Справа № 803/1128/13-а
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2016-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

20 січня 2016 року м. Київ К/800/65014/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Сороки М.О.,
Смоковича М.І.,
Чумаченко Т.А.,

секретаря судового засідання: Носенко Л.О.,

за участю представника Генеральної прокуратури України Кузнєцової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Ковельського міжрайонного прокурора Волинської області до Ковельської міської ради Волинської області, виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області, треті особи: Ремонтне житлово-комунальне підприємство № 1, Ремонтне житлово-комунальне підприємство № 2 про визнання нечинним рішення та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою першого заступника прокурора Львівської області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 6 листопада 2013 року, -

в с т а н о в и в:

У травні 2013 року Ковельський міжрайонний прокурор Волинської області звернувся в суд із позовом, у якому просив:

визнати нечинним пункт 8 рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради № 457 від 08.11.2012 «Про затвердження розміру плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, вивезення побутових відходів, технічне обслуговування та ремонт ліфтів»;

зобов'язати Ковельську міську раду зарахувати жителям м. Ковеля різницю у платі за послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, вивезення побутових відходів, технічне обслуговування та ремонт ліфтів, яку громадяни сплатили у період з 01.12.2012 по 07.02.2013, відповідно до рішення № 457 від 08.11.2012, у розмірі 212829 грн., в рахунок наступних місяців.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 13 червня 2013 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано пункт 8 рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради № 457 від 08.11.2012 «Про затвердження розміру плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, вивезення побутових відходів, технічне обслуговування та ремонт ліфтів». У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 6 листопада 2013 року постанову суду першої інстанції скасовано в частині задоволення позову і в цій частині ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі перший заступник прокурора Львівської області, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати та змінити постанову суду першої інстанції.

У запереченнях на касаційну скаргу Ремонтне житлово-комунальне підприємство № 2 та Ремонтне житлово-комунальне підприємство № 1, посилаючись на законність постанови суду апеляційної нстанції, просять залишити її без змін.

З`ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги з таких підстав.

Встановлено, що 08.11.2012 виконавчим комітетом Ковельської міської ради прийнято рішення № 457 «Про затвердження розміру плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, вивозу побутових відходів, технічному обслуговуванню та ремонту ліфтів», яким вирішено:

1) встановити розміри плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (згідно з додатками 1-4);

2) встановити тарифи на послуги з вивозу побутових відходів (згідно з додатком 5);

3) встановити періодичність та строки виконання робіт з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (згідно з додатками 6, 7);

4) дозволити РЖКП №1 та РЖКП № 2 проводити зміни переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, та коригувати використання коштів по складових тарифу;

5) зобов'язати виконавців послуг проводити перерахунок розміру плати за послуги (згідно з додатком 8);

6) встановити вартість послуг по технічному обслуговуванню та ремонту ліфтів;

7) визнати таким, що втратило чинність рішення міськвиконкому № 262 від 21.05.2010 «Про затвердження розміру плати за утримання будинку, прибудинкової території та вивозу побутових відходів.

8) ввести в дію встановлені тарифи з 01.12.2012 терміном на 5 років з можливим коригуванням тарифів у разі зміни рівня заробітної плати, цін та тарифів на паливно-мастильні матеріали і електроенергію протягом строку їх дії. (спірний пункт у цій справі).

15.11.2012 вказане рішення розміщено на офіційному веб-сайті Ковельської міської ради та на інформаційних стендах Ремонтного житлово-комунального підприємства № 1, Ремонтного житлово-комунального підприємства № 2.

В офіційному друкованому виданні - газеті «Вісті Ковельщини» вказане рішення опубліковано 07.02.3013.

Рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради № 147 від 11.04.2013 «Про розгляд подання Ковельського міжрайонного прокурора» вирішено відхилити подання Ковельського міжрайонного прокурора щодо приведення пункту 8 рішення виконкому № 457 від 08.11.2012 у відповідність до вимог Закону України «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації».

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що розміщення на веб-сайті органу місцевого самоврядування рішення № 457 «Про затвердження розміру плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, вивозу побутових відходів, технічному обслуговуванню та ремонту ліфтів», яке є регуляторним актом, не вважається його офіційним опублікуванням у розумінні вимог частини 5 статті 12 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» № 160-IV від 11.09.2003, за змістом якої регуляторні акти, прийняті органами та посадовими особами місцевого самоврядування, офіційно оприлюднюються в друкованих засобах масової інформації відповідних рад, а у разі їх відсутності - у місцевих друкованих засобах масової інформації, визначених цими органами та посадовими особами, не пізніш як у десятиденний строк після їх прийняття та підписання.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нове судове рішення про відмову у задоволенні позову в частині позовних вимог, апеляційний суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів міської Ради належить, зокрема, повноваження щодо встановлення тарифів на побутові, комунальні, транспортні та інші послуги.

Частиною 11 статті 59 вказаного Закону передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

За змістом пункту 12 частини 2 статті 3 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», у редакції на час прийняття спірного рішення, дія цього Закону не поширюється на здійснення регуляторної діяльності, пов'язаної з прийняттям актів, якими встановлюються ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги.

У статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені поняття:

житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил;

комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з вимогами статті 7 вказаного Закону, у редакції на час прийняття спірного рішення, до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; затвердження норм споживання та якості житлово-комунальних послуг, контроль за їх дотриманням; визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства; забезпечення населення житлово-комунальними послугами необхідних рівня та якості; інформування населення відповідно до законодавства про реалізацію місцевих програм у сфері житлово-комунального господарства, а також щодо відповідності якості житлово-комунальних послуг нормативам, нормам, стандартам та правилам.

Споживач має право одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо (пункт 2 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Оскільки на рішення ради про встановлення тарифів та цін на житлово-комунальні послуги не поширюється дія Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», яким, зокрема, передбачена необхідність офіційного оприлюднення рішення у засобах масової інформації не пізніш як у десятиденний строк після прийняття та підписання, та зважаючи на те, що рішення було розміщено на офіційному веб - сайті Ковельської міської ради та на інформаційних стендах РЖКП-1 та РЖКП-2, апеляційний суд дійшов висновку що його оприлюднення відбулось у визначеному законодавством порядку.

За таких обставин апеляційний суд вказав про відсутність законних підстав для визнання нечинним та скасування пункту 8 рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради № 457 від 08.11.2012 «Про затвердження розміру плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, вивезення побутових відходів, технічне обслуговування та ремонт ліфтів», яким тарифи вводяться в дію з 01.12.2012, з підстав відповідності його вимогам чинного законодавства.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції і доводи касаційної скарги його не спростовують.

За змістом частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу першого заступника прокурора Львівської області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13 червня 2013 року у не скасованій частині та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 6 листопада 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної з моменту проголошення і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: