зміни до частин 3-5 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII):

3. Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

4. Умови та порядок перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддів Конституційного Суду України визначаються Кабінетом Міністрів України.

5. Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року:

- особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до цієї статті або право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», щомісячне довічне грошове утримання, призначене відповідно до цієї статті, не виплачується;

- у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на інших посадах/роботах щомісячне довічне грошове утримання, розмір якого перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

З 1 січня 2016 року виплата щомісячного довічного грошового утримання, призначеного відповідно до цієї статті, на період роботи на посадах, які дають право на його призначення або право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», припиняється. На цей період призначається і виплачується пенсія відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Після звільнення з роботи щомісячне довічне грошове утримання виплачується у повному розмірі.

Максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України».

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії / щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частин першої та третьої статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до частини четвертої статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Положеннями статті 126 Конституції України закріплені основоположні принципи здійснення правосуддя в Україні - незалежність і недоторканність суддів.

Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 року №19-рп/2004 було надано офіційне тлумачення положенням статті 126 Конституції України, зокрема зазначено, що додаткові гарантії незалежності і недоторканності суддів, крім уже передбачених Конституцією України, можуть встановлюватися також законами. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів в разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 року №5-рп/2005 конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, а при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України зазначив, що невід'ємною складовою статусу суддів є їх незалежність, яка забезпечується, у тому числі, гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту (підпункт 1.1 пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року №19-рп/2004).

У пункті 7 рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 року №8-рп/2005 зазначено, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі, після звільнення від виконання обов'язків судді. Також у цьому рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага.

Суд акцентує увагу на тому, що щомісячне довічне грошове утримання судді, який вийшов у відставку, та пенсія є різними поняттями та права на них виникають з різних підстав, що також підтверджується рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013 року №3-рп/2013, в якому, зокрема, вказано, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Верховний Суд України, рішення якого відповідно до статті 244-2 КАС України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, у постанові від 17 березня 2015 року (справа №21-371а14) висловив наступну правову позицію: «… з моменту ухвалення Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року №3-рп/2013 підлягає застосуванню ч.3 ст.138 Закону №2453-VI в редакції до змін, внесених Законом №3668-VI: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

Позивача було звільнено з посади судді 24 листопада 2015 року. Однак, про своє бажання бути звільненим у відставку ОСОБА_1 повідомив компетентний орган (Вищу раду юстиції) ще 16 лютого 2015 року, тобто до того, як набрали чинності положення пункту 5 Прикінцевих положень Закону України № 213-VIII від 02.03.2015 року.

Зволікання державних органів у реалізації права судді бути звільненим у відставку не може тягнути за собою порушення встановлених Конституцією України та спеціальними законами, які регулюють спірні правовідносини, гарантій незалежності судді, а саме права на відповідне матеріальне забезпечення.

Положеннями Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 11 липня 1998 року встановлено, що судді, які досягли встановленого законом віку для виходу на пенсію з посади судді та, які виконували професійні обов'язки судді протягом визначеного строку, повинні отримувати виплати після виходу на пенсію, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня їх останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Враховуючи, що позивач є суддею у відставці, з огляду на положення статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, суддя приходить до висновку про те, що при вирішенні даного спору підлягають застосуванню статті 8, 19, 22, 126 Конституції України, а також частина третя статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України №192-VIII від 12.02.2015 року, яка діяла до 01 квітня 2015 року, отже рішення відповідача щодо відмови позивачу у призначенні щомісячного довічного грошового утримання є протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до частини третьої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України №192-VIII від 12.02.2015 року, яка діяла з дня набрання чинності цим Законом (з 29 березня 2015 року) до 01 квітня 2015 року (до дня набрання чинності Законом України №213-VIII від 02.03.2015 року) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, такий стаж позивача станом на день звільнення становив 22 роки 9 місяців та 9 днів, отже, розмір його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має становити 84 відсотки грошового утримання голови Чуднівського районного суду Житомирської області, з посади якого позивача було звільнено у відставку, та яке визначене довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області від 30 листопада 2015 року № 4037/15.

На підставі наведеного вище обґрунтування та керуючись статтями 8, 19, 22, 126, 130, 152 Конституції України, статтями 109, 111, 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року №2453-VI (в редакції закону згідно рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року №3-рп/2013), статтями 183-2, 256 КАС України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Чуднівському районі Житомирської області від 2 грудня 2015 року №20 про відмову ОСОБА_1 в призначенні щомісячного довічного грошового утримання.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Чуднівському районі Житомирської області призначити, нарахувати та здійснювати виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 26 листопада 2015 року, у розмірі 84 % грошового утримання голови Чуднівського районного суду Житомирської області відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Житомирській області від 30 листопада 2015 року №4037/15 без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Допустити негайне виконання постанови в межах суми платежу за один місяць.

Присудити ОСОБА_1 з Державного бюджету України здійснені ним та документально підтверджені судові витрати у розмірі 487,20 грн.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Чуднівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня отримання її копії. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: М.О. Лесько