Справа № 826/11274/15
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2016-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

21 січня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Дуденкова О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної фіскальної служи України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Державної фіскальної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Міжрегіональне головне управління ДФС - центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 вересня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є на його переконання підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом, в якому просив суд визнати дії відповідача щодо порушення граничних строків по прийняттю рішення (відмову у наданні) про розстрочення грошового зобов'язання ПАТ «Укрнафта» по податку на прибуток протиправними.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов виходив з того, що відповідачем порушено тридцяти денний строк по прийняттю рішення (відмову у наданні) про розстрочення грошового зобов'язання.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, згідно з пп. 17.1.5 п. 17.1 ст. 17 Податкового кодексу України (надалі - ПК України), платник податків має право одержувати відстрочення, розстрочення сплати податків або податковий кредит в порядку і на умовах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно з пп. 20.1.29 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право приймати рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу, а також про списання безнадійного податкового боргу у порядку, передбаченому законодавством.

Згідно з ст. 32 ПК України, зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк і здійснюється у формі: відстрочки; розстрочки. Зміна строку сплати податку не скасовує діючого і не створює нового податкового обов'язку.

Відповідно до п. 100.1 ст. 100 ПК України, розстроченням, відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу.

Відповідно до п. 100.2 ст. 100 ПК України, платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до пункту 3.1 Розділу ІІІ Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року № 574, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2013 року за № 1853/24385 (надалі - Порядок), для розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем свого обліку або за місцем обліку такого грошового зобов'язання (податкового боргу) з письмовою заявою (додаток 1), в якій зазначаються суми податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), пені, сплату яких платник податків просить розстрочити (відстрочити), а також строк розстрочення (відстрочення) та періоди сплати. При цьому окремо зазначаються суми, строк сплати яких ще не настав, а також строк сплати яких вже минув. До заяви додається економічне обґрунтування, яке складається з: переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин; аналізу фінансового стану; графіка погашення розстрочених (відстрочених) сум; розрахунків прогнозних доходів платника, що гарантують виконання графіка погашення.

Згідно з пунктом 3.2 Розділу ІІІ Порядку, за результатами розгляду керівник (заступник керівника) органу доходів і зборів протягом 30 календарних днів з дати подання заяви: приймає рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу), яке оформляється на бланку відповідного органу доходів і зборів (додаток 2); відмовляє платнику в розстроченні (відстроченні) у письмовій формі за відсутності підстав, наведених у пункті 3.1 цього розділу, та при недотриманні обов'язкових вимог, визначених цим Порядком.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 30 березня 2015 року ПАТ «Укрнафта» звернулось до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників із заявою про розстрочення грошового зобов'язання. До заяви від 30.03.2015р. позивачем було подано «Економічне обґрунтування до заяви щодо надання розстрочення грошового зобов'язання ПАТ «Укрнафта» від 30.03.2015 № 18-15/419.

В Економічному обґрунтуванні до заяви, а також у заяві про розстрочення, позивачем було наведено:1) перелік обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин; 2) аналіз фінансового стану; 3) графік погашення розстрочених (відстрочених) сум; 4) розрахунки прогнозних доходів платника, що гарантують виконання графіка погашення.

Міжрегіональне головне управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників заяву позивача про розстрочення отримав 30.03.2015 року.

Листом від 30.03.2015 р. № 1752/8/28-10-23-21 вказану заяву було передано до Державної фіскальної служби України для надання висновку щодо можливості надання розстрочення грошових зобов'язань з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 405 030 707,00 грн.

Листом №11092/10/28-10-23-26 від 29.04.2015р. Міжрегіональним головним управлінням ДФС - Центральним офісом з обслуговування великих платників позивача повідомлено, проте, що станом на 29.04.2015р. у нього відсутня інформація про прийняття рішення (відмову у наданні) про розстрочення грошового зобов'язання ПАТ «Укрнафта» по податку на прибуток.

В ході судового розгляду справи підтверджено, що позивачем дотримано вище перелічені приписи Порядку №574 та долучено до заяви від 30.03.2015р. повний пакет документів.

Як вже було зазначено, заява позивача щодо надання розстрочення грошового зобов'язання передана відповідачеві 30.03.2015 р., відтак в силу приписів наведеного вище законодавства, останнім днем для прийняття рішення за результатом розгляду заяви позивача було 29.04.2015 року.

30.06.2015р. Державною фіскальною службою України прийнято рішення № 232 про розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу).

Таким чином, оскільки рішення за наслідком розгляду заяви щодо надання розстрочення грошового зобов'язання прийнято відповідачем лише 30.06.2015р., колегія суддів погоджується із доводами суду першої інстанції про бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо неприйняття у строки, визначені законодавством, рішення щодо прийняття заяви позивача від 30 березня 2015 року про надання розстрочення грошового зобов'язання.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Отже, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служи України - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 вересня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя Шурко О.І.

Судді: Степанюк А.Г.

Василенко Я.М.