Справа № 2-а-11320/11
Суддя: Сердинський В. С.
Дата ухвалення: 2011-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2011 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Сердинський В.С., розглянувши у скороченому провадженні, в порядку ст. 183-2 КАС України, адміністративну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Броварському районі Київської області про визнання дій неправомірними та зобовязання провести перерахунок та виплату підвищення до пенсії як інваліду війни,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2011 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Броварському районі Київської області .

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом ІІI групи, відтак, має право на пільги , встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням її підвищення в розмірі 200 % мінімальної пенсії за віком, проте відповідач нараховує позивачу підвищення до пенсії в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до Закону України 2939-IV від 05.10.2005 року.

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, позивач в вересні 2011 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Броварському районі Київської області з заявою про перерахунок пенсії з врахуванням підвищення згідно ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», однак отримав відмову в задоволенні своїх вимог, в звязку з чим звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати дії відповідача в частині відмови в перерахунку підвищення до пенсії - неправомірними та зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Броварському районі Київської області провести перерахунок та виплату підвищення до пенсії як інваліду війни у відповідності до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі 200 % від мінімальної пенсії за віком починаючи з 01 травня 2011 року по 01 листопада 2011 року.

Представник відповідача УПФ України в місті Броварах і Броварському районі надала суду заперечення, в яких зазначила, що позивач перебуває на обліку в УПФ України та одержує підвищення інваліду війни, призначену згідно із Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту .

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши обставини в адміністративній справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач є інвалідом ІІІ групи, що підтверджується посвідченням серії Б № 526575 від 07.04.2004 року та не заперечується відповідачем, у звязку із чим має право на пільги, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Як встановлено у п. 27 ч. 4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції, що діяла до 01.01.2006 року, інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії підвищуються: інвалідам I групи - у розмірі 400 процентів мінімальної пенсії за віком, II групи - 350 процентів мінімальної пенсії за віком, III групи - 200 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до п.3 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 5 жовтня 2005 року N 2939-IV, який набрав чинності з 01.01.2006 року, статтю 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» викладено в наступній редакції : "Інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: інвалідам I групи - у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, III групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність".

Відповідно до ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод, людини є головним обов'язком держави.

Ст. 8 Конституції встановлює, що норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Ст. 22 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Оскільки позивач є інвалідом війни ІII групи, вона наділена державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема, право на отримання відповідного розміру пенсії.

Наділивши зазначеною соціальною гарантією інвалідів війни, держава таким чином взяла на себе публічне зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень цих осіб.

Відповідно ст. 2 Закону України Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що є чинною на даний час, права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни.

Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Конституційний суд неодноразово розглядав проблему, повязану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішенні Конституційного Суду України від 11.10.2005 року за № 8-рп/2005, визначено, що зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру. Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики, пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту і обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст.22 Конституції України не допускається.

Щодо розрахункової величини мінімальної пенсії за віком, з якої необхідно рахувати підвищення до пенсії інвалідам війни в розмірі 200%, мінімальної пенсії за віком суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, ч. 3 ст. 28 цього ж Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частиною першою цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Крім того, в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується не для визначення розміру будь-якої пенсії, а лише як розрахункова величина для визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до набрання чинності Законом N 2939-IV з 01.01.2006 року, так як цей Закон передбачав в якості критерію визначення розміру щомісячної доплати до пенсії саме із розрахунку мінімальної пенсії за віком, що на думку суду не суперечить вимогам ч. 3 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Пенсійний фонд України діє на підставі Положення Про Пенсійний фонд України та здійснює свої повноваження на підставі пункту 15 даного Положення через створені в установленому порядку його територіальні управління.

Разом з тим, слід наголосити, що відповідно ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені в ст.100 КАС України, згідно з якою адміністративний позов, поданий після закінчення строків установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

01 листопада 2011 року назву Управління Пенсійного фонду України в місті Броварах Київської області змінено на Управління Пенсійного фонду України в місті Броварах і Броварському районі Київської області

З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що позивачем адміністративний позов подано 28 жовтня 2011 року, позовні вимоги заявлені щодо зобовязання відповідача провести перерахунок підвищення до пенсії, починаючи з 01.05.2011 року, в звязку з тим, що постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 21.06.2011 року вже було стягнуто на користь ОСОБА_1 з Управління пенсійного фонду України в Броварському районі Київської області підвищення до пенсії, виходячи з розміру 200 % мінімальної пенсії за віком, відповідно ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», починаючи з 01 листопада 2010 року по 01 травня 2011 року, тому суд приходить до висновку про необхідність зобовязати Управління Пенсійного фонду України у місті Броварах і Броварському районі Київської області здійснити перерахунок підвищення до пенсії ОСОБА_1, виходячи з розміру 200 % мінімальної пенсії за віком, відповідно ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до внесення змін Законом N 2939-IV від 5 жовтня 2005 року та провести виплату відповідно до проведеного перерахунку з врахуванням вже проведених виплат, починаючи з 01 травня 2011 року по 01 листопада 2011 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 8, 22,64, 152 Конституції України, ст.т.2, 13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 року № 8-рп/2005, від 09.07.2007 р. №6-рп/2007 та від 22.05.2008 р. №10-рп/2008, Законом України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, ст. ст. 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

позов задовольнити.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у місті Броварах і Броварському районі Київської області здійснити перерахунок підвищення до пенсії ОСОБА_1, виходячи з розміру 200 % мінімальної пенсії за віком, відповідно ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», починаючи з 01 травня 2011 року по 01 листопада 2011 року та провести відповідні виплати з урахуванням вже проведених виплат.

Постанова підлягає негайному виконанню в частині стягненню платежу за один місяць.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів, з дня її проголошення до Київського апеляційного адміністративно суду.

Суддя В. С. Сердинський