Справа № 810/132/16
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2016-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

18 січня 2016 року № 810/132/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши позовну заяву

Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області

до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Вишгородського районного управління юстиції У київській області,

Державного реєстратора Реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції у Київській області ОСОБА_1,

Державного реєстратора Реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції у Київській області ОСОБА_2,

Приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_3,

третя особа: ОСОБА_4

про про скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась Новопетрівська сільська рада Вишгородського району Київської області з позовом до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Вишгородського районного управління юстиції у Київській області, державного реєстратора Реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції у Київській області ОСОБА_1, Державного реєстратора Реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції у Київській області ОСОБА_2, приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про скасування рішень державного реєстратора Реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції у Київській області:

1) індексний номер 4999078 від 14.08.2014 щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку кадастровий номер :03:165:1218;

2) індексний номер 4987326 від 14.08.2014 щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку кадастровий номер :03:165:1219;

3) індексний номер 4985984 від 14.08.2014 щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку кадастровий номер :03:165:1222;

4) індексний номер 4986767 від 14.08.2014 щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку кадастровий номер :03:165:1223;

5) індексний номер 4996580 від 14.08.2014 щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку кадастровий номер :03:165:1234;

- скасування рішення приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_3:

1) індексний номер 10487030 від 30.01.2014;

2) індексний номер 10477848 від 30.01.2014;

3) індексний номер 10490246 від 30.01.2014;

4) індексний номер 10494507 від 30.01.2014;

5) індексний номер 1048224 від 30.01.2014.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви зясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу, яка містить перелік загальних для всіх позовних заяв елементів (реквізитів), що дають необхідну інформацію для вирішення судом питання про відкриття провадження в адміністративній справі та чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Приписами статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність спору між сторонами.

Суд вважає за необхідне розяснити, що правовий спір це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої субєктивні права.

Правові спори виникають внаслідок порушення суб'єктивних прав у результаті протиправних дій, а також у разі невизнання або оспорювання суб'єктивних прав.

Крім того, з аналізу вказаних норм законодавства вбачається, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає зі здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Відповідно до частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, обєктом публічно-правового спору є права, свободи та інтереси, реалізації або задоволенню яких перешкоджає субєкт владних повноважень.

За приписами статті 104 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Таким чином, з наведених процесуальних норм слідує, що судовому захисту в адміністративному судочинстві підлягає право фізичної чи юридичної особи, реалізації якого перешкоджає субєкт владних повноважень за результатом виконання своїх владних управлінських функцій. Так, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. В контексті наведених приписів підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод, однак здійснення такого захисту судом можливе лише за наявності таких обов'язкових умов у їх сукупності:

- наявність правового спору між учасниками правовідносин;

- одним із учасників спірних правовідносин є субєкт владних повноважень;

- спірні правовідносини виникли внаслідок виконання субєктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій;

- об'єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому, суд звертає увагу, що з огляду на зазначене та відповідно до приписів частини 4 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства предметом спору (позовними вимогами) може бути скасування або визнання нечинним рішення відповідача, яке прийнято в результаті правовідносин виключно між позивачем та відповідачем.

Звертаючись за захистом своїх прав та законних інтересів позивач просить суд скасувати рішення державних реєстраторів щодо державної реєстрації права власності на земельні ділянки, а також рішення приватного нотаріуса.

Водночас, позивачем не наведено у позові в чому саме полягає спір між сторонами.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, в якості підстави для скасування зазначених рішень позивач посилається на рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 01.10.2015 в адміністративній справі № 826/14611/14, яким було визнано протиправними та скасовано Накази Головного управління Дерземагенства у Київській області «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» від 12.08.2013, а також від 14.08.2013.

Водночас, відповідно до Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (затверджений Наказом Міністерства юстиції України 12.12.2011 № 3502/5) для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком.

За наслідком розгляду заяви державний реєстратор (або нотаріус як спеціальний субєктом, на якого покладаються функції державного реєстратора) приймає одне з таких рішень: рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав або рішення щодо відмови у внесенні змін до записів, відмови у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав, відмови у скасуванні записів Державного реєстру прав.

Проте, позивачем в адміністративному позові не зазначено чи звертався позивач у порядку визначеному законодавством до відповідачів із заявами про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та чи приймались відповідні рішення за результатом розгляду таких звернень.

Зазначені обставини свідчать про невідповідність позовної заяви вимогам процессуального законодавства.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначається зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Водночас, як вбачається з прохальної частини адміністративного позову позивачем не зазначено зміст позовних вимог до кожного з визначених ним відповідачів.

Крім того, в позовній заяві позивачем не наведено належного правового обґрунтування, яке б свідчило про неправомірність оскаржуваних рішень.

Суд також зауважує, що позивачем в позовній заяві не систематизовано обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, зокрема, в чому саме полягає порушення прав (свобод, інтересів) позивача відповідачами, а також не наведено обставин за яких суд має залучити в якості третьої особи гр. ОСОБА_4

Приписами пункту 2 частини першої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що на підтвердження обставин, якими обгрунтовуюються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Як вже зазначалось, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 01.10.2015 в адміністративній справі № 826/14611/14, яким було визнано протиправними та скасовано накази Головного управління Дерземагенства у Київській області «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» від 12.08.2013 № КИ/:03:165/00004361, № КИ/:03:165/00004364, № КИ/:03:165/00004375, № КИ/:03:165/00004366, № КИ/:03:165/00004370.

Водночас, копій цих наказів позивачем до позовної заяви не додано або за яких причин позивач не може надати їх суду у позові не зазначено.

Згідно частини 4 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її підписання.

Разом з цим, судом встановлено, що у позовній заяві не зазначено дати її підписання.

Крім того, в силу положень частини третьої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Частиною другою статті 87 цього Кодексу встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Суд звертає увагу, що 01.09.2015 набули чинності зміни до Закону України № 3674-VI від 08.07.2011 "Про судовий збір".

Згідно з приписами частини першої статті 4 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 № 3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною другою статті 9 Закону України Про судовий збір передбачено, що суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Так, відповідно до пункту 1 частини 3 статті 4 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 № 3674-VI за подання до адміністративного суду субєктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою підприємцем адміністративного позову немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Згідно з частиною 3 статті 6 Закону України Про судовий збір у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до статті 8 Закону України Про Державний бюджет України на 2016 рік розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2016 року становить 1378,00 грн.

Тобто, з аналізу зазначених норм законодавства слідує, що за одну вимогу немайнового характеру позивачу необхідно сплатити судовий збір в розмірі 1378,00 грн.

Як встановлено судом з матеріалів позовної заяви, позивач просить суд скасувати (у сукупності) 10 рішень (десять) субєктів владних повноважень, у звязку з чим має сплатити судовий збір у розмірі 13780,00 грн.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 5 Закону України Про судовий збір позивач не відноситься до кола осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору.

При цьому, суд звертає увагу, що парламент у формі закону висловив політичну волю щодо обов'язковості слати усіма суб'єктами владних повноважень судового збору.

Отже, з огляду на зазначене, позивач, за звернення за захистом своїх прав до суду з даним адміністративним позовом повинен сплатити судовий збір у розмірі 13780, 00 грн. та надати суду разом з позовною заявою оригінал платіжного доручення або квитанцію про сплату судового збору.

Всупереч вказаним приписам законодавства позивачем не надано суду доказів сплати судового збору, що у свою чергу свідчить про недотримання останнім вимог Закону України Про судовий збір, а також положень частини третьої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з вимогами статті 108 КАСУ, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлює строк, достатній для усунення недоліків.

Недоліки позовної заяви можуть бути усунуті у строк до 18 лютого 2016 року шляхом надання суду:

1) доказів слати судового збору в порядку та розмірі встановленому законодавством із наданням суду оригіналу платіжного документа із вказанням належних реквізитів при зверненні до Київського окружного адміністративного суду;

2) письмового обґрунтування щодо наявності спору між сторонами з відповідними доказами в підтвердження вказаних в обґрунтування позову обставин;

3) примірника позовної заяви із зазначенням дати її підписання, чітким та послідовним викладенням обставин в обґрунтування позовних вимог, а також визначенням конкретних вимог до кожного з вказаних у позовній заяві відповідачів та зазначенням осбтавин за яких суд має вирішити питання про залучення в якості третьої особи ОСОБА_4;

4) доказів на підтвердження обставин викладених у позові, зокрема, належним чином засвідчені копії наказів Головного управління Дерземагенства у Київській області «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» від 12.08.2013 № КИ/:03:165/00004361, № КИ/:03:165/00004364, № КИ/:03:165/00004375, № КИ/:03:165/00004366, № КИ/:03:165/00004370 або відомостей за яких обставин позивач не може надати ці документи суду.

Питання про відкриття провадження у справі буде вирішено у строк, встановлений статтею 107 Кодексу адміністративного судочинства України після спливу строку, встановленого судом на усунення недоліків, а у разі не виконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатись не поданою і повернута заявникові.

Керуючись статтею 106, частиною першою статті 108, статтями 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Вишгородського районного управління юстиції у Київській області, державного реєстратора Реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції у Київській області ОСОБА_1, державного реєстратора Реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції у Київській області ОСОБА_2, приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про скасування рішень, - залишити без руху.

2. Встановити строк для усунення недоліків позовної заяви до 18 лютого 2016 року.

3. Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Панова Г. В.