Справа № 2-а-1058/10
Суддя: Куліченко М. В.
Дата ухвалення: 2010-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 2-а-1058/10
Провадження № -
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" квітня 2010 р. м. Коростень

Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючої - судді Куліченко М.В.

розглянувши в м. Коростені цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та стягнення невиплачених коштів, передбачених Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації неправомірними та стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації недовиплачені кошти, які передбачені ст. 37 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 01.05.2008 року по 01.06.2009 року та ст.39 вищевказаного Закону за період з 01.05.2006 року по 01.06.2009 року, мотивуючи це тим, що він являється потерпілим від Чорнобильської катастрофи 3-ї категорії, проживає в зоні гарантованого добровільного відселення . Позивач вважає, що проведення виплат в твердих сумах, встановлених Постановою КМУ № 836 від 26.07.1996 року, а не в розмірах визначених ЗУ Про статус і соціальний захист населення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи порушує його права.

В судове засідання позивач надав заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутність в письмовому провадженні, вимоги позову підтримує в повному обсязі, з підстав зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача УПСЗН Коростенської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги не визнають, просять справу слухати без них.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що позивач проживає в зоні гарантованого добровільного відселення, яким є м Коростень. В даний час пенсіонер, отримує кошти відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яким встановлені компенсації та доплати громадянам, що проживають та працюють на територіях радіоактивного забруднення.

Відповідно до ст.39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи громадянам, які працюють на території радіоактивного забруднення, зоні гарантованого добровільного відселення, проводиться доплата в розмірі 2-х мінімальних заробітних плат. Відповідно до вимог ст. 37 вищезазначеного Закону, громадянам,

що проживають на території радіоактивного забруднення, зоні гарантованого добровільного відселення, виплачується щомісячна грошова допомога , в звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва в розмірі 40% мінімальної заробітної плати щомісячно. Суд погоджується з доводами позову про те, що ці вимоги Закону Про статус... відповідачем порушувались, позивач не отримував зазначених кошт в відповідних розмірах , тому вимоги його позову є обгрунтованими , в межах строку позовної давності, визначеного ст. 99 КАС України. Крім того, згідно із Законом України І «Про державний бюджет на 2008 рік» дію статтей 37,39 ЗУ Про статус і соціальний захист населення [громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи зупинено на період з 01.01.2008 року [по 22.05.2008 року, тому кошти за 2008 рік підлягають стягненню, починаючи з 22.05.2008 року, а позов [підлягає частковому задоволенню. Тому що стосується стягнення коштів за ст..37 Закону суд задовольняє [частково, стягнувши кошти починаючи з 01.06.2008 року. У задоволенні позову за ст..39 ЗУ «Про [статус...» суд відмовляє, так як відповідно до листа з УПСЗН Коростенської районної державної [адміністрації позивач є пенсіонером і компенсацію за ст..39 йому нараховує та виплачує УПФ України в [Коростенському районі, тому стягнення кошт з управління є безпідставним.

При стягненні коштів суд виходить з розміру мінімальних заробітних плат, які діяли у вказаних [періодах, а саме:

-з 1.10.2007 р. - 460 грн.;

І -з 1.01.2008 р. - 515 грн.;

-з 1.04.2008 р. - 525грн.;

-з 1.10.2008 р. - 545 грн.

г

В звязку з викладеним, розмір недовиплачених позивачу коштів, передбачених ст.37 вищевказаного Закону у розмірі 40% мінімальної заробітної плати щомісяця, за мінусом одержаних коштів по 2,10 грн. щомісяця, ( 12 міс. х 2,10 = 25,20 грн. ) становить виходячи з розрахунку 2718,80 грн., а саме:

по 01.10.2008 р. - (525 грн. х 40% ) х 4 міс. = 840 грн.;

по 01.12.2008 р. - (545 грн. х 40%) х 2 міс. = 436 грн.;

-з 1.12.2008 р. по 01.04.2009 р. - (605 грн. х 40%) х 4 міс. = 968 грн.

9 р. по 01.06.2009 р. - (625 грн. х 40%) х 2 міс. = 500 грн.

а всього - 2744,00 грн.

Таким чином : 2744,00 - 25,20 = 2718,80 грн.

Посилання позивача на ст. 233 ,238 КЗпП України, якими встановлено, що при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові виплати, крім вимог про виплату працівникові середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком та те, що зазначені виплати відповідно до Закону України від 28.02.1991 року № 796 -XII громадянам проводились за місцем роботи та входять в структуру заробітної плати не є обгрунтованими, бо дійсно, відповідно до ст.2 Закону України Про оплату праці до структури заробітної плати окрім основної входять додаткова заробітна плата, яка включає доплати, надбавки, компенсаційні та інші грошові виплати. Згідно ст.39 Закону Про статус... , така доплата провадиться працюючим особам, однак,- суд визнає, що Закон України "Про оплату праці" визначає економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають в трудових відносинах , відповідно до ст. 1,2,4,21,22 якого, заробітна плата є гарантованою винагородою працівнику за роботу ,яку роботодавець виплачує на підставі трудового договору і джерелом оплати якої є дохід та інші кошти підприємства або бюджетні кошти, виділені на ці цілі. Однак, передбачені ст. 39 ЗУ Про статус... доплати до структури заробітної плати не входять , а відповідно до Закону України "Про формування, порядок надходження і використання коштів Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення" від 10 лютого 2000 року № 1445-Ш (далі -Закон № 1445-ІП) фінансуються за рахунок коштів Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення (далі - Фонд) та інших джерел, визначених законодавством України.

Фонд утворюється у складі Державного бюджету України, кошти Фонду зараховуються на окремий рахунок Державного бюджету України, а розпорядником коштів Фонду є Міністерство України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи ( далі - МНС України) ст. ст. 1-3 Закону № 1445-1П .

При цьому, відповідно до ст.2 та 159 КАС України, суд дослідив правосуб»єктність відповідача, його права і обов»язки , в сфері публічних правовідносин, та визначив, що він є належним відповідачем по заявлених вимогах. Саме відповідач має обов»язок провадити нарахування конкретних сум соціальних виплат, передбачених ст..37 ЗУ «Про статус» - позивачу. Фінансування таких виплат, здійснюється за рахунок державного бюджету. Відповідач не надав суду доказів тому, що відповідні перерахування бюджетних кошт на їх рахунки для виплати позивачці не було здійснено. Аналізуючи розмір видатків, що направляються органам Мінпраці і соціальної політики з державного бюджету, для соціальних виплат потерпілим від аварії на ЧАЕС суд встановив,що джерело фінансування таких виплат було недостатнім, однак, невизначення відповідних бюджетних видатків, в Законі «Про державний

бюджет України », не може приводити до обмеження витрат на загальносуспільні потреби, порушення прав людини і громадянина, встановлених Конституцією України. Згідно наказу № 147 від 02.04.2004 року Міністерства праці та соціальної політики України -, за якими головним розпорядником бюджетних коштів, призначених для видатків на соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи є Міністерство Праці та соціальної політики України, а на місцях відповідні Управління праці та соціального захисту населення та Управління Пенсійного фонду України в м. Коростені, тому суд, стягує зазначені кошти з Управління праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації.

Керуючись ст. ст. 99,100, 159 - 163 КАС України, ст.19 Конституції України, ст. 37 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи , Постановою Кабінету Міністрів України № 987 від 20.06.2000 року Про затвердження порядку використання коштів фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення, суд , -

ПОСТАНОВИВ :

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації щодо виплати ОСОБА_1 в неповному обсязі кошт, передбачених ст. 37 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 кошти, передбачені ст. 37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 2718,80 грн., за період з 01.06.2008 року по 01.06.2009 року. В решті позову - відмовити за необгрунтованістю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складання постанови у повному обсязі, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає чинності: 1/ якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано - після закінчення строку подання заяви; 2/якщо заяву було подано, але не подано після цього протягом 20 днів апеляційної скарги - після закінчення строку подання апеляційної скарги; 3/ в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Суддя