Справа № 826/18798/14
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

27 січня 2016 року 08:20 справа №826/18798/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доАдміністрації Президента України Державного управління справами
провизнання незаконним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва суду із позовною заявою до Адміністрації Президента України (далі по тексту - відповідач 1), в якій просить: 1) визнати незаконним та скасувати розпорядження Глави Адміністрації Президента України від 03 листопада 2014 року №1252-к про звільнення ОСОБА_1; 2) поновити ОСОБА_1 на посаді головного консультанта Управління забезпечення зв'язків Президента України та центральними органами виконавчої влади; 3) стягнути на користь ОСОБА_1 6 144,75 грн. середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 грудня 2014 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/18798/14, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 лютого 2015 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Державне управління справами (далі по тексту - відповідач 2).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2015 року зупинено провадження в адміністративній справі №826/18798/14 до одержання згоди первинної профспілкової організації Всеукраїнської профспілки "Захист справедливості" працівників Адміністрації Президента України або відмови в дачі згоди на звільнення ОСОБА_1

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 серпня 2015 року поновлено провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 09 листопад 2015 року позивач позовні вимоги підтримав, представник відповідача 1 проти позову заперечив, представник відповідача 2 до суду не прибув, у зв'язку із чим, на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Розпорядженням Глави Адміністрації Президента України від 30 травня 2014 року №578-к ОСОБА_1 призначено на посаду головного консультанта Управління забезпечення зв'язків Президента України та центральними органами виконавчої влади.

Розпорядженням Глави Адміністрації Президента України від 03 листопада 2014 року №1252-к "Про звільнення В. Коцура" розпорядження Глави Адміністрації Президента України від 21 жовтня 2014 року №1182-к "Про звільнення В.Коцура" викладено у наступній редакції:

"Звільнити ОСОБА_1 04 листопада 2014 року з посади головного консультанта Управління забезпечення зв'язків Президента України та центральними органами виконавчої влади у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі скорочення штату працівників, пункт 1 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до статті 44 Кодексу законів про працю України виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі середнього місячного заробітку.

Відповідно до статті 24 Закону України "Про відпустки" виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за не використані ним дні основної щорічної відпустки за період з 26.05.2014 до 04.11.2014 тривалістю 3 календарні дні".

Позивач вважає своє звільнення незаконним з тих підстав, що відповідачем не дотримано порядку вивільнення працівників та допущено порушення норм трудового законодавства, а саме: при звільненні не запропоновано іншої роботи та не отримано згоди на звільнення від професійної спілки, членом якої є позивач.

Відповідач 1 проти позову заперечив, зазначивши в письмовому запереченні про своєчасне попередження позивача про звільнення та про відсутність відомостей про входження ОСОБА_1 до легалізованої профспілки.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Спеціальним законом у сфері проходження публічної служби є Закон України "Про державну службу", який регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу та визначає загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті.

Згідно із приписами частини 1 статті 30 зазначеного Закону України "Про державну службу" позивача звільнено з публічної служби за загальними правилами - відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Нормами вказаної статті Кодексу законів про правцю України встановлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 Кодексу законів про працю України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

За наявності обставин для розірвання трудового договору, у відповідності до частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України проводиться з обов'язковим додержанням умов, передбачених статтею 492 зазначеного Кодексу, а саме, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Частиною другої статті 40 Кодексу законів про працю України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно частини першої статті 42 Кодексу законів по працю України вбачається, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: сімейним - при наявності двох і більше утриманців; особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації тощо (частина друга статті 42 Кодексу законів про працю України).

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" зазначається, що "Розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення".

Суд встановив, що Указом виконуючого обов'язки Президента України від 09 квітня 2014 року №387 "Про внесення змін до Указів Президента України від 2 квітня 2010 року №504 та від 5 квітня 2011 року №352" затверджено граничну чисельність працівників Адміністрації Президента України у кількості 520 штатних одиниць.

Водночас, Указом Президента України від 14 липня 2014 року №592 "Питання Адміністрації Президента України" затверджено граничну чисельність працівників Адміністрації Президента України у кількості 416 штатних одиниць. Отже, відбулось скорочення штату на 104 одиниці.

У зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці у Адміністрації Президента України, посада, яку обіймав позивач, була скорочена.

Про наступне вивільнення за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України позивача попереджено 18 серпня 2014 року, про що свідчить власний підпис позивача на попередженні, що не заперечувалось і самим позивачем під час розгляду справи.

Суд зауважує, що лише власник або уповноважений ним орган має право визначати чисельність працівників і штатний розпис підприємства. Суд при розгляді спору про поновлення працівника на роботі зобов'язаний перевірити наявність підстав для звільнення, але він не вправі обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників. Лише власник підприємства має право, на свій розсуд, вносити зміни в штатний розпис, визначати чисельність працівників, посад.

Утім, докази пропонування позивачу іншої роботи при попередженні про наступне вивільнення в матеріалах справи відсутні.

Щодо доводів позивача про порушення відповідачем 1 вимог законодавства при його звільненні, оскільки не отримано згоду первинної профспілкової організації, суд зазначає наступне.

Згідно статті 43 Кодексу законів про працю України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником.

Конституційний Суд України з приводу визначення професійної спілки, що діє на підприємстві (за термінологією статті 43-1 КЗпП України) вказав, що такою є будь-яка профспілка (профспілкова організація), яка відповідно до Конституції України і законів України утворена на підприємстві за вільним вибором її членів з метою захисту їхніх трудових і соціально-економічних прав та інтересів, незалежно від того, чи виступає така профспілка стороною колективного договору. Питання про надання згоди на розірвання трудового договору вирішує профспілка, членом якої є працівник.

Згідно письмових заперечень відповідача -1, жодного повідомлення про легалізацію профспілки відповідно до статті 16 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", а також щодо перебування будь-яких працівників Адміністрації Президента України, в тому числі ОСОБА_1 у первинній профспілковій організації ВПС "Захист справедливості" до відповідача не надсилалось, а отже і отримання згоди, в такому випадку на його звільнення законодавчо не передбачено.

У свою чергу, судом не приймається до уваги пояснення ВПС "Захист справедливості" щодо розгляду питання надання згоди чи відмови в наданні згоди на звільнення ОСОБА_1 - члена первинної профспілкової організації "Захист справедливості" працівників Адміністрації Президента України на засіданні 28 квітня 2015 року, яким прийнято рішення відмовити в наданні згоди на звільнення ОСОБА_1, так як розгляд спірного питання відбувся майже через півроку після винесення оскаржуваного розпорядження.

Разом з тим, відповідач 1 надав до суду копію розпорядження Глави Адміністрації Президента України від 26 листопада 2015 року №1334-к, яким скасовано розпорядження Глави Адміністрації Президента України від 03 листопада 2014 року №1252-к "Про звільнення В. Коцура" та розпорядження Глави Адміністрації Президента України від 21 жовтня 2014 року №1182-к "Про звільнення В.Коцура"; поновлено позивача на раніше займаній посаді; призначено ОСОБА_1 на посаду головного консультанта відділу забезпечення зв'язків Президента України з Кабінетом Міністрів України, звільнивши його з посади головного консультанта Управління забезпечення зв'язків Президента України з Кабінетом Міністрів України та центральними органами виконавчої влади.

Наведене свідчить, що станом на момент вирішення спору оскаржуване розпорядження є скасованим, а позивач поновлений на роботі, відповідно, права ОСОБА_1 відновлені, а підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Не підлягають також задоволенню вимоги про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, оскільки відповідно до пункту 4 розпорядження Глави Адміністрації Президента України від 26 листопада 2015 року №1334-к Державному управлінню справами доручено здійснити виплату позивачу за період вимушеного прогулу з 05 листопада 2014 року по 26 листопада 2015 року включно та провести відповідний перерахунок заробітної плати. Доказів, які б свідчили про неотримання зазначених виплат, позивачем до суду не надано.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко