Справа № 810/4857/15
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2015-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2015 року (17:10) м. Київ 810/4857/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., за участю секретаря судового засідання Касьянової О.В., представника позивача ОСОБА_1 та представника відповідача Григор`єва Д.Т., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УПК-Європлюс» до Переяслав-Хмельницької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області та Баришівсько-Березанського відділення Переяслав-Хмельницької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «УПК-Європлюс» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Переяслав-Хмельницької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області та Баришівсько- Березанського відділення Переяслав-Хмельницької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 25.09.2015 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив про те, що Переяслав-Хмельницькою ОДПІ ГУ ДФС у Київській області під час перевірки ТОВ «УПК-Європлюс» щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, було встановлено, що позивачем було порушено порядок та строки оприбуткування готівки за фіскальними чеками на загальну суму 52 035, 57 грн., що зумовило прийняття Баришівсько-Березанським відділенням Переяслав-Хмельницької ОДПУ ГУ ДФС у Київській області податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 25.09.2015 про застосування штрафу у пятикратному розмірі неоприбуткованих сум готівки у розмірі 260 177, 85 грн.

Позивач вказав на те, що прийняття відповідачем вказаного податкового повідомлення-рішення, яким на ТОВ «УПК-Європлюс» накладені штрафні санкції, є таким, що суперечить нормам чинного законодавства, зокрема, ст. 92 Конституції України та п. 113.3 ст. 113 Податкового кодексу України, оскільки відповідальність за порушення законодавства, контроль за дотриманням якого здійснюється контролюючими органами, може встановлюватися лише Податковим кодексом України та Законами України, але не Указами Президента України.

Також, позивач зазначив про те, що Баришівсько-Березанським відділенням Переяслав-Хмельницької ОДПУ ГУ ДФС у Київській області не було дотримано строків прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення, що на думку позивача, є підставою для його скасування.

Крім того, позивачем в поданих додаткових поясненнях було зазначено про те, що фіскальний чек № 636 за 31.10.2014 на суму 3 623, 71 грн., який відображає загальну суму розрахункових операцій за 30.10.2014, був роздрукований позивачем з реєстратора розрахункових операцій лише 31.10.2014, оскільки починаючи з 30.10.2014 з 21 год. 00 хв. і до 31.10.2014 до 18 год. 00 хв. на автомобільній газопостачальній станції було відсутнє електропостачання.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив про те, що під час перевірки виявлено невідповідність зазначених у книгах обліку розрахункових операцій дат отримання готівки з датами у фіскальних чеках реєстратора розрахункових операцій і несвоєчасність виконання позивачем записів у книгах обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків.

Відповідач вказав на те, що в книзі обліку розрахункових операцій № 101001035р/1 від 17.12.2012 на підставі фіскальних звітних чеків за № 192 від 03.07.2013 на суму 7 301, 55 грн. та № 227 від 08.08.2013 на суму 9 138, 57 грн. позивачем не було здійснено облік вказаних готівкових коштів у повній сумі у день їхнього надходження.

Також, контролюючим органом вказано на те, що аналогічне порушення виявлено в книзі обліку розрахункових операцій № р/3 від 08.08.2014, в якій не було здійснено облік одержаної готівки у день її фактичного надходження за фіскальним звітним чеком № 636 від 31.10.2014 на суму 3 093,87 грн.

Також, відповідачем було зазначено про те, що в книзі обліку розрахункових операцій № р/1 від 17.12.12 на підставі фіскальних звітних чеків за № 224 від 13.08.2013 на суму 4 188, 24 грн., № 233 від 21.08.2013 на суму 2 970, 28 грн., № 229 від 18.08.2013 на суму 5 309, 44 грн., № 267 від 24.09.2013 на суму 5 767, 66 грн., № 281 від 08.10.2013 на суму 3 763, 49 грн., та в книзі обліку розрахункових операцій № 1р/1 від 17.12.12. на підставі фіскальних звітних чеків за № 221 від 19.08.2013 на суму 8 955, 76 грн., № 329 від 01.12.2013 на суму 7 152, 33 грн., № 333 від 03.12.2012 на суму 3 118, 96 грн. та № 340 від 10.12.2013 на суму 7 615, 54 грн., також не здійснено облік у день одержання зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у розділі 2 графах 5-6, що на думку відповідача, свідчить про недотримання позивачем вимог Положення про порядок ведення касових операцій у національній валюті в Україні та, відповідно, про правомірність прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення.

14.12.2015 на адресу суду від позивача надійшли додаткові пояснення по справі вих. № 588 від 14.12.2015 (вх. № 20879/15 від 14.12.2015).

Присутній у судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Присутній у судовому засіданні представник Переяслав-Хмельницької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні.

Баришівське відділення Переяслав-Хмельницької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, належним чином повідомлене про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується інформацією з Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» за штрихкодовим ідентифікатором № 695, явку представника у судове засідання не забезпечило, про причини неявки суду не повідомило.

Частиною 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

За таких обставин, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за відсутністю представника відповідача.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

З 24.07.2015 по 20.08.2015 Переяслав-Хмельницькою обєднаною державної податкової інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області було проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «УПК-Європлюс», за результатами якої був складений акт № 170/2200/ 32497680 від 11.09.2015.

Як вбачається з вказаного акта, перевіркою, серед іншого, були виявлені порушення вимог п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, у звязку з тим, що ТОВ «УПК-Європлюс» було несвоєчасно оприбутковано готівку на загальну суму 52 035, 57 грн.

В акті перевірки посадовими особами було зазначено про те, що ТОВ «УПК-Європлюс» в книзі обліку розрахункових операцій № 101001035р/1 від 17.12.2012 на підставі фіскальних звітних чеків за № 192 від 03.07.2013 на суму 7 301, 55 грн. та № 227 від 08.08.2013 на суму 9 138, 57 грн. не було здійснено облік вказаних готівкових коштів у повній сумі у день їхнього надходження у розділі 2 графах 5-6.

Також, контролюючим органом вказано на те, що аналогічне порушення виявлено в книзі обліку розрахункових операцій № р/3 від 08.08.2014, в якій не було здійснено облік готівки у день одержання готівкових коштів у повній сумі їх фактичного надходження у розділі 2 графах 5-6 за фіскальним звітним чеком № 636 від 31.10.2014 на суму 3 093,87 грн.

Також, відповідачем було зазначено про те, що в книзі обліку розрахункових операцій № р/1 від 17.12.12 на підставі фіскальних звітних чеків за № 224 від 13.08.2013 на суму 4 188, 24 грн., № 233 від 21.08.2013 на суму 2 970, 28 грн., № 229 від 18.08.2013 на суму 5 309, 44 грн., № 267 від 24.09.2013 на суму 5 767, 66 грн., № 281 від 08.10.2013 на суму 3 763, 49 грн., а в книзі обліку розрахункових операцій № 1р/1 від 17.12.12. на підставі фіскальних звітних чеків за № 221 від 19.08.2013 на суму 8 955, 76 грн., № 329 від 01.12.2013 на суму 7 152, 33 грн., № 333 від 03.12.2012 на суму 3 118, 96 грн. та № 340 від 10.12.2013 на суму 7 615, 54 грн. не здійснено облік у день одержання зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у розділі 2 графах 5-6.

У звязку з цим, посадові особи податкового органу дійшли висновку про те, що надходження готівки до каси позивача за 31.10.2014 на суму 3 093,87 грн., за 13.08.2013 на суму 4 288, 24 грн., за 21.08.2013 на суму 2 970, 28 грн., за 18.08.2013 на суму 5 309, 44 грн., за 24.09.2013 на суму 5 767, 66 грн., за 08.10.2013 на суму 3 763, 49 грн., за 19.08.2013 на суму 8 955, 76 грн., за 01.12.2013 на суму 7 152, 33 грн., за 03.12.2013 на суму 3 118, 96 грн., за 10.12.2013 на суму 7 615, 54 грн. не підтвердженні обліковим записом, зокрема, облік готівки, яка була одержана позивачем за вищезазначені дні на підставі відповідних фіскальних звітних чеків, в книгах обліку розрахункових операцій у встановленому порядку не проводився.

На підставі акта перевірки Баришівсько-Березанським відділенням Переяслав-Хмельницької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області було прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 25.09.2015, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції на суму 260 177, 85 грн.

Не погодившись з вищевказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з позовом про визнання його протиправним та скасування, з приводу чого суд зазначає наступне.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою визначається Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в України, затвердженим Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 637 (надалі-Положення № 637).

Відповідно до п. 1.2 Положення № 637 оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Книга обліку - касова книга, книга обліку доходів і витрат, книга обліку виданих та прийнятих старшим касиром грошей або книга обліку розрахункових операцій.

Книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах державної податкової служби України книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, у якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій під час продажу товарів (надання послуг), операцій з купівлі-продажу іноземної валюти та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг);

Згідно з п. 2.6 та п. 7.15 Положення № 637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним відповідних касових (розрахункових) документах.

Відповідно до п. 3.2 Положення № 637 касові операції, що проводяться відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», оформляються згідно з вимогами цього Закону.

Статтею 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі Закон № 265/95) наведені наступні визначення термінів:

- реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з купівлі-продажу іноземної валюти та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з приймання готівки для подальшого переказу. До реєстраторів розрахункових операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, вбудований електронний контрольно-касовий реєстратор, комп'ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо;

- розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця;

- розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну;

- розрахункова книжка - належним чином зброшурована та прошнурована книжка, зареєстрована в органах доходів і зборів, що містить номерні розрахункові квитанції, які видаються покупцям у визначених цим Законом випадках, коли не застосовуються реєстратори розрахункових операцій;

- книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах доходів і зборів книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг);

- фіскальний звітний чек - документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить дані денного звіту, під час друкування якого інформація про обсяг виконаних розрахункових операцій заноситься до фіскальної пам'яті.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 3 Закону № 265/95 (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

Відповідно до п. 7.4 Положення № 637 якщо перевіркою підприємства (підприємця) було виявлено порушення, то за її результатами складається акт про перевірку дотримання порядку ведення операцій з готівкою (далі - акт про перевірку) у трьох примірниках, у якому викладається зміст порушення з відповідним обґрунтуванням. Акт про перевірку має містити висновки про результати перевірки, а також рекомендації керівництву підприємства (підприємцю) щодо усунення виявлених недоліків.

Згідно з п. 7.20 Положення № 637 виявлені під час перевірки порушення порядку оприбуткування надходжень готівки відображаються в розділі II акта про перевірку.

Відповідно до п. 7.3 Положення № 637 відповідальність за дотримання порядку ведення операцій з готівкою покладається на підприємців, керівників підприємств. Особи, які винні в порушенні порядку ведення операцій з готівкою, притягуються до відповідальності в установленому законодавством України порядку.

Абзацом 2 п. 7.3 Положення № 637 встановлено, що у разі виявлення порушень установленого порядку ведення операцій з готівкою органи державної податкової служби України застосовують до порушників штрафні санкції на підставі подання органів контролю згідно з законодавством України.

Отже, проаналізувавши вказані норми, суд дійшов висновку про те, що податкові органи уповноважені здійснювати перевірку щодо своєчасного оприбуткування субєктами господарювання готівки.

Відповідальність за порушення субєктом господарювання вимог законодавства в сфері обігу готівки передбачена Указом Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 № 436/95 (надалі- Указ № 436/ 95)

Відповідно до п. 1 Указу № 436/95 у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу.

Так, зокрема, за не оприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки стягується штраф у пятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Суд звертає увагу на те, що 08.06.1995 між Верховною Радою України та Президентом України був підписаний Конституційний Договір № 1к/95-ВР про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України.

Як вбачається з ст. 25 Конституційного Договору Президент України видає укази з питань економічної реформи, не врегульованих чинним законодавством України, які діють до прийняття відповідних законів.

06.07.1995 було прийнято Закон № 265/95-ВР, у якому передбачено, крім іншого, відповідальність субєктів господарювання за порушення вимог цього Закону.

Так, розділом V Закону № 265/95-ВР визначено вичерпний перелік порушень, за які передбачено фінансові санкції, у якому відсутнє таке порушення, як неоприбуткування у касах готівки, а отже й не встановлена відповідальність за це.

Водночас зазначене питання прямо врегульоване в Указі № 436/95. Зокрема, абзацом 3 статті 1 вказаного нормативно-правового акта встановлено штраф у пятикратному розмірі неоприбуткованої суми за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки.

Таким чином, предмети правового регулювання Указу № 436/95 та Закону № 265/95-ВР є різними.

Слід зазначити також, що попри зміни, які в подальшому вносилися до Указу № 436/95 (останні у 2001 році), правове регулювання відповідальності та розмір штрафу за неоприбуткування готівки не змінилися.

Отже, відносини щодо відповідальності субєктів господарювання за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки не врегульовані Законом № 265/95-ВР, прийнятим у часі пізніше, ніж видано Указ № 436/95, а тому, відповідно, застосування до субєктів господарювання штрафних (фінансових) санкцій на підставі абз. 3 ст. 1 Указу № 436/95 є правомірним.

Так, зокрема, такої позицію дотримується Верховний Суд України у постанові від 10.09.2013 (справа № 21-190а13).

Відповідно до ч. 2 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Отже, враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку про те, що застосування до субєктів господарювання штрафних санкцій за несвоєчасне оприбуткування готівки у пятикратному розмірі неоприбуткованої суми на підставі Указу № 436/95 є правомірним та обґрунтованим.

За своєю суттю передбачена п. 1 Указу № 436/95 фінансова санкція є адміністративно-господарською санкцією, а тому її застосування регулюється нормами глави 27 Господарського кодексу України.

Згідно зі статтею 238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до субєктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення субєкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Положеннями ст. 239 Господарського кодексу України передбачено, що однією із адміністративно-господарських санкцій може бути адміністративно-господарський штраф, який стягується із господарюючого субєкта до державного бюджету за порушення визначених законодавством України правил здійснення господарської діяльності.

Статтю 250 Господарського кодексу України встановлені строки застосування адміністративно-господарських санкцій. Так, зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Отже, з аналізу вказаної норми вбачається, що законодавством встановлено граничні строки застосування уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарських санкцій до субєктів господарювання за порушення зазначеними субєктами встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності.

Суд звертає увагу на те, що фактично наведена норма містить два строкові обмеження. Одне з них полягає у тому, що адміністративно-господарські санкції не можуть застосовуватися після спливу одного року з дня вчинення порушення субєктом господарювання встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, зокрема, порушення норм з регулювання обігу готівки (неоприбуткування в касах готівки).

В свою чергу, другий обмежувальний строк, встановлений у цій статті, полягає у тому, що адміністративно-господарські санкції не можуть бути застосовані пізніше шести місяців з дня виявлення порушення встановлених правил здійснення господарської діяльності уповноваженим органом державної влади або органом місцевого самоврядування. Таким чином, другий обмежувальний строк у застосуванні адміністративно-господарських санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки (неоприбуткування в касах готівки) полягає у тому, що їх не може бути застосовано пізніше шести місяців із дня виявлення правопорушення.

Аналіз приписів наведеної статті дає підстави для висновку про те, що при виявленні факту вчинення субєктом господарювання порушення норм з регулювання обігу готівки (неоприбуткування в касах готівки) податковий орган, приймаючи рішення про накладення штрафу, має діяти в межах граничних строків, встановлених частиною першою статті 250 Господарського кодексу України. Закінчення будь-якого зі встановлених зазначеною статтею строків застосування адміністративно-господарських санкцій виключає застосування таких санкцій.

Така правова позиція щодо застосування до спірних відносин статті 250 ГК України висловлена, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 15 вересня 2009 року № 21-558во09, 27 травня 2014 року № 21-126а14, 04 листопада 2014 р. № 21-466а14, яка підлягає обовязковому врахуванню на підставі ч. 2 ст. 161 та ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскільки застосований у відповідності до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення Баришівсько-Березанським відділенням Переяслав-Хмельницької обєднаної державної податкової інспекції Державної фіскальної служби у Київській області № НОМЕР_1 від 25.09.2015 штраф є адміністративно-господарською санкцією, він мав бути застосований у межах строків, визначених статтею 250 Господарського кодексу України.

Зі змісту акта № 170/2200/32497680 від 11.09.2015 вбачається, що під час перевірки контролюючим органом було виявлено порушення щодо несвоєчасності обліку позивачем у книзі обліку розрахункових операцій сум готівки у день їхнього надходження за фіскальними чеками за № 224 від 13.08.2013 на суму 4 288, 24 грн., № 221 від 19.08.2013 на суму 8 955, 76 грн., № 229 від 18.08.2013 на суму 5 309, 44 грн., № 233 від 21.08.2013 на суму 2 970, 28 грн., № 267 від 24.09.2013 на суму 5 767, 66 грн., № 281 від 08.10.2013 на суму 3 763, 49 грн., № 329 від 01.12.2013 на суму 7 152, 33 грн., № 333 від 03.12.2013 на суму 3 118, 96 грн., № 340 від 10.12.2013 на суму 7 615, 54 грн. та № 636 від 31.10.2014 на суму 3 093, 87 грн.

Отже, суд звертає увагу на те, що виявлені податковим органом порушення були вчинені позивачем у такі дати як 13.08.2013, 18.08.2013, 19.08.2013, 21.08.2013, 24.09.2013, 08.10.2013, 01.12.2013, 03.12.2013, 10.12.2013 та 31.10.2014. При цьому податкове повідомлення-рішення, яким до ТОВ «УКП-Європлюс» застосовано штрафні санкції, було прийнято 25.09.2015.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що податковим органом не було дотримано встановленого ст. 250 Господарського кодексу України строку щодо застосування до позивача на підставі оспорюваного податкового повідомлення-рішення штрафних санкцій за несвоєчасне оприбуткування готівки за такі дати: 13.08.2013, 18.08.2013, 19.08.2013, 21.08.2013, 24.09.2013, 08.10.2013, 01.12.2013, 03.12.2013, 10.12.2013, що є підставою для скасування податкового повідомлення-рішення в цій частині.

Щодо висновків контролюючого органу про несвоєчасне оприбуткування ТОВ «УПК-Європлюс» у книзі обліку розрахункових операцій готівки у день їхнього надходження за фіскальними чеками за фіскальним чеком № 636 від 31.10.2014 на суму 3 093, 87 грн. суд зазначає наступне.

Як зазначено вище, позивач, мотивуючи відсутність порушень щодо обліку готівки за вищезазначеним розрахунковим документом, вказав на те, що розрахункова операція за фіскальним чеком № 636 на суму 3 093, 87 грн., була проведена 30.10.2014, проте, вказаний фіскальний чек був роздрукований з реєстратора розрахункових операцій лише 31.10.2014, оскільки починаючи з 30.10.2014 з 21 год. 00 хв. і до 31.10.2014 до 18 год. 00 хв. на автомобільній газопостачальній станції було відсутнє електропостачання, з приводу чого суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2002 р. N 199 були затверджені Вимоги щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування (далі Вимоги), пунктом 1 яких передбачено, що дія цих вимог поширюється на реєстратори розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг) та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), крім тих реєстраторів, що застосовуються для обліку та реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти.

Пунктом 2 Вимог передбачено, що Z-звіт - денний звіт з обнуленням інформації в оперативній пам'яті та занесенням її до фіскальної пам'яті реєстратора.

Відповідно до п. 17 Вимог чек Z-звіту - фіскальний звітний чек повинен додатково містити такі дані (всі підсумки та суми обчислюються за зміну):

- підсумок розрахункових операцій за реалізовані товари (надані послуги) за кожною ставкою ПДВ окремо;

- літерні позначення та відповідні ставки ПДВ у відсотках, а також дати їх останнього занесення (якщо таке занесення проводилося у день друкування даного фіскального звітного чека);

- суми ПДВ за кожною ставкою;

- підсумок розрахункових операцій за реалізовані товари (надані послуги), продаж яких не підлягає обкладенню ПДВ;

- загальний підсумок розрахункових операцій за реалізовані товари (надані послуги) з розбивкою за формами оплати;

- підсумок розрахункових операцій та суми ПДВ відповідно до абзаців другого, четвертого, п'ятого, шостого цього пункту за сумами коштів, виданих покупцям (споживачам послуг), якщо такий підсумок не дорівнює нулю;

- суми готівки за операціями "службового внесення" та "службової видачі";

- кількість касових чеків (квитанцій), виданих за зміну, окремо за реалізованими товарами (наданими послугами) та виданими коштами;

- номер, дату і час друкування фіскального звітного чека;

- повідомлення про обнулення регістрів денних підсумків оперативної пам'яті та дійсність фіскального звітного чека.

Таким чином, оскільки Z-звіт має містити дані про проведені розрахункові операції, зазначений звіт має роздруковуватися лише у разі проведення розрахункових операцій в певний період.

В примітці 1 до Вимог зазначено, що підсумок розрахунків обчислюється за зміну, максимальна тривалість якої не повинна перевищувати 24 години.

Згідно з пунктом 2 Вимог зміна - період роботи реєстратора від реєстрації першої розрахункової операції після виконання Z-звіту до виконання наступного Z-звіту.

Таким чином, якщо обєкт торгівлі працює цілодобово, то фіскальні звітні чеки (Z-звіти) повинні роздруковуватися щодоби, тобто не пізніше 24 годин з моменту реєстрації розрахункової операції, виконаної після попереднього Z-звіту.

При цьому, суд звертає увагу на те, що Вимоги не містять вказівки на те, що така операція має бути здійснена на початку календарного дня (тобто о 00 год. 00 хв.), та не містить привязки початку зміни РРО до початку календарного дня.

За таких обставин, суд вважає, що відлік тривалості зміни реєстратора розрахункових операцій починається з моменту реєстрації розрахункової операції після виконання попереднього Z-звіту, а не з початку робочого дня, чи 00 год. 00 хв.

Відповідно до ст. 5 Закону № 265/95 на період виходу з ладу реєстратора розрахункових операцій та здійснення його ремонту або у разі тимчасового, не більше 7 робочих днів, відключення електроенергії проведення розрахункових операцій здійснюється з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки або із застосуванням належним чином зареєстрованого резервного реєстратора розрахункових операцій.

Наказом Міністерства доходів і зборів України від 28.08.2013 № 417 затвердженого Порядок реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги) (надалі-Порядок № 417).

Відповідно до п. 9 Порядку № 417 якщо на період виходу з ладу РРО або в разі відключення електроенергії розрахункові операції проводяться з використанням книги ОРО та розрахункової книжки, то після встановлення відремонтованого (резервного) РРО або відновлення постачання електроенергії необхідно провести через РРО суми розрахунків за час роботи з використанням розрахункової книжки, а також відповідно до контрольної стрічки (у випадку обнулення оперативної пам'яті) - за час роботи, що передував виходу РРО з ладу або відключенню електроенергії, окремо за кожною ставкою податку на додану вартість, після чого слід виконати Z-звіт.

Отже, проаналізувавши вищевказані положення законодавства, суд дійшов висновку про те, що відключення електроенергії, що зумовлює неможливість роздрукування фіскального звітного чеку (Z-звіт), передбачає проведення розрахункових операцій з використання книги обліку розрахункових операцій. При цьому, після відновлення електроенергії обовязковою умовою є проведення через РРО суми розрахунків за час роботи з використанням книги ОРО та розрахункової книжки.

На підтвердження своєї позиції позивачем було долучено до матеріалів справи довідку ПАТ «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго» Радомишльський район електричних мереж № 1965 від 13.11.2015.

Зі змісту вказаної довідки вбачається, що на період з 30.10.2015 з 21 год. 00 хв. до 31.10.2014 до 18 год. 00 хв. на автомобільній газопостачальній станції, яка знаходиться за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, село Кочерів, вул. Радомишльська, буд. 57, тобто за місцезнаходженням позивача, було відсутнє електропостачання, у звязку із аварійною ситуацією в електромережі.

Судом було досліджено вищезазначену довідку та встановлено, що вказаний документ є належним та допустимим доказом, який підтверджує відсутність електроенергії у відповідний період за місцезнаходженням ТОВ «УПК-Європлюс».

Також, дослідивши долучені до матеріалів справи фіскальні чеки за 30.10.2014 та фіскальний звітний чек № 636 від 31.10.2014, суд встановив, що загальна сума розрахункових операцій за зміну становить 3 623, 71 грн. ( готівкою 3 093, 87 грн. та в кредит 529, 84 грн.). При цьому зі змісту фіскального звітного чеку № 636 від 31.10.2014, який був роздрукований о 18 год. 13 хв., тобто у день відновлення електропостачання, вбачається, що за період з 30.10.2014 з 00 год. 04 хв. по 31.10.2014 по 18 год. 13 хв. загальна сума виручки становить 3 623, 71 грн.

Суд звертає увагу на те, що з фіскальних чеків вбачається, що всі розрахункові операції були здійснені позивачем в межах 24-годинної зміни з початку здійснення першої розрахункової операції, у звязку з чим використання розрахункових квитанцій не здійснювалося, що свідчить про відсутність продажу товарів після вимкнення електроенергії.

Крім того, суд звертає увагу на те, що в книзі обліку розрахункових операцій № р/3 від 08.08.2014 наявний запис щодо загальної суми розрахунків за зміну 30.10.2014 3623,71 грн., що свідчить про оприбуткування готівки позивачем на підставі тих фіскальних чеків, які були роздруковані при здійсненні розрахункових операцій за 30.10.2014, у звязку з чим лише роздруківка фіскального Z-звіту після спливу 24 годин з моменту відкриття зміни не може бути розцінена як доказ несвоєчасного оприбуткування готівки.

Надані позивачем фіскальні чеки свідчать, що електрична енергії була відсутня на обєкті позивача у наступні часи 30.10.2014: з 10:18:42 по 14:08:32; з 14:28:24 по 14:40:12; з 14:42:48 по 15:27:02; з 15:30:49 по 15:38:53; з 15:44:01 по 17:24:14; з 17:42:15 по 17:55:54; з 18:00:01 по 18:00:15; з 18:00:41 по 18:00:59; з 18:01:47 по 18:02:14; з 20:25:43 по 23:51:59; з 23:54:03 по 00:09:47 (31.10.2014) та 31.10.2014: з 00:09:59 по 00:10:46; з 00:11:03 по 07:07:17; з 07:07:45 по 13:07:36; з 13:08:29 по 18:11:29. При цьому остаточне електропостачання на обєкті було налагоджено 31.10.2014 о 18:11:29, після чого фіскальний Z-звіт був роздрукований о 18:13:09, що свідчить про обєктивну неможливість здійснення позивачем друку Z-звіту раніше за вказаний час.

Таким чином, вищезазначене, на думку суду, дає підстави вважати, що позивачем було виконано обовязкові вимоги щодо оприбуткування готівки за 30.10.2014, а саме: роздрукування фіскального звіту та його вклеювання після відновлення роботи реєстратора розрахункових операцій та здійснення запису у книзі обліку розрахункових операцій, що в свою чергу, свідчить про помилковість висновків відповідача щодо наявності відповідних порушень з боку ТОВ «УПК-Євпоплюс».

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, сплачений позивачем судовий збір в сумі 3 902 грн. 68 коп. підлягає стягненню на його користь з Переяслав-Хмельницької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

2.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Баришівсько-Березанського відділення Державної податкової інспекції Державної фіскальної служби у Київській області від 25.09.2015 № НОМЕР_1.

3.Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УПК-Європлюс» (07501, Київська область, Баришівський район, селище міського типу Баришівка, вулиця Торфяна, будинок 28, ідентифікаційний код 32497680) судовий збір у розмірі 3 902 (три тисячі девятсот дві) грн. 68 коп. за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень Переяслав-Хмельницької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (08400, Київська область, місто Переяслав-Хмельницький, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 95, ідентифікаційний код 38680371).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови або розгляду справи у порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Дудін С.О.