Справа № 826/13104/15
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 грудня 2015 року № 826/13104/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Гульчука Є.О., Державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Середи М.С. за участю третіх осіб - ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання протиправними дій, рішень державних реєстраторів протиправними та скасування записів,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 до Державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Гульчука Є.О., Державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Середи М.С. за участю третіх осіб - ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання протиправними дій, рішень державних реєстраторів протиправними та скасування записів, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідачами всупереч положенням законодавства України та не враховуючи наявний арешт на спірний об'єкт нерухомості здійснено реєстраційні дії щодо нерухоме майно, а саме - нежитлових приміщень.

У позовній заяві позивач просить суд:

- визнати дії державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Гульчука Євгена Олександровича у здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, а саме на нежитлові приміщення №ХІ та №ІХ, загальною площею 189,4, які розташовані на 22 поверсі житлового будинку АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_5, РНОКПП: НОМЕР_1, проведеної на підставі Рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Гульчука Є.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу та присвоєнням реєстраційного номеру нерухомого майна - НОМЕР_2) від 06.02.2013 року за індексним номером 252169, протиправними;

- рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Гульчука Євгена Олександровича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу та присвоєнням реєстраційного номеру нерухомого майна - НОМЕР_2) від 06.02.2013 за індексним №252169, скасувати;

- визнати дії державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Середи Марії Сергіївни у здійсненні державної реєстрації прав на об'єкт житлової нерухомості (квартири) НОМЕР_3, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_5, РНОКПП: НОМЕР_1, проведеної на підставі Рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Середи М.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу та присвоєнням реєстраційного номеру нерухомого майна 00) від 12.12.2013 року за індексним №8979747, протиправними;

- рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Середи М.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу та присвоєння реєстраційного номеру нерухомого майна - 00) від 12.12.2013 року за індексним №8979747, скасувати;

- визнати, дії державного реєстратора Реєстраційної служби Головної управління юстиції у м. Києві Середи Марії Сергіївни у здійсненні державної реєстрації прав па об'єкт житлової нерухомості (квартири) НОМЕР_4, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_5, РНОКПП: НОМЕР_1, проведеної на підставі Рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Середи М.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу та присвоєння реєстраційного номеру нерухомого майна 00) від 12.12.2013 року за індексним №8980976, протиправними;

- рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Середи М.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу та присвоєнням реєстраційного номеру нерухомого майна -00) від 12.12.2013 року за індексним №8980976, скасувати;

- визнати дії державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Середи Марії Сергіївни щодо закриття розділу № Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи, проведення державної реєстрації про поділ нежитлових приміщень за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна №, на підставі Рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Середи М.С. про закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи від 12.12.2013 року за індексним №8983936, протиправними;

- рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Середи М.С. про закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи від 12.12.2013 року за індексним №8983936, скасувати.

Представник відповідачів зазначив у письмових запереченнях, що дії державних реєстраторів щодо здійснення реєстрації права власності на спірні об'єкти нерухомого майна були законними та правомірними, оскільки останнім було враховано подачу третіми особами всіх необхідних документів до заяви та відсутність арешту, на який посилається позивач.

Третя особа ОСОБА_4 в письмових поясненнях позов визнає та не заперечує проти його задоволення в повному обсязі.

Представники третіх осіб в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи зазначене, суд ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні матеріали справи, суд встановив наступне.

11.05.2010 року ОСОБА_4, діючи в інтересах позивача, уклав із ТОВ БП «Солідарність» договір купівлі-продажу нежитлових приміщень №2.

Відповідно п. 1.1 договору №2 ТОВ БП «Солідарність» передало у власність (продало), а третя особа-1, діючи виключно в інтересах позивача, прийняв (купив) нежитлові приміщення №ХІ та №ІХ, загальною площею 189,4, які розташовані на 22 поверсі житлового будинку АДРЕСА_1.

11.05.2010 року між третьою особою-1, який діяв в інтересах позивача, та ТОВ БП «Солідарність» складено акт приймання - передачі нежитлових приміщень до вказаного договору купівлі-продажу.

В подальшому, як зазначає позивач, ОСОБА_4 від виконання своїх обов'язків перед позивачем щодо передачі нежитлових приміщень ухилився, уклавши незаконний правочин щодо відчуження вказаних вище нежитлових приміщень на користь третьої особи-2.

Так, 08.06.2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Міхірьовою О. А. за реєстровим №1542.

Відповідно до п.1 вказаного договору купівлі-продажу №1542 третя особа-1 передала у власність, а третя особа-2 отримала у власність нежитлові приміщення.

30.12.2011 року слідчим слідчого відділу Оболонського РУ ГУМВС України в м. Києві Войтко Ю.В. порушено кримінальну справу №05-25600 за фактом заволодіння невстановленими особами грошовими коштами позивача за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Кримінальна справа №05-25600 12.10.2012 року надійшла для подальшого розслідування до слідчого управління МВС України в м. Києві, де прийнята до провадження слідчим Подушним В.Ю.

Разом з тим, 17.10.2012 року в рамках проведення досудового слідства у вказаній кримінальній справі старшим слідчим в ОВС СУ ГУМВС України в м. Києві Полуніним В.Ю. у відповідності до ст.ст. 125, 126, 130 КПК України винесена постанова про визнання речовими доказами та приєднання речових доказів, якою спірні нежитлові приміщення визнані речовими доказами та на них накладено арешт.

Цією ж постановою слідчого від 17.10.2012 року заборонено відчуження вище вказаних нежитлових приміщень без дозволу органу досудового слідства до прийняття остаточного рішення у справі.

Вказана постанова для виконання була направлена листами від 17.10.2012 року №12/2-14922 та №12/2-14908 до КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» та ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

30.10.2012 року державним реєстратором ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови старшого слідчого в ОВС СУ ГУМВС України в м. Києві Полуніним В.Ю. від 17.10.2012 року, внесено запис за №13181030, яким проведено державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно, а саме накладено арешт на спірні нежитлові приміщення та заборонено їх відчуження.

Разом з тим, 24.01.2013 року представником третьої особи-2 ОСОБА_10 подано до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві заяву про здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно, а саме нежитлових приміщень на користь ОСОБА_5, на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень.

Так, за результатами розгляду вище зазначеної заяви, 06.02.2013 року, рішенням державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Гульчуком Є.О. за індексним номером 252169 здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно, відкрито розділ щодо об'єкта нерухомого майна, а саме нежитлових приміщень та присвоєно реєстраційний номер нерухомого майна - НОМЕР_2.

Крім того, 26.11.2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Середою М.С. здійснено державну реєстрацію щодо поділу об'єкта нерухомого майна №, проведення державної реєстрації права власності щодо новостворених об'єктів нерухомого майна (квартир) в результаті поділу цих нежитлових приміщень з відкриттям відповідних розділів, та закриття розділу об'єкта нерухомого майна №.

12.12.2013 року відповідачем-2 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень житлової нерухомості (квартири) НОМЕР_3, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 на користь третьої особи-2, відкрито новий розділ з цього приводу та присвоєно новий реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 00 внаслідок поділу нежитлових приміщень.

Також, 12.12.2013 року рішенням відповідача-2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним №8980976 проведено державну реєстрацію об'єкта житлової нерухомості (квартири) НОМЕР_4, що розташована за адресою:АДРЕСА_1 на користь третьої особи-2, відкрито новий розділ з цього приводу та присвоєно реєстраційний номер об'єкта нерухомогомайна - 00 внаслідок поділу нежитлових приміщень.

Разом з тим, 12.12.2013 року рішенням відповідача-2 за індексним №8983936 про закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи проведено державну реєстрацію про поділ нежитлових приміщень за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна №, припинення права власності на ці приміщення із закриттям відповідного розділу.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав та їх обтяжень на нерухоме майно, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004р. №1952-IV (далі по тексту - Закон №1952).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-ІV державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно є офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 3 вказаного Закону передбачено, що державна реєстрація прав є обов'язковою; інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав; права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно з ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» повноваження щодо встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема, наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону, прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав, відкриття і закриття розділів Державного реєстру прав та внесення до них відповідних записів здійснює державний реєстратор.

Статтею 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону яка передбачає, що державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Частиною 4 ст. 2 цього ж Закону України передбачено, що обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі: рішень судів, що набрали законної сили.

Як встановлено судом та не заперечується відповідачами, у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна наявне обтяження за реєстраційним номером 13181030, відповідно до якого реєстратором Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України накладено арешт на групу нежитлових приміщень за №ХІ та ІХ загальною площею 189,4 кв.м., які розташовані на 22 поверсі за адресою: АДРЕСА_1 на підставі постанови про накладення арешту на майно від 30.10.2012 року №12/2-15487 Слідчого управління Головного управління у м. Києві МВС України, кримінальна справа №05-25600, порушена 30.12.2012 року, власник - ОСОБА_4

Отже, вказана обставина була підставою для прийняття рішення про відмову у державній реєстрації заявленого права.

Так, відповідно до статті 1 Закону №1952 обтяженням є заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.

Відповідно до частини 1 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Оскільки змістом обтяження у розумінні Закону №1952 та арешту у розумінні статті 170 Кримінального процесуального кодексу України є заборона розпоряджатися або користуватися майном, вказані поняття є тотожними.

Крім цього, пунктом 2 частини другої статті 19 Закону №1952 передбачено, що державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Законом України від 16.05.2013 р. №245-VII частина друга вказаної статті доповнена пунктом 3, згідно з яким підставами для державної реєстрації обтяжень є ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно. Отже, внесення таких змін також підтверджує, що арешт майна на підставі ухвали слідчого судді є видом обтяження.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кодексом адміністративного судочинства України (частина третя статті 2) передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно з частиною першою статті 26 Закону №1952 записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Суд не бере до уваги посилання відповідачів, що власником спірних нежитлових приміщень на момент звернення до державного реєстратора про реєстрацію прав власності вже був не ОСОБА_4, а ОСОБА_5 відповідно до договору купівлі-продажу від 08.06.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за №1542, оскільки підставою відкриття кримінального провадження стало саме здійснення акту продажу спірного нежитлового приміщення.

Крім цього, слід зазначити, що вироком Апеляційного суду м. Києва від 09.07.2014 року кримінальне провадження №0000029 визнано винним ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 та ч.1 ст.357 КК України та визнано винним ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України щодо незаконного заволодіння нежитловими приміщеннями позивача та подальшого завідомо незаконного укладання правочинів щодо відчуження вказаних вище нежитлових приміщень на користь третьої особи-2.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2014 року вказаний вирок Апеляційного суду м. Києва залишено без змін.

Отже, враховуючи вищевикладене, відповідачами протиправно не встановлено підстави для відмови у її проведенні, а саме: обтяження у вигляді арешту на майно, зареєстрованого на підставі постанови про накладення арешту на майно від 30.10.2012 року №12/2-15478 слідчого управління Головного управління у м. Києві МВС України, суд приходить до висновку, що державна реєстрація права власності на спірне майно за ОСОБА_5 та закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вчинено з порушенням порядку державної реєстрації, передбаченого статтями 15 та 24 Закону №1952, відтак оскаржувані рішення про державну реєстрацію прав індексний номер 252169 від 06.02.2013 року, індексний номер 8979747 від 12.12.2013 року, індексний номер 8980976 від 12.12.2013 року, індексний номер 8983936 від 12.12.2013 року прийняті безпідставно, а відтак підлягають скасуванню як протиправні.

Водночас, оскільки наслідком розв'язання публічно-правового спору по суті має бути захист порушеного суб'єктивного права позивача, то у разі незгоди з діями чи рішенням суб'єкта владних повноважень, вимога про визнання протиправними дій відповідача, в тому числі дій щодо прийняття рішення про державну реєстрацію, в даному випадку не буде мати своїм правовим наслідком захист прав позивача.

Відповідно до ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За таких обставин, Окружний адміністративний суд міста Києва, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 71, 86, 94, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Гульчука Євгена Олександровича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу та присвоєння реєстраційного номеру нерухомого майна - НОМЕР_2) від 06.02.2013 за індексним №252169.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Середи М.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу та присвоєння реєстраційного номеру нерухомого майна - 00) від 12.12.2013 року за індексним №8979747.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Середи М.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу та присвоєння реєстраційного номеру нерухомого майна -00) від 12.12.2013 року за індексним №8980976.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Середи М.С. про закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи від 12.12.2013 року за індексним №8983936.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_13 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 36,54 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст.186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов