Справа № 2а-5702/10/0570
Суддя: Ляшенко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2016-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Голубова Л.Б.
Суддя-доповідач - Ляшенко Д.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2016 року справа №2а-5702/10/0570

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецькийапеляційнийадміністративний суд у складіколегіїсуддів: судді-доповідача Ляшенка Д.В., суддів Ястребової Л.В., Гавріщук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державного підприємства «Селидіввугілля» на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року у справі № 2а-5702/10/0570 (головуючий І інстанції Голубова Л.Б.) за позовом Красноармійського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції, Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції до Державного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення заборгованості з податку з доходів фізичних осіб у сумі 7012610,47 гривень,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2010 року позовні вимоги Красноармійського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції до державного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення заборгованості з податку з доходів фізичних осіб у сумі 7012610,47 гривень було повністю задоволено. Вказана постанова суду набрала законної сили 07 вересня 2010 року, про що свідчить виданий у даній справі виконавчий лист (а.с. 9).

Державне підприємство «Селидіввугілля» звернулося до Донецького окружного адміністративного суду із заявою від 09 листопада 2015 року про відстрочення виконання постанови суду строком на п'ять років згідно наданого графіку розстрочки.

В доказ заяви, відповідач надав звіт про фінансові результати роботи підприємства за 6 місяців 2015 року із збитковими показниками та баланс станом на 30 червня 2015 року із збитковими показниками. Згідно аналізу фінансово-господарської діяльності державного підприємства «Селидіввугілля» за 6 місяців 2015 року фінансовий стан підприємства нестабільний, отримані доходи не покривають витрати на роботи, здійснені відповідачем.

Також заявником надано довідку про залишки коштів на банківських рахунках підприємства станом на 04 листопада 2015 року, підписану директором з економіки та головним бухгалтером підприємства. Згідно наданої довідки залишки грошових коштів на банківських рахунках підприємства складають 7290,37 гривень.

Зазначає, що майно та грошові кошти підприємства органами ДВС накладено арешт.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року відмовлено у задоволенні заяви. Відмовляючи заявникові у задоволенні заяви про розстрочення виконання постанови Донецького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2010 року, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що заявник є зацікавленою особою в отриманні розстрочення виконання постанови суду, довідка підприємства не може служити належним та допустимим доказом відсутності коштів на банківських рахунках.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, заявником подано апеляційну скаргу в якій він посилається на необґрунтованість та невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення питання по справі. В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на скрутне фінансове становище через що, відповідач не може своєчасно розрахуватися із позивачем. Зазначає, що рухоме і нерухоме майно підприємства знаходиться у податковій заставі, що значно ускладнює виконання постанови суду, оскільки виключає можливість вільного розпорядження належним підприємству майном. Крім того, згідно наказу Мінпаливенерго України від 10.11.2005 року № 538 державне підприємство «Селидіввугілля» включено в перелік підприємств паливно-енергетичного комплексу, що прийняли рішення у процедурі погашення заборгованості згідно Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу».

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За приписами п.2 ч.1 ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За приписами ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Стаття 70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює належність та допустимість доказів. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Оскільки відповідач є зацікавленою особою в отриманні розстрочення виконання постанови суду, довідка підприємства не може служити належним та допустимим доказом відсутності коштів на банківських рахунках.

Крім того, слід зазначити, що відповідач є податковим агентом по відношенню до своїх працівників, із заробітної плати яких утримано податок з доходів фізичних осіб у сумі 7012610,47 гривень. Тобто, вказані кошти не є власними коштами підприємства.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду, що видав виконавчий лист, із поданням, а сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Статтею 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ встановлено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Доказів настання форс-мажорних обставин відповідачем не надано.

Колегія суддів звертає увагу на те, що судове рішення набрало законної сили 07 вересня 2010 року, про що свідчить виконавчий лист, виданий у даній справі. Проте, підприємством протягом більш ніж п'ять років заборгованість не погашена, судове рішення всупереч статті 129 Конституції України не виконане. При цьому, відповідач просить розстрочити виконання постанови ще на п'ять років, що значно погіршить становище позивача.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає що рішення Донецького окружного адміністративного суду прийняте при вірному застосуванні норм матеріального та процесуального права, а отже не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись статтями 24, 102, 109, 186, 189, 195, 197, 199, 200, 206, 211, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Селидіввугілля» на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року у справі № 2а-5702/10/0570 - залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвала прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Д.В. Ляшенко

Судді Л.В. Ястребова

Т.Г. Гавріщук