Справа № 591/9004/14-а
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2016-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 р.Справа № 591/9004/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О. Касян В. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 09.11.2015р. по справі № 591/9004/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах

про визнання дій неправомірними та покладення зобов'язань вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою в порядку ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій просив провести контроль виконання постанови Зарічного районного суду м. Суми від 20.01.2015 року, оскільки: - відповідач виконав вказане рішення суду не так, як зазначено в постанові, а саме провів перерахунок та виплату пенсії з 20 січня 2015 року, а не з дати, про яку йшлося в судовому засіданні та в позовній заяві, з рештою, не з дати, зазначеної в рішенні; - перерахунок пенсії свідомо проведений з грубим порушенням порядку обрахування, а саме: а) відповідач не провів розрахунок оплати перебування в 3-й зоні небезпеки, починаючи з розрахунку оплати за один день, тим самим застосувавши формулу розрахунку, встановлену для обрахування заробітку, лише частково; б) до розрахованого заробітку за місяць не додано одноразову грошову винагороду, яка повинна входити до суми, з якої обраховується пенсія.

09 листопада 2015 року постановою Зарічного районного суду м. Суми заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Суми, відповідно до постанови Зарічного райсуду м. Суми від 20.01.2015 року у справі за № 591/9004/14-а, здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1, як військовослужбовця, відповідно до ПКМ України №1210 від 23.11.2011 року та вимог ст. 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із заробітку за період роботи в зоні відчуження з вересня 1986 року та провести відповідні виплати з урахуванням виплачених сум, з врахуванням перебування ОСОБА_1 в 3-й зоні небезпеки з розрахунку оплати за один день, застосувавши формулу розрахунку, встановлену для обрахування заробітку, з врахуванням одноразової грошової винагороди, яка повинна входити до суми з якої обраховується пенсія.

Зобов'язано провести перерахунок пенсії заявнику з дати отримання відповіді на своє звернення про перерахунок пенсії, а саме: 06.11.2014 року.

Не погоджуючись з прийнятою постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин, що мають значення для справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про відмову в задоволенні заяви в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги, проте висловив незгоду з вказаною постановою щодо дати, з якої повинен бути здійснений перерахунок пенсії.

В свою чергу, в апеляційному порядку позивач зазначену постанову не оскаржував.

Згідно з ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Таким чином, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги відповідача.

Відповідач у судове засідання не прибув, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Враховуючи зміст ст.ст. 263, 267 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та обставини, викладені в заяві, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Стаття 267 КАС України встановлює повноваження адміністративного суду щодо здійснення контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах з метою забезпечення їх повного, правильного і своєчасного виконання. Вказана стаття передбачає дві процесуальні форми контролю адміністративного суду за виконанням судових рішень в адміністративних справах, це судовий контроль за ініціативою суду, що ухвалив відповідне судове рішення та судовий контроль за ініціативою осіб, які беруть участь у справі, чи інших заінтересованих осіб. В силу принципу офіційності суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, у тому ж кількісному і, якщо це можливо, персональному складі має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, який програв справу і на якого покладено певні обов'язки, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Це може бути зроблено у тому ж самому судовому рішенні (у резолютивній частині) або в письмовій ухвалі.

За приписами ч. 9 ст. 267 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Колегія суддів вважає за доцільне відмітити, що КАС України передбачає загальні і спеціальні способи судового контролю. Загальні способи контролю мають усі суди, незалежно від спеціалізації, і вони полягають у розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність державних виконавців. Загальний судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому ст. 181 КАС. Спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах передбачені ст. 267 КАС, зокрема до них належать: зобов'язання суб'єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення; накладання штрафу за невиконання судового рішення; визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або на порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Також, колегія суддів зазначає, що особа, яка бере участь у справі, може звернутися до суду із заявою про вирішення питання щодо судового контролю за виконанням судового рішення.

Згідно з ч. 10 ст. 267 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи - позивача, суд залишає заяву без задоволення. У разі наявності підстав для задоволення заяви суд ухвалює одну із постанов, що передбачені частиною другою ст. 162 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що постановою Зарічного районного суду м. Суми від 20.01.2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.02.2015 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Управління пенсійного фонду України в м. Сумах в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1, як військовослужбовцю, відповідно до вимог ст.10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із заробітку за період роботи в зоні відчуження у 1986 року.

Зобов'язано Управління пенсійного фонду України в м. Сумах провести перерахунок пенсії ОСОБА_1, як військовослужбовця, відповідно до ПКМ України №1210 від 23.11.2011 року та вимог ст. 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чернобильської катастрофи" із заробітку за період роботи в зоні відчуження з вересня 1986 року та провести відповідні виплати з урахуванням виплачених сум.

В іншій частині вимог відмовлено.

Відповідно до письмових пояснень відповідача, на виконання постанови Зарічного районного суду м. Суми від 20 січня 2015 року та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2015 року по справі № 591/9004/14-а з 22.02.2015 року, з дати набрання законної сили ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду, ОСОБА_1 проведений перерахунок пенсії, як військовослужбовцю, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011р. №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та вимог ст. 10 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із заробітку за період роботи в зоні відчуження з 26.09.1986 р. по 30.09.1986 року. Після перерахунку розмір пенсії ОСОБА_1 склав 3421,39 грн.

В свою чергу, колегія суддів вважає за необхідне зауважити на те, що згідно з ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

При детальному дослідженні прийнятих судами рішень та матеріалів справи вбачається, що перерахунок пенсії позивача проведений з порушенням порядку обрахування, відповідач не провів розрахунок оплати перебування ОСОБА_1 в 3-й зоні небезпеки, починаючи з розрахунку оплати за один день, тим самим застосував формулу розрахунку, встановлену для обрахування заробітку, лише частково, до розрахованого заробітку за місяць не додано одноразову грошову винагороду, яка повинна входити до суми, з якої обраховується пенсія.

Крім того, відповідач не провів перерахунок пенсії заявнику з дати отримання відповіді на своє звернення про перерахунок пенсії, а саме з 06.11.2014 року, що встановлено судовим рішенням.

Колегія суддів зазначає про те, що відповідно до ст. 5 КАС України, адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

Згідно з ч.2 ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року № 3477-IV вказується, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною 17.07.1997 року (далі - Конвенція), є частиною національного законодавства. Пунктом 1 статті 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Слід зазначити, що статтею 19 Конвенції передбачено, що для забезпечення дотримання Високими Договірними Сторонами, однією з яких є Україна, їхніх зобов'язань за Конвенцією та протоколами до неї, створюється Європейський суд з прав людини. Він функціонує на постійній основі. Статтею 46 Конвенції передбачено, що Високі Договірні Сторони зобов'язуються виконувати остаточні рішення Суду в будь-яких справах, у яких вони є сторонами.

Складовою принципу верховенства права є вимога юридичної визначеності, відповідно до якої остаточне рішення суду не може піддаватись сумніву, а також належне виконання судових рішень проти органів державної влади: "Принцип верховенства права, один з основоположних принципів демократичного суспільства, який є невід'ємним аспектом всіх статей Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зобов'язує державу та будь-який державний орган виконувати судові розпорядження чи рішення, ухвалені проти держави (органу)" (параграф 87 рішення Європейського Суду з прав людини: "Гасан і Чеус проти Болгарії" від 26.10.2000 року).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 15 жовтня 2009 року по справі "Комнацький проти України" визначився, що держава повинна забезпечити гарантії, передбачені Конвенцією, і що протиріччя між органами місцевої влади не повинні вплинути на права заявника, гарантовані Конвенцією (від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 "Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод").

У справі "Горнсбі проти Греції" Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов'язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов'язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов'язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

З огляду на викладене вище, оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям, зазначеним в ч. 3 ст. 2 КАС України, враховуючи те, що на теперішній час рішення суду по справі № 591/9004/14-а виконано не в повному обсязі та з порушенням порядку обрахування, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про обов'язок Управління Пенсійного фонду України в м. Суми, відповідно до постанови Зарічного райсуду м. Суми від 20.01.2015 року у справі за № 591/9004/14-а, здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1, як військовослужбовця, відповідно до ПКМ України №1210 від 23.11.2011 року та вимог ст. 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із заробітку за період роботи в зоні відчуження з вересня 1986 року та провести відповідні виплати з урахуванням виплачених сум, з врахуванням перебування ОСОБА_1 в 3-й зоні небезпеки з розрахунку оплати за один день, застосувавши формулу розрахунку, встановлену для обрахування заробітку, з врахуванням одноразової грошової винагороди, яка повинна входити до суми з якої обраховується пенсія, провести перерахунок пенсії заявнику з дати отримання відповіді на своє звернення про перерахунок пенсії, а саме: 06.11.2014 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про задоволення заяви позивача в зазначеній частині.

Стосовно посилання пенсійного органу на те, що судом першої інстанції порушено приписи ст. 99 КАС України, колегія суддів апеляційної інстанції зауважує на те, що в даному випадку оскаржувану постанову прийнято в порядку судового контролю на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 20.01.2015 року, відповідно до ст. 267 КАС України, а не за наслідками позовного провадження, під час якого судом надається оцінка на предмет дотримання строків звернення до суду із позовними вимогами.

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне зауважити на те, що відповідач в апеляційній скарзі на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 09.11.2015 року, прийнятої відповідно до ст. 267 КАС України, фактично наводить свої аргументи щодо незгоди з постановою Зарічного районного суду м. Суми від 20.01.2015 року по цій справі, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.02.2015 року.

Щодо посилання позивача в судовому засіданні на те, що він не погоджується з вказаною постановою щодо дати, з якої повинен бути здійснений перерахунок пенсії, колегія суддів зазначає, що ані позивач, ані відповідач відмову в задоволенні заяви в іншій частині в апеляційному порядку не оскаржували.

Згідно з ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції підтверджує, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом статті 267 КАС України судове рішення за наслідками розгляду заяви в порядку цієї норми може бути оскаржена лише в апеляційному порядку.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 209, 254, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах залишити без задоволення.

Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 09.11.2015р. по справі № 591/9004/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Пянова Я.В.
Судді Зеленський В.В. Чалий І.С.
Повний текст ухвали виготовлений 26.01.2016 р.