Справа № 815/6981/15
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2016-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6981/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Балан Я.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «СЕЛЕД» до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

до Одеського окружного адміністративного суду з позовом звернулось Приватне підприємство «СЕЛЕД» до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача № від 10 листопада 2015 року про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 409201 грн. 00 коп. та застосування штрафних санкцій у сумі 204601 грн. 00 коп.

Представник позивача в судове засідання не прибув. Позивач про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с.129), від нього через канцелярію суду надійшли клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження (а.с.205).

Представник відповідача в судове засідання не прибув. Відповідач про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с.127). Від відповідача жодних заяв та клопотань до суду не надходило.

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про можливість розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що даний адміністративний позов підлягає задоволенню повністю, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.06.2014 року Приватне підприємство «СЕЛЕД» (далі - ПП «СЕЛЕД» / позивач) зареєстроване як юридична особа, ідентифікаційний код: 39252217, місцезнаходження: 65101, мі. Одеса, вул. Космонавта Комарова, буд. 10.

12.06.2014 року позивач узятий на облік в органах державної податкової служби за № 53 та перебуває на обліку у державній податковій інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області (далі - ДПІ у Київському районі м. Одеси / відповідач).

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість від 01.08.2014 року № 200182802, позивач зареєстрований платником ПДВ з 01.08.2014 року (а.с.12).

13.10.2015 року відповідно до Наказу ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області № 446-п від 29.09.2015 року та направлення № 345 від 30.09.2015 року, посадовою особою відповідача проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПП «СЕЛЕД» () з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «ОКТАН+» (), ТОВ «ТАРВОС» (), ППВКФ «СБС-ПОСТАЧ» () за період квітень 2015 року, з ТОВ «ЕКОІНФОРМ» () за період травень 2015 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 13 жовтня 2015 року № 2622/22-03 (а.с.11-25).

Згідно акту, наказ ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області «Про проведення позапланової виїзної перевірки» № 466-п від 29.09.2015 року вручено 30.09.2015 року під розписку головному директору ОСОБА_1; перевірку проведено з відома та в присутності директора підприємства ОСОБА_1.

Також згідно акту, при проведенні перевірки посадовою особою відповідача під час проведення перевірки використано наступні документи (а.с.13):

- податкова звітність, що подавалась платником податку до ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області;

- первинні документи: договори поставки, видаткові та податкові накладні, оборотно-сальдові відомості; товаро-транспортні накладні.

Також при проведенні перевірки відповідачем використано дані автоматизованої ІС «Податковий блок».

Відповідно до висновку зазначеного акта, перевіркою встановлено порушення позивачем п. 41.1 ст. 41, п. 198.3, п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755 - VІ, в результаті чого ПП «СЕЛЕД» занижено податок на додатну вартість, що підлягає нарахуванню на загальну суму 463745,00 грн. в т.ч. по взаємовідносинам з ТОВ «ОКТАН+» за період квітень 2015 року на загальну суму ПДВ 111503,00 грн., ТОВ «ТАВРОС» за період квітень 2015 року на загальну суму ПДВ 95982,00 грн., ТОВ «ЕКОІНФОРМ» за період травень 2015 року на загальну суму ПДВ 166385,00 грн., ППВКФ «СБС-ПОСТАЧ» за період квітень 2015 року на загальну суму 35331,00 грн.

Згідно змісту акта перевірки, вищенаведені порушення встановлені відповідачем виходячи з наступного:

- на товаро-транспортих накладних, наданих позивачем, відсутня вагова печатка, та печатка складувальника, що є підтвердженням реального прийняття реалізованого в адресу позивача товару;

- в ході перевірки не отримано документи підтверджуючі сертифікат якості, сертифікат відповідності, гігієнічний висновок, якісне посвідчення, ветеринарну довідку або ветеринарне свідоцтво та ін;

- також у ході перевірки платником податків не було надано первинні документи, що підтверджують укладання угоди з автомобільним перевізником ПМП Фірма «Лада-І», а також акти виконаних робіт, що ставить під сумнів реальність перевезення вказаним перевізником товаро-матеріальних цінностей від контрагентів-постачальників;

- щодо кожного з контрагентів позивача (ТОВ «ОКТАН+», ТОВ «ТАРВОС», ППВКФ «СБС-ПОСТАЧ, ТОВ «ЕКОІНФОРМ»), неможливо встановити факт передання товару від постачальника покупцю у зв'язку з тим, що позивачем не надано до перевірки платіжні доручення на оплату;

- також у ході перевірки платником податків не було надано первинні документи, що засвідчують наявність основних засобів на підприємстві, а саме транспортного засобу, яким здійснено перевезення, навіть якщо транспортний засіб належить водію, відсутні підтверджуючі документи, а саме договір, укладений з ОСОБА_2 на перевезення вантажу, а також акти виконаних робіт, що ставить під сумнів реальність перевезення товаро-матеріальних цінностей від контрагента - постачальника ТОВ «ТАВРОС» та ППВКФ «СБС-ПОСТАЧ».

На акт документальної виїзної позапланової перевірки від 13 жовтня 2015 року № 2622/22-03, позивачем подані заперечення за вих. № 28-10/15-2 від 28.10.2015 року (а.с.28-30).

Згідно із твердженням позивача, ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області своїм листом від 05.11.2015 року № 21355/10/15-51-22-03, повідомила про свою відмову у задоволенні заперечень та залишення висновків акту без змін.

Податковим повідомленням-рішенням відповідача від 10 листопада 2015 року № (а.с.26) позивача повідомлено, що згідно з пп. 54.3 ст. п. 54.3 ст. 54, абзацу 2 пункту 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України та відповідно до ст. 58 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), на підставі акта перевірки від 13 жовтня 2015 року № 2622/22-03, встановлено порушення п. 44.1 ст. 44, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, абз. 2 п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями, у зв'язку з чим позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість, на суму грошового зобов'язання 613802,00 грн., у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 204601,00 грн.

Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням відповідача від 10 листопада 2015 року № , позивач оскаржив їх у судовому порядку.

В судовому засіданні також встановлено, що на підтвердження виконання умов договорів про поставку товарів (а.с.37-50), укладених між позивачем та контрагентами позивача, щодо яких встановлені порушення в акті перевірки, за перевіряємий період, подальшого використання придбаних товарно-матеріальних цінностей у господарській діяльності підприємства позивача, правильності декларування позивачем податкових зобов'язань та правомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість

за спірними правовідносинами за перевіряємий період, позивачем суду надано, зокрема, завірені копії (а.с.51-122, 131-204):

- видаткових накладних;

- податкових накладних;

- квитанцій про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- витягів з єдиного реєстру податкових накладних;

- товарно-транспортних накладних;

- договорів суборенди приміщень;

- договору оренди приміщень з актом приймання-передачі;

- податкових декларацій позивача за період квітень-травень 2015 року;

- податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і утриманого з низ податку (форма 1 ДФ);

- відомостей про нарахування заробітної плати (доходу) застрахованим особам позивача;

- договору перевезення вантажів, укладений між ПП «СЕЛЕД» (замовником) та ПМП Фірма «Лада-1»;

- платіжних доручень;

- карток розрахунку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 2, 4, 6 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Спірні правовідносини врегульовано законодавством (чинним та у редакції станом на момент виникнення відповідних правовідносин): Податковим кодексом України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України), Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі:

- податкових декларацій (розрахунків),

- фінансової, статистичної та іншої звітності,

- регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом,

- первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також

- отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно з п. 78.4 ст. 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Пунктом 83.1 статті 83 ПК України встановлено, що для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є:

- документи, визначені цим Кодексом;

- податкова інформація;

- експертні висновки;

- судові рішення;

- інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 цієї статті визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 198.1. ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п. 198.2. ст. 198 ПК України, зокрема, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6. ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 201.4, 201.10 ПК України, податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

На підставі встановлених в судовому засіданні обставин та аналізу вищенаведених вимог законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов до висновків про те, що:

- законодавцем визначений перелік обставин-підстав, з настанням (здійсненням) яких пов'язане виникнення права платника податку на податковий кредит.

Даний перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

При цьому з будь-якою залежністю із правильністю (своєчасністю, правомірністю тощо) декларування податкових зобов'язань та формування податкового кредиту з податку на додану вартість, сплатою податкових зобов'язань підприємствами-контрагентами платника цього податку тощо - законодавець не пов'язує.

За умови невстановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху грошових коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників робіт (послуг) по ланцюгу для одержання підприємством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу

Поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентами податкових зобов'язань;

- щодо окремих обставин, на які посилається відповідач в акті перевірки позивача, як на підстави встановлених порушень, зокрема:

1) щодо кожного з контрагентів позивача (ТОВ «ОКТАН+», ТОВ «ТАРВОС», ППВКФ «СБС-ПОСТАЧ, ТОВ «ЕКОІНФОРМ»), неможливо встановити факт передання товару від постачальника покупцю у зв'язку з тим, що позивачем не надано до перевірки платіжні доручення на оплату.

В позовній заяві позивач стверджує, що під час проведення перевірки посадовою особою відповідача, надавались відповідні платіжні доручення. Наразі встановити цей факт не є можливим, однак, по-перше, відповідачем він не спростовується, по-друге - представником позивача надано до суду завірені копії відповідних платіжних доручень в якості доказів фактичного здійснення господарських операцій із контрагентами;

2) «…також у ході перевірки платником податків не було надано первинні документи, що підтверджують укладання угоди з автомобільним перевізником ПМП Фірма «Лада-І», а також акти виконаних робіт, що ставить під сумнів реальність перевезення вказаним перевізником товаро-матеріальних цінностей від контрагентів-постачальників…також у ході перевірки платником податків не було надано первинні документи, що засвідчують наявність основних засобів на підприємстві, а саме транспортного засобу, яким здійснено перевезення, навіть якщо транспортний засіб належить водію, відсутні підтверджуючі документи, а саме договір, укладений з ОСОБА_2 на перевезення вантажу, а також акти виконаних робіт, що ставить під сумнів реальність перевезення товаро-матеріальних цінностей від контрагента - постачальника ТОВ «ТАВРОС» та ППВКФ «СБС-ПОСТАЧ».

На спростування зазначеного твердження, представником позивача суду надано копію договору на перевезення вантажу перевізником ПМП Фірма «Лада-І» та засвідчені копії платіжних документів по контрагентам ТОВ «ОКТАН+», ТОВ «ТАРВОС», ППВКФ «СБС-ПОСТАЧ, ТОВ «ЕКОІНФОРМ».

- договори, укладені позивачем із контрагентами у перевіряємий період узгоджуються з господарською діяльністю позивача.

- станом на момент укладання договору з позивачем та фактичного виконання зобов'язань за цими договорами, контрагенти позивача зареєстровані платниками ПДВ, тобто і час здійснення з ПП «СЕЛЕД» господарських операцій, мали право здійснювати господарську діяльність та виписувати податкові накладні.

- інших доводів та/або доказів щодо обґрунтування правомірності прийняття оскаржених податкових повідомлень-рішень відповідачем суду не наведено та не надано. Зокрема, відповідачем не надано заперечень на адміністративний позов, а також, будь-яких письмових доказів, які послужили підставами для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

- на виконання вимог ч. 1 ст. 71 КАС України позивачем доведені обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Таким чином, суд встановив, що висновки відповідача про порушення позивачем: п. 41.1 ст. 41, п. 198.3, п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), - є необґрунтованими та безпідставними.

Відповідно податкове повідомлення-рішення № від 10 листопада 2015 року - прийнято відповідачем необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення, тому вони підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст. 6, 7, 11, 71, 86, 94, 158-162, 167, 184-186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства «СЕЛЕД» () до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області № від 10 листопада 2015 року про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 409201 грн. 00 коп. та застосування штрафних санкцій у сумі 204601 грн. 00 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області () на користь Приватного підприємства «СЕЛЕД» (, вул. Космонавта Комарова, буд. 10, м. Одеса, 65101) витрати зі сплати судового збору у розмірі 9207 (дев'ять тисяч двісті сім) гривень 03 копійок.

Постанова суду може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням знаходження головуючого на лікарняному постанову підписано 26 січня 2015 року.

Суддя Я.В. Балан