Справа № 808/8429/15
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2016-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року Справа № 808/8429/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_1

до відповідачів:

1. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_2» ОСОБА_3

2. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про: визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся із адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_2» ОСОБА_3 (далі - відповідач 1) та до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач 2).

В процесі розгляду справи позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог, яка прийнята судом до розгляду.

За новою редакцією позовної заяви позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо не включення ОСОБА_1 в Загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів в ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_2» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із визначенням суми, що підлягає відшкодуванню у розмірі 93 200,00 грн.;

- зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_2» ОСОБА_3 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо ОСОБА_1 (індивідуальний податковий номер 248060446), як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_2» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати відповідачів включити ОСОБА_1 в Загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів в ПАТ «УПБ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із визначенням суми, що підлягає відшкодуванню у розмірі 93 200, 00 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 28.05.2015 між Позивачем та ПАТ «Український професійний банк» в особі начальника Другого Запорізького відділення ПАТ «УПБ» ОСОБА_4 був укладений договір № 350606 банківського вкладу «ДОВІРА». ПАТ «УПБ» відкрив Позивачу особовий рахунок 0606 у валюті «гривня», рахунок нарахованих процентів 0606. На власний рахунок Позивачем були зараховані кошти в сумі 93 200 грн. від ОСОБА_1М, що підтверджується квитанцією №350606 від 28.05.2015.

У звязку із прийняттям виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення від 28.08.2015 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «УПБ» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку ОСОБА_3, Фонд розпочав виплату коштів вкладникам даного банку.

Проте, позивачу повідомлено, що договір банківського вкладу від 28.05.2015 №350606 є нікчемним відповідно до вимог статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та статті 228 Цивільного кодексу України.

Позивач дізнався про те, що не включений до ОСОБА_5 та Загаль ного реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «УПБ» із заявою про надання пояснень щодо невключення його до ОСОБА_5 та Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування кош тів за вкладами за рахунок Фонду. Однак відповіді не отримав.

З огляду на це, позивач вважає дії відповідачів протиправними та просить задовольнити позовні вимоги.

Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача 1 зявився до суду, на фіксації судового засідання не наполягав. До канцелярії суду надав заяву про розгляд справи без участі представника.

Крім того, представником відповідача 1 до суду надані письмові заперечення на позовну заяву, в яких він зазначає, що вважає позов безпідставним виходячи з наступного. Законом передбачено право Уповноваженої особи Фонду виявляти нікчемні правочини, а саме ті правочини, які були укладені сторонами з порушенням норм чинного законодавства України та повідомляти сторони договору про нікчемність такого правочину.

На виконання вимог передбачених ст. 38 Закону, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, наказом №26/ТА від 29.05.2015, було створено Комісію з перевірки вкладів, якою було здійснено перевірку за всіма банківськими рахунками, на яких обліковуються залишки грошових коштів вкладників щодо виявлення фактів проведення операцій, які призвели до збільшення загальної гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, результати роботи якої оформлено Протоколом №1 від 26.06.2015.

За результатами перевірки було виявлено рахунки фізичних осіб, кошти на яких (в межах гарантованої суми) виникли шляхом фактичного перерахування з поточних і депозитних рахунків інших фізичних осіб та/або юридичних осіб (сума на яких перевищувала суму, яка відшкодовується Фондом або не відшкодовується Фондом взагалі), внаслідок чого збільшилась гарантована сума відшкодування коштів фізичних осіб, за рахунок Фонду. Зокрема, було виявлено депозитний рахунок, відкритий на ім'я ОСОБА_1.

В ході перевірки було встановлено, що операція за рахунком № 0606, відкритого на імя ОСОБА_1 здійснена 28.05.2015 (напередодні запровадження тимчасової адміністрації), тобто у період, коли діяла Постанова Національного банку України від 30.04.2015 року № 293/БТ «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_2» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку», відповідно до якої в діяльності Банку діяло обмеження не допускати проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Так, комісією з перевірки договорів (інших правочинів) було достовірно встановлено, що за рахунком № 0606, відкритим на ім'я ОСОБА_1, 28.05.2015 здійснена фіктивна касова операція з внесення готівкових коштів в сумі 93 200,00 грн. (без фактичного внесення готівки), яка приховувала фактичне перерахування коштів з рахунку юридичної особи, відкритого також у ПАТ «УПБ» - ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ХОРТИЦЬКА СПЕЦЕКСКАВАЦІЯ».

З метою виведення з Банку, що перебував на межі неплатоспроможності своїх грошових коштів 28.05.2015 юридичною особою ПАТ «ХОРТИЦЬКА СПЕЦЕКСКАВАЦІЯ» було оформлено фіктивну касову операцію з отримання останнім з його поточного рахунку №, відкритого в ПАТ «УПБ» готівкових коштів по грошовому чеку №Л37116203 від 28.05.2015 в сумі -93 200, 00 грн. (без фактичної видачі готівки). Як вбачається з довідки про здійснені касові операції у Запорізькому відділенні ПАТ «УПБ» за 28.05.2015, операція з видачі фізичній особі грошових коштів відбулася о 11:08 год., проте з цієї ж Довідки вбачається, що станом на час такої видачі у касі Банку не було достатнього залишку коштів, сума ж яка на цей час реально перебувала у касі банку складала 21 835,16 грн.

Згідно з виписки по рахунку № 100259045 каси Запорізького відділення ПАТ «УПБ» - вхідний залишок на 28.05.2015 складав 1970,16 грн.

З початку дня до 11:08 год., було проведено 1 видаткову операцію на суму 65 000,04 грн. та 3 прибуткові операції на суму 84 869,00 грн.

Таким чином, станом на 11:08 год. залишок у касі дорівнював 21 835,16 гри., що унеможливлює видачу коштів в сумі 93 200, 00 грн. клієнту та підтверджує доводи Відповідача щодо здійснення ряду незаконних операцій за попередньою змовою клієнтів Банку із співробітниками відділення Банку. При

цьому, такі операції фіктивно проводилися для окремих клієнтів, та за рахунок фіктивного внесення відповідних сум цими клієнтами, в тому числі і Позивачем.

28.05.2015 сума, що була фіктивно отримана через касу юридичною особою була штучно внесена до каси банку фізичною особою - ОСОБА_1, як депозитний вклад за укладеним Договором банківського вкладу від 28.05.2015.

Так, 28 травня 2015 року ГІАТ «ХОРТИЦЬКА СПЕЦЕКСКАВАЦІЯ» за попередньою змовою зі співробітниками Запорізького відділення Банку було здійснено фіктивну касову операцію з видачі готівкових коштів в сумі 93 200,00 грн. (без фактичної видачі готівки), яка фіктивно вносились в касу банку з подальшим розміщенням на депозитний рахунок Позивача у тотожній сумі (яка не перевищує розмір, що гарантуються Фондом).

Як вбачається з вищенаведених обставин та приписів чинного законодавства України, ПАТ «ХОРТИЦЬКА СПЕЦЕКСКАВАЦІЯ» було саме кредитором банку, при цьому, у разі ліквідації Банку вказана сума не підлягала відшкодуванню Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Таким чином, підстави включення позивача ОСОБА_5 вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відсутні, а отже позовні вимоги Позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до суду надійшли заперечення на позовну заяву, в яких з посилання на норми чинного законодавства України, зазначено, що ч. 2 ст. 38 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Уповноважена особа Фонду зобов'язана провести перевірку правочинів на предмет виявлення нікчемних та проінформувати сторони про нікчемність правочину та вжити заходів, направлених на повернення майна (коштів) банку переданого за таким нікчемним правочином:, відповідно жодної бездіяльності Уповноваженою особою та Фондом гарантування допущено не було, навпаки Уповноваженою особою вчиняються всі дії, у відповідності до вимог чинного законодавства.

Також, відповідач 2 зазначив, що виконавча дирекція Фонду затверджує Загальний реєстр виключно на підставі ОСОБА_5 вкладників, складеного та наданого уповноваженою особою.

У переданому уповноваженою особою ОСОБА_5 вкладників інформація про Позивача відсутня, в зв'язку з чим дані про Позивача не могли бути враховані при складанні та затвердженні Загального реєстру Фондом гарантування.

У Фонду гарантування відсутні будь-які первинні документи по вкладникам і тому при складанні Загального реєстру використовуються виключно інформація, що наявна в переданому уповноваженою особою ОСОБА_5 вкладників.

Законодавство не покладає обов'язок на Фонд враховувати під час складання Загального реєстру інші документи, окрім ОСОБА_5 вкладників.

Оскільки Позивача не було включено уповноваженою особою до ОСОБА_5 вкладників. Фонд гарантування не мав правових підстав здійснюватися відповідні процедури по включенню його до Загального реєстру та виплаті відшкодування.

ОСОБА_5, який складається уповноваженою особою та Загальний реєстр вкладників, який затверджується Фондом гарантування, є різними за суттю, змістом та призначенням документами. ОСОБА_5 складається уповноваженою особою Фонду, а Загальний реєстр вкладників формується та затверджується Фондом на підставі ОСОБА_5. ОСОБА_5, який складається уповноваженою особою, по суті має характер попереднього документу, який надалі у формі Загального реєстру затверджується Фондом гарантування.

З наведеного також вбачається, що Загальний реєстр вкладників не складається та не затверджується уповноваженою особою Фонду гарантування, як і ОСОБА_5 вкладників не складається та не затверджується Фондом гарантування.

Враховуючи вищевикладене відповідач 2 просить суд відмовити в задоволені позову повністю.

Представник відповідача 2 в судове засідання не зявився. Про дату, час та місце був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

За змістом ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності представників сторін на підставі наявних у справі матеріалів.

Враховуючи неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд керуючись ч. 1 ст. 41 КАС України не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, розглянувши матеріали і зясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, встановив, що 28.05.2015 року між Позивачем та ПАТ «Український професійний банк» в особі начальника Другого Запорізького відділення ПАТ «УПБ» ОСОБА_4 був укладений договір № 350606 банківського вкладу «ДОВІРА». ПАТ «УПБ» відкрив Позивачу особовий рахунок 0606 у валюті «гривня», рахунок нарахованих процентів 0606.

28 травня 2015 року на власний рахунок Позивачем були зараховані кошти в сумі 93 200 грн. від ОСОБА_1М, що підтверджується квитанцією №350606 від 28.05.2015 року.

На підставі постанови Правління Національного банку України 28.05.2015 № 348 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_2» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 28.05.2015 № 107 «Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «УПБ», згідно з яким з 29.05.2015, запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «УПБ», , МФО 300205, місцезнаходження: м. Київ, вул. М. Раскової, 15.

Уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «УПБ» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3.

Тимчасову адміністрацію в ПАТ «УПБ» запроваджено строком на 3 місяці з 29.05.2015 по 28.08.2015 включно.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 28 серпня 2015 № 562 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_2» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 28 серпня 2015 р. № 158, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_2» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з даним рішенням з 31 серпня 2015 р. розпочато процедуру ліквідації ПАТ «УПБ» та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «УПБ», визначені статтями 37 та 38, частинами першою та другою статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3 строком на 1 рік з 31 серпня 2015 року до 30 серпня 2016 року включно.

Листом за підписом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український промисловий банк» ОСОБА_3 від 27.08.2015 №01-10/4087 позивачу повідомлено, що договір банківського вкладу від 28.05.2015 р. №350606 є нікчемним відповідно до вимог статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та статті 228 Цивільного кодексу України.

Позивач звертався до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію (на ліквідацію) ПАТ «УПБ» ОСОБА_3 із заявою від 08.09.2015 року про надання пояснення про причини відсутності позивача в переліку та Загальному реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Однак, відповіді Позивачем не було отримано.

ОСОБА_1 не була включена до переліку вкладників у зв'язку із визнанням нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) «Довіра» від 28 травня 2015 року №350606, оскільки як вважає відповідач, вказаний правочин вчинено виключно з метою штучного створення обов'язку Фонду щодо відшкодування грошових коштів та спрямований на незаконне заволодіння державними коштами.

Позивач вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів щодо не включення його до ОСОБА_5 вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_2» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам, суд керується наступними мотивами.

Правовідносини, пов'язані із відшкодуванням коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, насамперед регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон №4452-VI).

Відповідно до ст. 1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI, вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI, вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, 28.05.2015 року між Позивачем та ПАТ «Український професійний банк» був укладений договір № 350606 банківського вкладу «ДОВІРА».

Відтак, в розумінні положень Цивільного кодексу України та Закону № 4452-VI позивач вважається вкладником.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантування вкладів фізичних осіб гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

В силу вимог ч. 2 ст. 26 Закону № 4452-VI вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Водночас частиною 4 статті 26 цього Закону визначено кошти, які не відшкодовуються за рахунок Фонду, а саме кошти: передані банку в довірче управління; за вкладом у розмірі менше 10 гривень; за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб'єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; розміщені на вклад власником істотної участі банку; розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; за вкладами у філіях іноземних банків; за вкладами у банківських металах.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Закону № 4452-VI, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Відповідно до ч. 3, 4, 6 ст. 27 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Частина 2 та 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) визначають правочини, які є нікчемними.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України (частина третя статті).

Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів (частина четверта).

Окрім того, неправомірними є покликання на положення п.2 ч.3 ст.38 Закону згідно якої правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, якщо банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим. Оскільки жодних найдених і допустимих доказів вказаних обставини і причинно-наслідкового зв'язку немає.

У відповідності до положень ч.2, 3 ст. 215 ЦКУ недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно 4.1, 2 ст. 228 ЦКУ правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 надано роз'яснення щодо ст. 228 ЦКУ наступного змісту: «ОСОБА_5 правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК: 1) правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; 2) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок. При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Наслідки вчинення правочину, що порушує публічний порядок, визначаються загальними правилами (стаття 216 ЦК).».

Укладення фізичною особою договору банківського вкладу з банком не є таким, що порушує публічний порядок. Обставини незаконного заволодіння майном держави, юридичної особи є кримінально караним діянням, і належним доказом такого факту є відповідне рішення суду, яким буде встановлено обставини, що свідчать про факт (и) незаконного заволодіння майном держави, юридичної особи. При цьому, як зазначив вище ВСУ, при кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін.

Відсутність вказаних обставин дає підстави стверджувати про необґрунтованість доводів відповідача щодо нікчемності укладеного правочину позивача з банком.

З огляду на викладене. вважаємо, що до порушення права позивача призводить саме застосування Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб наслідків нікчемності договору від 28 травня 2015 року №350606. тобто не включення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Отже, повідомлення від 27.08.2015 №01-10/4087 про визнання правочинів нікчемними є лише формою листа, наданим уповноваженою особою Фонду з метою повідомлення сторони за договором про його нікчемність відповідно до вимог пункту 4 частини другої статті 37 Закону, та не містить в собі ознак акта індивідуальної дії, а тому не є рішенням суб'єкта владних повноважень, яке б породжувало певні правові наслідки, спрямовані на регулювання тих чи інших суспільних відносин і мало б обов'язковий характер для позивача.

Таким чином, змістовний аналіз вищенаведених правових норм вказує на те, що оскільки ОСОБА_1 є вкладником коштів в ПАТ «УПБ», відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вона мала бути включена Уповноваженою особою Фонду до переліку вкладників ПАТ «УПБ», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію цього банку.

При цьому, передбачених частиною 4 статті 26 Закону № 4452-VI підстав, за наявності яких Фонд може не проводити відшкодування позивачу коштів за вкладами, у ході розгляду справи не встановлено.

Отже, виходячи з приписів ч. 2, 3, 4 ст. 27 Закону № 4452-VI, станом на час розгляду судом цієї адміністративної справи перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «УПБ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, вже мав бути і він дійсно сформований Уповноваженою особою Фонду, що підтверджується письмовими поясненнями відповідачів.

Разом із тим, з письмових заперечень відповідача 2 встановлено, що ОСОБА_1 не включена до переліку вкладників ПАТ «УПБ», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідачів: Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_2» ОСОБА_3 та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, слід задовольнити.

Керуючись статтями 11, 71,86,94, 158,163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо не включення ОСОБА_1 в Загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів в ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_2» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із визначенням суми, що підлягає відшкодуванню у розмірі 93 200,00 грн.

3. Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_2» ОСОБА_3 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо ОСОБА_1 (індивідуальний податковий номер 248060446), як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_2» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

4. Зобов'язати відповідачів включити ОСОБА_1 в Загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів в ПАТ «УПБ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із визначенням суми, що підлягає відшкодуванню у розмірі 93 200, 00 грн.

5. Присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_2» ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.В. Сіпака