Справа № 820/423/15
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2016-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" січня 2016 р. м. Київ К/800/23477/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів Ємельянової В.І.,

Стародуба О.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Вовчанському районі Харківської області (далі - Управління) до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Вовчанському районі Харківської області (далі - Фонд) про стягнення заборгованості,

за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Вовчанському районі Харківської області на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року Управління звернулось до суду з позовом, в якому, з врахуванням уточнень, просило стягнути з Фонду суми заборгованості по відшкодуванню витрат, пов'язаних з виплатою пенсії в розмірі 559 грн 38 коп.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року позов задоволено повністю. Стягнуто з Фонду на користь Управління суму заборгованості по відшкодуванню витрат, пов'язних з виплатою пенсії в розмірі 559 грн 38 коп.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалене ним судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про задоволення касаційної скарги.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що страховиком, який має виплачувати пенсію по інвалідності особі, яка стала інвалідом від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР, а у разі виплати такої органам Пенсійного фонду України - відшкодувати останньому витрати, є Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що у Фонду відсутній обов'язок відшкодування витрат пов'язаних з виплатою і доставкою щомісячної державної адресної допомоги, оскільки адресна допомога як окремий вид соціальної допомоги не входить до складу розміру пенсії по інвалідності та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професйного захворювання.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, що в період з липня по грудень 2014 року Управління здійснювало виплату пенсії громадянину ОСОБА_2, який став інвалідом внаслідок нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР.

Судами встановлено, що між позивачем і відповідачем з липня по грудень 2014 року щомісяця підписувались акти звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

За вказаний період відповідачем не прийнято до заліку витрати на виплату і доставку пенсій по інвалідності внаслідок трудового каліцтва ОСОБА_2 в розмірі 559 грн 38 коп.

ОСОБА_2 є інвалідом третьої групи внаслідок нещасного випадку на виробництві, отриманого ним 23 серпня 1984 року на території колишніх республік СРСР, що підтверджується актом №2 про нещасний випадок на виробництві від 3 вересня 1984 року. З 22 листопада 1984 року призначено пенсія по інвалідності внаслідок трудового каліцтва.

Статтею 1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року №16/98-ВР (далі -Основи) встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Залежно від страхового випадку є такі види загальнообов'язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття; інші види страхування, передбачені законами України. Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до цих Основ (стаття 4 Основ).

Відповідно до пункту 4 статті 25 Основ за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання надається, зокрема, пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Отже, пенсія по інвалідності потерпілому є страховою виплатою, яка виплачується застрахованій особі у разі настання страхового випадку.

Враховуючи те, що пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання є наслідком страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, належним страховиком відповідно до статті 25 Основ є Фонд, що також передбачено статтею 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року №1105-ХIV (далі - Закон №1105-ХІV), яка визначає перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом.

Згідно з частиною четвертою статті 26 Основ якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.

Аналогічне правило закріплено пунктом 5 частини першої статті 24 Закону №1105-XIV.

Відповідно до статті 21 Закону №1105-XIV пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання входить до переліку соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Частиною другою статті 2 Закону №1105-XIV встановлено, що особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

Згідно зі статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у сфері пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 3 Угоди передбачено, що всі витрати, пов'язані із здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення.

Тому, є правильним висновок суду першої інстанції про те, що витрати, понесені органами Пенсійного фонду України у зв'язку з виплатою і доставкою пенсій по інвалідності від трудового каліцтва (в тому числі й пенсій особам, які стали інвалідами від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР) підлягають відшкодуванню за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків як належного страховика від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України у постановах від 20 березня 2007 року №21-1087во06, від 12 червня 2012 року № 21-165а12, від 21 травня 2013 року № 21-129а13, від 19 травня 2015 року №21-241а15.

З огляду на викладене, правильними є висновки суду першої інстанції про задоволення позову.

За таких обставин судом апеляційної інстанції були неправильно застосовані норми матеріального права, що призвело до невірного вирішення справи, у зв`язку з чим його рішення підлягає скасуванню.

За правилами статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И ЛА:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Вовчанському районі Харківської області задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2015 року скасувати, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута у порядку і з підстав, передбачених статтями 235-237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.Й. Рецебуринський

Судді В.І. Ємельянова

О.П. Стародуб