Справа № 820/11769/15
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"26" січня 2016 р. № 820/11769/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Сайко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк"
до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області
про скасування постанови ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

1. Скасувати Постанову Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області №23-16 від 02 грудня 2015 року про накладення стягнень на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів».

2. Стягнути з Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області на користь AT «УкрСиббанк» судовий збір у сумі 1218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень).

В обґрунтування позову зазначено, що згідно Направлення на проведення перевірки № 00154 від 23.10.2015 р. фахівцями Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області було проведено перевірку дотримання законодавства про захист прав споживачів за зверненням ОСОБА_1, строк проведення перевірки - з 27.10.2015 р. по 09.11.2015 р.

AT «УкрСиббанк» 16.11.2015 р. поштою було отримано Акт перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів № 00103 від 69 листопада 2015 p., складений Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Харківській області, яким було встановлено, що

- AT "УкрСиббанк" у договорі про надання споживчого кредиту № 0 від 22.07.2008 р. не зазначило нормативно-правові акти щодо визначення розмірів зборів та обов'язкових платежів, а також не зазначило правило, за яким змінюється процентна ставка за кредитом - порушення п. 3.4 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту № 168 затверджених Постановою Правління НБУ від 10.05.2007 року;

- AT "УкрСиббанк" у договорі або додатках до нього не зазначило перелік і розмір зобов'язань фінансових споживача, які виникають на користь третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами кредитного договору, а саме: розмір комісії під час купівлі-продажу іноземної валюти для погашення кредиту та процентів за користування ним - п. 3.1 Правил.

07 грудня 2015 року поштою позивачем було отримано Постанову про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів» № 23-16 від 02 грудня 2015 року про накладення стягнень у розмірі - 49368,00 грн.

Позивач з постановою № 23-16 від 02 грудня 2015 року не погоджується, вважає її незаконною та такою що винесена з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Суд, заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, встановив наступні обставини.

В період з 27.10.2015 року по 09.11.2015 року посадовими особами Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області було проведено перевірку дотримання законодавства про захист прав споживачів за зверненням ОСОБА_1, про що складено акт № 00103 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до акту перевірки виявлено порушення банком, а саме:

- AT "УкрСиббанк" у договорі про надання споживчого кредиту № 0 від 22.07.2008 р. не зазначило нормативно-правові акти щодо визначення розмірів зборів та обов'язкових платежів, а також не зазначило правило, за яким змінюється процентна ставка за кредитом - порушення п. 3.4 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту № 168 затверджених Постановою Правління НБУ від 10.05.2007 року;

- AT "УкрСиббанк" у договорі або додатках до нього не зазначило перелік і розмір зобов'язань фінансових споживача, які виникають на користь третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами кредитного договору, а саме: розмір комісії під час купівлі-продажу іноземної валюти для погашення кредиту та процентів за користування ним - п. 3.1 Правил.

За результатами перевірки на підставі ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідачем була винесена постанова № 23-16від 02.12.2015 року, якою на позивача накладено стягнення у розмірі - 49368,00 грн.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірного рішення на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» на суб'єктів господарської діяльності накладається стягнення у вигляді штрафу за відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію - у розмірі 30 відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб'єкт господарської діяльності не веде обов'язковий облік доходів і витрат, - у розмірі 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Накладати на суб'єкта господарювання зазначений вище штраф має право Голова держстандарту, його заступники, начальники територіальних органів Держстандарту та їх заступники.

22.07.2008 року між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» (після зміни назви - AT «УкрСиббанк») укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0, за яким позивачем було надано кредит в іноземній валюті на суму 34 000 ( тридцять чотири тисячі) доларів США (п. 1.1 Договору) зі сплатою 15,00 % річних (п 1.3.1) та із строком повернення до 22.07.2015 року ( п.1.2.2.Договору), графік погашення кредиту строком до 22 липня 2015 року підписано Позичальником, а також у Додатку до Договору № 2 визначено графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту.

Відповідно до п. п. 7.13 Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 22.07.2008 року, підписаного сторонами, в тому числі ОСОБА_1 ( скаржник), передбачено «сторони домовилися вважати, що уклавши цей договір, позичальник своїм підписом засвідчує факт та згоду з умовами цього договору, підтверджує свої права та обов'язки за цим договором і погоджується з ними, підтверджує свою здатність виконувати умови цього договору, та що всі умови даного договору йому цілком зрозумілі і позичальник вважає їх справедливими по відношенню до нього, а також що перед укладенням цього договору отримав від банку інформаційний лист згідно вимог законодавства України, зокрема, Закону України «Про захист прав споживачів».

До суду позивачем надано інформаційний лист, який розроблено відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів» та «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» затверджені Постановою Правління НБУ від 10.05.2007 р. № 168, що містить інформацію про основні умови кредитування, суму кредиту, кількість місяців кредитування, орієнтовану сукупну вартість при кредитуванні. Підпис ОСОБА_1 на зазначеному листі свідчить, що він є ознайомлений з умовами кредитування та тарифами банку.

Рішенням Лозівського міськрайонним судом Харківської області від 12.03.2015 року за позовом АТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів нарахованих за користування кредитом та пені позовні вимоги задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором.

Відповідно до ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин суд приходить до висновку, що кредитний договір № від 22.07.2008 року, відповідає вимогам чинного законодавства, ОСОБА_1 був ознайомлений з умовами кредитування та сукупною вартістю кредиту, що спростовує висновки відповідача викладені в акті перевірки про порушення прав ОСОБА_1

Крім того суд зазначає, що загальні правові основи у сфері надання фінансових послуг, а також здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю по наданню фінансових послуг встановлені нормами Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Метою державного регулювання ринку фінансових послуг в Україні є, в тому числі, і захист інтересів споживачів фінансових послуг (ст. 19 цього Закону).

Органи, які здійснюють державне регулювання ринку фінансових послуг, а також розмежування їх повноважень, визначені ст. 21 цього Закону. Згідно з нормами цієї статті державне регулювання ринку банківських послуг здійснюється Національним банком України. Функції НБУ відносно здійснення ним банківського регулювання і нагляду за діяльністю банків в межах і порядку, передбаченому законодавством України, визначені нормами ст.ст. 7, 55 Закону України «Про національний банк України». Відповідно до ст. 56 Закону України «Про Національний банк України», Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб.

Згідно з вимогами даної статті, з метою встановлення єдиного для всіх банків порядку надання споживачу повної та достовірної інформації про сукупну вартість кредиту, Національним банком України були розроблені та введені в дію Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджені постановою Правління НБУ від 10.05.2007 р. № 168. Таким чином, ці правила є частиною банківського законодавства.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк здійснює постійний нагляд за дотриманням банками, їх підрозділами, афілійованими та спорідненими особами банків на території України та за кордоном. банківськими об'єднаннями, представництвами та філіями іноземних банків в Україні, а також іншими юридичними та фізичними особами банківського законодавства, нормативно-правових актів Національного банку і економічних нормативів.

Судом встановлено, що Національним банком України проводилося виїзна інспекційна перевірка з окремих напрямків діяльності за період з 01.04.2007 року по 01.05.2010 року, за результатом якої діяльність банку щодо проведення послуги по споживчому кредитуванню була визнана задовільною. Порушень з боку ПАТ «УкрСиббанку» інспекторами не виявлено та штрафні санкції на ПАТ «УкрСиббанк» не накладались.

Вирішуючи питання про правомірність накладення відповідачем штрафу на ПАТ «УкрСиббанк» суд також зазначає наступне.

Ст. 238 Господарського кодексу України зазначено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

У відповідності до ч. 1 ст. 250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом. Дія цієї статті не поширюється лише на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби та митні органи, що свідчить про застосування норм вказаної статті і на штрафні санкції, що застосовуються органами виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів. (ч. 2 ст. 250 ГК України)

Серед видів адміністративно-господарських санкцій ч. 1 ст. 239 Господарського кодексу України визначає адміністративно-господарський штраф, яким вважається грошова сума, що сплачується суб'єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності. Перелік порушень, за які з суб'єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення (ст. 241 Господарського кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Як зазначено вище, перевірка відповідачем проводилась в період з 27.10.2015 по 09.11.2015 року, якою були встановлені порушення щодо дій які відбувались у 2008 році, та встановлено, що була відсутня необхідна, доступна, достовірна та своєчасна інформація про умови надання послуг станом на момент укладання кредитного договору.

Вивчивши вказані обставини, суд прийшов до висновку, що при прийнятті відповідачем зазначеного рішення ним не враховано встановлені у ст. 250 ГК України терміни застосування адміністративно - господарської санкції контролюючим органом, а саме застосовано такі санкції за межами граничного річного строку.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З огляду на викладене суд вважає, що постанова про накладення стягнень № 23-16 від 02 грудня 2015 року була прийнята відповідачем необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для винесення оскаржуваної постанови, отже позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області скасування постанови - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати Постанову Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області №23-16 від 02 грудня 2015 року про накладення стягнень на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів».

Стягнути з Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" сплачений судовий збір у сумі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо суб'єкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено 26 січня 2016 року.

Суддя Спірідонов М.О.