Справа № 22-а-1617/11
Суддя: Приходько К. П.
Дата ухвалення: 2011-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-а-1617/11 Головуючий у І інстанції Бондаренко О.В.
Провадження № Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 63 11.03.2011
УХВАЛА

Іменем України

11 березня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду пвської області у складі:

головуючого: судді ПриходькаК. П.,

суддів: Верланова С. М., Таргоній Д. О.,

роглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Апеляційного суду Київської області міністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в лоцерків^ьому районі Київської області на рішення Білоцерківського міськрайонного суду їївської ЯИсті від 23 серпня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_2 до іравління Пенсійного фонду України в Білоцерківському районі Київської області про зобов»язання провести перерахунок пенсії та додаткової пенсії, -

встановила:

у травні 2010 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги їм що відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які .страждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вона як інвалід 2 групи, захворювання юго пов'язане з Чорнобильською катастрофою, має право на державну пенсію, розмір якої не оже бути нижчим ніж 8 мінімальних пенсій за віком, а також має право на додаткову пенсію І шкоду заподіяну здоров'ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.^ Однак відповідачем .ржавна ААя та пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, виплачується ш в значно нижчому Ізмірі. АІу позивачка, посилаючись на статтю 50 та ч.4 ст. 54 Закону У країни «Про статус , щіальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Рішення онституційного Суду України № 10-рп від 22.05.2008 року просить суд визнати дії УПФУ в ілоиерківському районі Київської області неправомірними, зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату основної та додаткової пенсії з 01 січня 2009 року на підставі вказаних зще вимог ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які зс^кждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 серпня 2010 року позов шоволено. Визнано дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку призначеної пенси ротиправними. Зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачці основної пенси оозмірі Анімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров»ю як особі, шесенійіп категорії, інваліду II групи в розмірі 75 % від мінімальної пенси за віком відповідно до г 50 та ч 4 ст. 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 01 січня 2009 року.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, УПФУ в Білоцерківському районі Київської бласті подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати незаконну, на його думку, постанову суду ешної інстанції та постановити нову, якою відмовити в позові в повному обсязі. В своїй апеляційній карзі апелянт посилається на незаконність та необгрунтованість рішення суду, неповне зясування сіх обставин, що мають значення ддя вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм іатеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 перебуває на обліку в УГ1ФУ в Б і р ківськ о м у районі Київської області як потерпіла 1 категорії від наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується копією посвідчення (а.с. 7) та є інвалідом 2-ї групи внаслідок захворювання, пов»язаного з впливом аварії на ЧАЕС.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

В ч. 4 ст. 54 цього Закону передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по другій групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно з ст. 50 Закону особам, віднесеним до категорії І, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі інвалідам другої групи - 75 % мінімальної пенсії за віком. Ця додаткова пенсія відповідно до положень ст. 53 цього Закону виплачується повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

ОСОБА_2, оспорюючи дії відповідача вважала, що вона отримує пенсію та додаткову пенсію значно нищу, ніж це передбачено ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у зв'язку з чим звернулася до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до високу про порушення відповідачем норм ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян. які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів вважає зазначений висновок суду першої інстанції законним та обгрунтованим.

Статтею 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 113 Конституції України).

Привнесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції, виходячи з пріоритетності законів над підзНонними актами, правомірно прийшов до висновку, що постанова КМ України № 1 від 03.01.2002 року "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" суперечить вимогам ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Також суд першої інстанції правильно не взяв до уваги посилання представника відповідача на ч. 5 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чоонобильської катастрофи", якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, щонастала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається КМ України, оскільки надання законодавцем такого права КМ України не означає, що останній встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановленого цим же Законом.

Тобто, КМ України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розмір мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається лише за правилами , передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року за № 10 - рп визнано неконституційними деякі положення Законів України "Про державний бюджет на 2008 рік", зокрема п. 28 розділу 2 зазначеного Закону, яким було внесено на 2008 рік зміни до ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в частині визначення розміру пенсії та додаткової пенсії по другій групі інвалідності, повязаної з впливом аварії на ЧАЕС.

Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на всій території України.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

А при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав засЖсуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 "Про незалежність судової влади" зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19).

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і за збереження є головним обов'язком держави (ст.З), права і свободи людини є невідчужуваним и та непогідними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом У країни (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк).

Окрім того, встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України, ч. 2 ст. 38 Бюджетного Кодексу перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним,а тому цейзакон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема Законом України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та не може будь-яким чином змінює визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Білоцерківському районі Київської області залишити без задоволення, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 серпня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної силу.