Справа № 803/812/15-а
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2016-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 р. Справа № 876/6888/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Левицької Н.Г., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Джули В.М.,

представників сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС України на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 26 травня 2015 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Волинської митниці ДФС України про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі ФОП ОСОБА_3І.) звернувся до Волинського окружного адміністративного суду з позовом до Волинської митниці ДФС України (далі Волинська митниця ДФС України) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови.

Зазначає, що для митного контролю і митного оформлення зазначеного у митній декларації товару ним були надані усі необхідні документи, визначені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, та заявлено митну вартість товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Однак, митним органом було видано картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також прийнято рішення про коригування митної вартості. Вважає такі дії протиправними, оскільки усі необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару були ним подані. Крім того, вказує на те, що підставою для винесення оскаржуваних рішень є лише наявність обґрунтованих підстав про невідповідність відомостей митної вартості задекларованих товарів.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 26.05.2015 року позов задоволений.

Відповідач - Волинська митниця ДФС України оскаржила постанову суду першої інстанції. Вважає, що оскаржувана постанова винесена без належного зясування фактичних обставин справи і з порушенням норм матеріального права. Просить її скасувати і прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі покликається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що згідно контракту № 01 від 03 січня 2012 року між компанією «BURY Trade Sp.z.o.o» (продавець) та ФОП ОСОБА_3 (покупець), продавець продає товар на умовах EXW Польща, а також на умовах СІР Луцьк Україна для поставок автомобільним транспортом, що підтверджується відповідними документами. Відповідно до умов поставки EXW всі витрати, повязані з навантаженням, перевезенням товару, його страхуванням несе саме покупець товару.

Згідно довідки про витрати на транспортування від 24 лютого 2015 року б/н міститься інформація про те, що витрати на навантаження здійснювалося за рахунок відправника, що не відповідає умовам поставки EXW, витрати на навантаження та перевезення товару лягли на покупця товару, проте не були включені до митної вартості товару.

Крім того апелянт звертає увагу на те, що заявлена позивачем митна вартість була нижчою від рівня митної вартості таких товарів, митне оформлення яких вже здійснено та інформація про які міститься у ціновій базі даних САІС. У звязку з чим посадовою особою митного органу були витребувані додаткові документи, які би підтвердили заявлену митну вартість товару, однак ФОП ОСОБА_3 витребувані документи не надав у повному обсязі, а надані документи жодним чином не пояснюють наявні розбіжності та відсутність всіх обовязкових складових митної вартості, що дало підставу закінчити процедуру консультацій та визначити митну вартість у спосіб, передбачений ст.57 МК України.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з підстав, що у ній зазначені.

Представник позивача заперечив апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.03.2015 року для митного оформлення товару «лимони свіжі», вагою 4400 кг, «яблука свіжі», вагою 12480 кг, «грейпфрути свіжі», вагою 729 кг та «апельсини свіжі», вагою 1677 кг декларантом на митний пост «Луцьк» було подано електронну митну декларацію № 205070000/2015/008969 та документи, необхідні для виконання вимог ч. 2 ст. 53 МК України. Вказаний товар надійшов на адресу ФОП ОСОБА_3 згідно з контрактом № 01 від 03.01.2012 року, укладеним між компанією «BURY Trade Sp.z о.о.» (Польща) та позивачем.

При цьому, як вбачається із матеріалів справи, а саме із графи 43 електронно митної декларації № 205070000/2015/008969, товар «лимони свіжі», «грейпфрути свіжі» та «апельсини свіжі» були задекларовані за 6 резервним методом, а товар «яблука свіжі», вагою 12480 кг було задекларовано за 1 методом за ціною контракту (що складає 0,25 дол. США за 1 кг товару).

Після прийняття митної декларації на товар відбулось спрацювання згенерованого автоматичною системою управління ризиками профілю ризику про заниження митної вартості товару та виявлення розбіжностей в поданих для здійснення митного контролю та митного оформлення документах (договір на перевезення укладений із ФОП підприємцем ОСОБА_4, а в CMR № 059809 зазначено перевізником ОСОБА_5, в прайс-листі від 09.03.2015 року зазначено, що яблука урожаю 2015 року). Посадовою особою митного органу витребувано додаткові документи для підтвердження митної вартості товару про вартісні та якісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та заявку на перевезення; калькуляцію (розрахунок ціни).

Декларантом у свою чергу на митницю було додатково подано заявку-договір № 8 від 09.03.2015 року, довідку про вартість перевезення вантажу та експертний висновок № В-138 від 11.03.2015 року.

11.03.2015 року позивачу було відмовлено у митному оформленні товару та видано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 205070000/2015/00036.

У вказаній картці відмови зазначено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів з підстав невідповідності заповнення граф 12, 45 МД вимогам статті 53 МК України, рішення про визначення митної вартості товару № 205000011/2015/000021/2 від 11.03.2015 року. В даній картці відмови митний орган розяснив вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: приведення рівня митної вартості в графах 12, 45 ВМД у відповідності до рішення про визначення митної вартості № 205000011/2015/000021/2 від 11.03.2015 року.

11 березня 2015 року Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № 205000011/2015/000011/2. Згідно з графою 30 рішення про коригування митної вартості товару № 205000011/2015/000021/2 від 11.03.2015 року митним органом було визначено митну вартість товару «яблука свіжі», вагою 12480 кг за ціною 0,50 дол. США за 1 кг (замість 0,25 дол. США за 1 кг, що була зазначена декларантом).

У графі 33 вищезазначеного рішення було вказано, що митна вартість товарів не може бути визнана у зв'язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості, за методом обраним декларантом, а саме - подані не всі документи для підтвердження митної вартості відповідно до статті 53 МК України, а подані для підтвердження заявленої митної вартості документи, містять розбіжності, що не дає підстав для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом.

Декларанту було запропоновано надати додаткові документи (висновки про вартісні та якісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; заявку на перевезення; розрахунок ціни).

На вимогу митного органу надав додаткові документи, зокрема, було подано заяву-договір № 8 від 09.03.2015 року довідку про вартість перевезення вантажу та експертний висновок Волинської торгово-промислової палати № В-138 від 11 березня 2015 року.

З метою недопущення псування товару, який має обмежений строк придатності, після винесення вказаного рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови, позивач подав товар до митного оформлення за резервним методом на підставі цінової інформації, наявної в митному органі (МД № 205070000/2015/009063 від 11.03.2015 року).

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, виходив з того, що оскільки позивачем були надані всі необхідні документи для митного оформлення товарів та підтверджена заявлена митна вартість товару, зазначеного в МД, то прийняті відповідачем рішення є протиправними та підлягають скасуванню. Крім того судом першої інстанції було зазначено, що підставами для відмови у митному оформленні товару та коригуванні митної вартості товару є наявність у митного органу обґрунтованих підстав та розбіжності в поданих позивачем документах, наявність яких у даному випадку не була доведена посадовими особами Волинської митниці.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

При цьому, згідно з приписами п.2 ч.2 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Ч.4 ст.52 МК України передбачено, що у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

Згідно з ч.1 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до приписів ст.58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Ст.53 МК України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з вимогами ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Системний аналіз наведених норм дозволяє зробити висновок про те, що МК України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Частиною 3 ст.53 МК України передбачено обов`язок декларанта подавати додаткові документи (за наявності) до визначеного ч.2 цієї статті загального переліку. При цьому такий обов`язок виникає у декларанта виключно у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У такому випадку декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності): 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з ч.4, 5 ст.54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу (ч.2 ст.54 МК України).

Послідовність дій посадових осіб митного органу при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів під час здійснення їх митного контролю та митного оформлення визначено Методичними рекомендаціями щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затвердженими наказом Державної митної служби України від 13 липня 2012 року № 362 (який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з приписами Р.2 п.6 вказаних Методичних рекомендацій при перевірці розрахунку, здійсненого декларантом або уповноваженою ним особою при визначенні митної вартості товарів за основним методом, та числового значення заявленої митної вартості, зокрема, аналізується: включення всіх складових митної вартості; включення всіх платежів, які відповідають вимогам, встановленим ч.5-8 ст.58 Кодексу, до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті; наявність помилок при перенесенні відомостей з документів, які підтверджують митну вартість товарів, до митної декларації та/або до декларації митної вартості; наявність арифметичних помилок в митній декларації, декларації митної вартості або документах, які підтверджують митну вартість товарів; наявність помилок при перерахунку сум в іноземній та/або національній валютах; наявність помилок при здійсненні нарахувань (наприклад, знижок); наявність помилок при перерахуванні одиниць виміру оцінюваного товару на одиниці виміру товару відповідно до Митного тарифу України.

При перевірці розрахунку та числового значення заявленої митної вартості товарів здійснюється перевірка наявності у підтверджуючих документах всіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, а саме: ДМВ (якщо ДМВ подається); митній декларації графи 12, 20, 22, 31 (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості), 42, 43, 44 (в частині наявності реквізитів документів, які підтверджують митну вартість товарів), 45, 46; документах, поданих для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, для декларування яких не застосовується митна декларація (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості); рахунку-фактурі або іншому документі, який визначає вартість товару (Р.2 п.7 Методичних рекомендацій).

Ч.1 ст.55 МК України передбачено, що рiшення про коригування заявленої митної вартостi товарiв, якi ввозяться на митну територiю України з помiщенням у митний режим iмпорту, приймається митним органом у письмовiй формi пiд час здiйснення контролю правильностi визначення митної вартостi цих товарiв як до, так i пiсля їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статтi 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповнi та/або недостовiрнi вiдомостi про митну вартiсть товарiв, у тому числi невiрно визначено митну вартiсть товарiв.

Відповідно до ч.6 ст.54 МК України митний орган може вiдмовити у митному оформленнi товарiв за заявленою декларантом митною вартiстю виключно за наявностi обґрунтованих пiдстав вважати, що заявлено неповнi та недостовiрнi вiдомостi про митну вартiсть товарiв, у тому числi невiрно визначено митну вартiсть товарiв, у разi: невiрно проведеного декларантом розрахунку митної вартостi; неподання основних документiв, якi пiдтверджують вiдомостi про заявлену митну вартiсть товарiв (згiдно з перелiком та вiдповiдно до умов, наведених у ч.2 ст.53 цього Кодексу); невiдповiдностi обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартостi товару умовам, наведеним у гл.9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально пiдтвердженої офiцiйної iнформацiї митних органiв iнших країн щодо недостовiрностi заявленої митної вартостi.

Як безаперечно встановлено судом першої інстанції , спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості товару «яблука свіжі» вагою 12480 кг, клас якості II, сорт LIGOL, урожай 2015 року, виробник - нема даних, PL, торгівельна марка «BURY» за основним методом (за ціною договору, складає 0,25 євро за 1 кг.) та надання відповідачу необхідних додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.

В силу вимог МК України обов'язок доведення митної ціни товару лежить у даному випадку на позивачеві.

Разом із тим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. При цьому імперативною умовою для витребування вказаних документів є наявність у митного органу саме обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

Апеляційний суд звертає увагу на те , що документи, подані ФОП ОСОБА_3 до митного органу з метою підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів, містять усю необхідну інформацію про вартість товару та транспортних послуг, та відповідають вимогам митного законодавства. Також вказані документи містять обєктивні і достовірні дані, що піддаються обчисленню, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджують митну вартість товарів за ціною договору.

Відтак, на переконання апеляційного суду, обовязком митного органу є зазначити, які конкретні обставини викликають сумніви, та причини неможливості підтвердження заявленої митної вартості на підставі поданих ним документів.

Волинською митницею не доведено наявність обґрунтованих сумнівів при здійсненні митного оформлення щодо достовірності поданих декларантом відомостей щодо ціни товару, а тому відомості про заявлену позивачем митну вартість є обєктивними та такими, що піддаються обчисленню і підтверджуються документально, тобто відповідають вимогам чинного законодавства, необхідним для надання їм юридичної сили та доказовості.

З врахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що ФОП ОСОБА_3 при здійсненні митного оформлення товарів правомірно визначив їх митну вартість за основним методом - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, тому відповідач не мав правових підстав застосовувати резервний метод визначення митної вартості товару.

Апеляційний суд не бере до уваги покликання в апеляційній скарзі на те, що заявлена позивачем митна вартість була нижчою від рівня митної вартості таких товарів, митне оформлення яких вже здійснено та інформація про які міститься у ціновій базі даних САІС, оскільки наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що товар, який задекларовано ФОП ОСОБА_3, іншими особами розмитнювався за іншою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не дає підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом, а торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Враховуючи те, що автоматизована система аналізу та управління ризиками з об'єктивних причин не містить усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, такі дані зазначені у ній не можуть мати першочергового значення у порівнянні з наданими декларантом первинними документами про товар.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними вимоги митного органу надати додаткові документи зазначені у вимозі, оскільки ст.53 МК України передбачає вичерпний перелік документів, які митний орган має право витребовувати, як додаткові документи, а в силу приписів ч.5 вказаної статті заборонено вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Безпідставними також є покликання апелянта на те, що декларантом не включено до митної вартості товару витрати на страхування та навантаження (розвантаження) товару та не надано документів на підтвердження розміру цих витрат, виходячи з наступних підстав.

Митний Кодекс України не встановлює особливих вимог до форми, типу та вигляду документів, які підтверджують вартість перевезення, як це зроблено в деяких інших законодавчих актах, що регулюють окремі сфери діяльності суб'єктів господарювання. Так, для надання інформації митниці перевізниками складаються спеціальні документи - довідки/калькуляції, що містять всю необхідну інформацію для митного оформлення товарів.

Таким чином, якщо довідки про вартість перевезення до місця ввезення на митну територію України, які надаються імпортерами на митницю під час оформлення тимчасових декларацій та другі примірники яких можуть бути надані перевіряючим, містять всю інформацію, необхідну для надання їм юридичної сили, а саме: прописано зміст довідки (надання інформації про вартість перевезення до місця ввезення на митну територію України), описано маршрут, наведено дані про транспортні засоби, на яких здійснювалося перевезення, присутня дата складання довідки, зроблено підпис керівника, який має право вчиняти юридичні дії від імені підприємства, то можна зробити висновок, що такі довідки є належним чином складеними документами.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що застосуванню резервних методів для митного оформлення повинна передувати процедура консультацій між митним органом та декларантом згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Доводи апелянта Волинської митниці про те, що консультації проводились у вигляді надіслання декларанту в електронному вигляді повідомлення-вимоги про надання додаткових документів, є необґрунтованими, оскільки вимога таких документів, право на яку передбачене у ч.3 ст.53 МК України, не може вважатися частиною процедури консультацій, передбачених ч.4 ст.57 МК України та свідчить про недотримання відповідачем процедури при обранні методу визначення митної вартості товару, що є порушенням прав декларанта.

Враховуючи наведене та аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та обставини справи, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що висновок митного органу про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції) є необґрунтованим, тому визначення митної вартості Волинською митницею та коригування її у бік збільшення здійсненні з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів апеляційного суду прийшла до переконання, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

ухвалив :

Апеляційну Волинської митниці ДФС України залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 26 травня 2015 року у справі № 803/812/15-а без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий Л.П. Іщук

Судді Н.Г. Левицька

ОСОБА_6

Ухвала складена в повному обсязі 22.01.2016 року