Справа № 10697/10/2070
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2010-10-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

29 жовтня 2010 р. № 2-а- 10697/10/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Біленського О.О.,

при секретарі судового засідання Лишняк І.В.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Слав'янське-5"
до ОСОБА_2 т.в.о. начальника вовчанського ОСОБА_3 України в Харківській області
про визнання дій незаконними ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Слав'янське-5" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 т.в.о. начальника Вовчанського РО ГУМВС України в Харківській області про визнання незаконними дій стосовно витребування документів у ТОВ "Славянське-5".

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем було порушено ст.19 Конституції України, ст. 5, 11 Закону України Про міліцію №565-XII від 20.12.1990 року з наступними змінами та доповненнями (надалі Закон України №565-XII), ст.ст. 1, 8, 43 Закону України «Про інформацію»№2657-ХII від 02.10.1992 року з наступними змінами та доповненнями (надалі Закон України №2657-ХII), статті 6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність»№2135-XII від 18.02.1992 року з наступними змінами та доповненнями (надалі Закон України №2135-XII), п.4, 5 Положення «Про державну службу по боротьбі з економічною злочинністю», затвердженою постановою КМУ №510 від 05.07.1993 року з наступними змінами та доповненнями (надалі Положення №510), з огляду на норми діючого законодавства визнати дії тимчасового виконуючого обовязки начальника РВ ГУМВС України в Харківській області підполковника міліції ОСОБА_2 незаконними.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги адміністративного позову підтримав, надав до суду аналогічні обставинам справи пояснення та просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання у третє не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується зворотніми повідомленнями про поштове вручення від 09.09.2010 року, 29.09.2010 року, та телефонограми від 18 жовтня 2010 року. До початку судового засідання заперечень та клопотань не надав. За таких умов, відповідно до ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, виходячи з рівності сторін в адміністративному судочинстві, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів без участі представника відповідача.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач звернувся до позивача з листом №7515785 від 11.08.2010 року, в якому просив надати завірені копії, а саме: дозвільні та статутні документи господарства; акти перевірок, які проводились посадовими особами контролюючих органів, щодо прийняття за кожним з них кінцевого рішення згідно з чинним законодавством; документи стосовно трудових відносин з робітниками; документи стосовно дотримання земельного законодавства; договори на поставку продукції; касові та первинні документи стосовно ведення фінансово-господарської діяльності господарства, у звязку зі службовою необхідністю та проведення комплексного оперативно - профілактичного відпрацювання Харківської області, на виконання вказівок ГУМВС України №44/2930 від 09.04.2010 року «Про додаткові заходи щодо стабілізації криміногенної ситуації на споживчому ринку», вказівки ГУМВСУ в Харківській області №443894 від 21.05.2010 року «Про заходи щодо посилення контролю за станом додержання вимог законодавства у сфері регулювання земельних відносин, використання та охорони земель у Харківській області», Проведення оперативно-профілактичних заходів по операції «Врожай 2010», а також п.24 ст.11 Закону України «Про міліцію», Закону України «Про інформацію»та Положення «Про державну службу по боротьбі з економічною злочинністю», затвердженою постановою КМУ від 05.07.1993 року №510.

МВС України є центральним органом державної виконавчої влади, тому згідно ст.19 Конституції України зобов'язано діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст.2 Закону України №565-XII основними завданнями міліції є: забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів; запобігання правопорушенням та їх припинення; охорона і забезпечення громадського порядку; виявлення і розкриття злочинів, розшук осіб, які їх вчинили; забезпечення безпеки дорожнього руху; захист власності від злочинних посягань; виконання кримінальних покарань і адміністративних стягнень; участь у поданні соціальної та правової допомоги громадянам, сприяння у межах своєї компетенції державним органам, підприємствам, установам і організаціям у виконанні покладених на них законом обов'язків.

Згідно до пунктів 2, 6, 14 ст. 10 Закону України №565-XII міліція відповідно до своїх завдань зобов'язана: виявляти, запобігати, припиняти та розкривати злочини, вживати з цією метою оперативно-розшукових та профілактичних заходів, передбачених чинним законодавством; виявляти причини й умови, що сприяють вчиненню правопорушень, вживати в межах своєї компетенції заходів до їх усунення; брати участь у правовому вихованні населення; контролювати додержання громадянами та службовими особами встановлених законодавством правил паспортної системи, в'їзду, виїзду, перебування в Україні і транзитного проїзду через її територію іноземних громадян та осіб без громадянства.

Відповідно до п.24 ст.11 Закону України №565-XII міліції для виконання покладених на неї обов'язків надається право вимагати від керівників підприємств, установ і організацій пояснення по фактах порушення законодавства, перевірка додержання якого віднесена до компетенції міліції, а також у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, проводити перевірки по фактах порушення законодавства, контроль за додержанням якого віднесено до компетенції міліції, вимагати проведення інвентаризацій і ревізій відповідних сфер фінансово-господарської діяльності.

Відповідно до абз.2 п.1 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого Указом Президента України від 17 жовтня 2000 року №1138/2000 (надалі - Положення про МВС України), МВС України є головним (провідним) органом у системі центральних органів виконавчої влади з питань формування і реалізації державної політики у сфері захисту прав і свобод громадян, інтересів суспільства і держави від протиправних посягань, ведення боротьби із злочинністю, охорони громадського порядку, забезпечення громадської безпеки, безпеки дорожнього руху, охорони та оборони особливо важливих державних об'єктів.

До завдань МВС України належать: організація і координація діяльності органів внутрішніх справ щодо захисту прав і свобод громадян, інтересів суспільства і держави від протиправних посягань, охорони громадського порядку і забезпечення громадської безпеки; забезпечення запобігання злочинам, їх припинення, розкриття і розслідування, розшуку осіб, які вчинили злочини, вжиття заходів до усунення причин і умов, що сприяють вчиненню правопорушень.

З аналізу вищезазначених норм законодавства вбачається, що збір та поширення інформації в даному випадку здійснені без відповідних законодавчих підстав згідно Закону України №565-XII та Положення про МВС України, що визначають загальну компетенцію органів внутрішніх справ.

Відповідно до Положення №510 державна служба боротьби з економічною злочинністю є складовою частиною кримінальної міліції системи МВС. Підрозділи Державної служби боротьби з економічною злочинністю користуються правами, передбаченими законами України "Про міліцію", "Про оперативно-розшукову діяльність", Кримінально-процесуальним кодексом. Зокрема, за наявності даних про порушення законодавства, що регулює фінансову, господарську та іншу підприємницьку діяльність, які тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Згідно з підпунктом 11 пункту 5 Положення №510, за наявності даних про порушення законодавства, що регулює фінансову, господарську та іншу підприємницьку діяльність, які тягнуть за собою кримінальну відповідальність, працівники Державної служби боротьби з економічною злочинністю мають право одержувати в установленому порядку від підприємств і організацій незалежно від форм власності довідки і копії документів про операції та розрахунки з підприємствами, установами і організаціями.

Отже, лише за наявності підстав та в порядку, визначеними Законами України №565-XII, №2135-XII, Кримінально-процесуальним кодексом України, працівники міліції мають право отримувати або витребувати інформацію та документи.

Як вбачається з матеріалів справи лист №7515785 від 11.08.2010 року не містить в собі відомостей про факт порушення позивачем законодавства, яке тягне за собою кримінальну відповідальність.

Оскільки у листі від 11.08.2010 року відсутні дані, щодо порушення позивачем законодавства, яке регулює фінансову, господарську та іншу підприємницьку діяльність, яке тягне за собою кримінальну відповідальність, отже витребування документів є незаконним.

Відповідно до ст.6 Закону України №2135-XII забороняється приймати рішення про проведення оперативно розшукових заходів при відсутності підстав перед, передбачених у законі.

Разом з тим, в частині 1 статті 5 Закону України №565-XII зазначається, що міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції.

Отже, посилання відповідача на виконання вказівок ГУМВС України №44/2930 від 09.04.2010 року «Про додаткові заходи щодо стабілізації криміногенної ситуації на споживчому ринку», вказівки ГУМВСУ в Харківській області №443894 від 21.05.2010 року «Про заходи щодо посилення контролю за станом додержання вимог законодавства у сфері регулювання земельних відносин, використання та охорони земель у Харківській області», Проведення оперативно-профілактичних заходів по операції «Врожай 2010»є безпідставними.

Таким чином, витребування документів працівниками міліції (у тому числі працівниками Державної служби боротьби з економічною злочинністю) здійснюється у відповідності з порядком, встановленим законодавством (у тому числі з дотриманням гарантій законності під час здійснення оперативно-розшукової діяльності, передбачених статтею 9 Закону України №2135-XII, а в разі порушення кримінальної справи - вимог до проведення слідчих дій, передбачених Кримінально-процесуальним кодексом України).

Також, з матеріалів справи вбачається, що відповідач у листі від 11.08.2010 року щодо надання завірених копій посилається на Закон України «Про інформацію».

Законом України №2657-ХII визначено, що під інформацією законодавець розуміє документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі. Відповідно до ст. 8 Закону України №2657-ХII, об'єктами інформаційних відносин є документована або публічно оголошувана інформація про події та явища в галузі політики, економіки, культури, охорони здоров'я, а також у соціальній, екологічній, міжнародній та інших сферах. Одним із видів інформації є масова інформація, яка відповідно до ст. 20 Закону України №2657-ХII є публічно поширюваною друкованою та аудіовізуальною інформацією.

Під інформацією Закон розуміє документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі (стаття 1 Закону).

Відповідно до частини четвертої статті 14 Закону України №2657-ХII поширенням інформації є розповсюдження, обнародування, реалізація у встановленому законом порядку документованої або публічно оголошуваної інформації.

Право на інформацію охороняється законом; держава гарантує всім учасникам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації; ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом (частини перша та друга статті 45 Закону України №2657-ХII).

Відповідно до частини другої статті 43 Закону учасники інформаційних відносин мають право одержувати (виробляти, добувати), використовувати, поширювати та зберігати інформацію в будь-якій формі з використанням будь-яких засобів, крім випадків, передбачених законом.

Кожний учасник інформаційних відносин для забезпечення його прав, свобод і законних інтересів має право на одержання інформації про: діяльність органів державної влади; діяльність народних депутатів; діяльність органів місцевого самоврядування та місцевої адміністрації; те, що стосується його особисто.

Системний аналіз зазначених норм, а також змісту Закону в цілому дозволяє дійти висновку про те, що документи витребувані відповідачем листом від 11.08.2010 року не є обєктом інформаційних відносин у розумінні Закону України №2657-ХII, тому ці відносини не відносяться до сфери регулювання даного закону.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що витребування документів в даному випадку здійснені без відповідних законодавчих підстав згідно Закону України "Про міліцію" та інших законодавчих актів.

З огляду на викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повному обсязі.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а суд згідно ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Керуючись ст.ст. 8-14, 71, 159, 160-163, 167, 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Слав'янське-5" до підполковника міліції ОСОБА_2 тимчасово виконуючого обовязки начальника Вовчанського РВ ГУМВС України в Харківській області про визнання незаконними дії стосовно витребування документів у Товариства з обмеженою відповідальністю "Славянське-5" - задовольнити в повному обсязі.

Визнати незаконними дії тимчасово виконуючого обовязки начальника Вовчанського РВ ГУМВС України в Харківській області підполковника міліції ОСОБА_2 стосовно витребування документів у Товариства з обмеженою відповідальністю "Славянське-5".

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених цією статтею, залишається без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова у повному обсязі виготовлена 03.11.2010 року.

Суддя Біленський О.О.