Справа № 381/3966/15-а
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2016-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 381/3966/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Бутенко В.О.
Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 січня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Ісаєнко Ю.А.;

суддів: Оксененка О.М., Федотова І.В.,

за участю секретаря: Чорної Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Фастові та у Фастівському районі Київської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Фастові та у Фастівському районі Київської області, в якому просив суд визнати дії відповідача такими, що порушують чинні Закони України; зобов'язати відповідача сплатити йому 5776,00 грн у повному обсязі та грошові кошти перерахувати на його пенсійний рахунок окремим платежем; зобов'язати відповідача сплачувати встановленому йому пенсію в повному обсязі - 1939,88 грн.

Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач подав апеляційну скаргу з підстав неповного з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2015 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, відповідно до частини четвертої статті 196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи. У зв'язку з цим, відповідно до частини першої статті 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено колегією суддів, позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Фастові та Фастівському районі Київської області та отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Як зазначає позивач, з травня 2015 року він отримує пенсію у меншому розмірі - 1619,02 грн, в той час як на його думку він повинен отримувати пенсію у розмірі 1939,88 грн. У зв'язку із наведеним позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 09.07.2015 №5181/8-05 позивачу роз'яснено, що станом на 01.04.2015 його розмір пенсії складає 1939,88 грн, у тому числі 1267,37 грн - основний розмір пенсії (2109,64х0,60075), 180,31 грн - доплата за понаднормативний стаж за 19 років (949,00 грн х 19%); 50,56 грн - підвищення по статті 42 (з 01.03.201 ); 41,85 грн - підвищення по статті 42 Закону (з 01.03.2012); 66,43 грн - підвищення дитині війни; 54,00 грн - збережена об'єднана доплата; 100,00 грн - доплата згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 року №327. Також, в листі наведений розрахунок пенсії станом на 01.07.2015, який складає 1904,73 грн та відмінний від попереднього розрахунку в частині доплати за понаднормативний стаж за 19 років, яка складає 145,16 грн (764,00 грн х 19%), а ні 180,31 грн. Крім цього, в листі зазначено, що перевіркою списків осіб, які зайняті індивідуальною трудовою діяльністю, було виявлено, що з 20.12.2001 позивач зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, у зв'язку із чим його було переведено в категорію «працюючих» пенсіонерів з проведенням відповідного перерахунку пенсії. Тому, виплата пенсії проводиться з урахуванням змін у законодавстві (статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування») як працюючому пенсіонеру у розмірі 1619,02 грн.

Не погоджуючись із такими діями позивач звернувся до суду з позовом, в якому посилається на неправомірне заниження пенсії, з підстав віднесення його до категорії «працюючих» пенсіонерів. У зв'язку із цим він у період з травня по серпень 2015 року не отримав 1283,44 грн. Також, позивач зазначає в позові, що йому неправомірно виплачується підвищення до пенсії як дитині війні, у зв'язку із чим він недоотримав коштів у сумі 1604,56 грн (за вісім місяців 2015 року). Крім цього, позивач вважає, що йому завдано моральних збитків у сумі 2888,00 грн, оскільки заниження пенсії для нього було сильним стресом, образою як чинного громадянина України.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність дій відповідача, оскільки позивач зареєстрований як фізична особа - підприємець в Дніпровському районі м. Києва з 08 січня 2002 року.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частини першої та другої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. За кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більше ніж на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Згідно частини третьої статті 42 зазначеного Закону у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, який встановлений на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

В подальшому Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII, який набрав чинності 01.04.2015 частину третю статтю 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» викладено в новій редакції, зокрема: «тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.»

Також, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII абзац другий частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» замінено абзацем серед інших таким змістом:

«Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.».

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» установлено, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність в розрахунку на місяць складає з 1 січня 2015 року - 949 гривень, з 1 вересня - 1074 гривні.

Отже, у разі, якщо особа у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року працює на посадах або роботах, пенсія, розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Згідно листа Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 01.07.2014 №23760/26-53-17-04-12 ОСОБА_2 20.12.2001 Дніпровською районною державною адміністрацією м. Києві видано свідоцтво про державну реєстрацію суб'єкта господарської діяльності - фізичної особи НОМЕР_2; за період з 20.12.2001 по 31.05.2002 позивач знаходився на загальній системі оподаткування та доходів від підприємницької діяльності не отримував; з 01.06.2002 інформація про доходи, одержані від підприємницької діяльності відсутня, платник до ДПІ не звітує.

Листом Управління Пенсійного фонду України в м. Фастові та Фастівському районі Київської області від 23.05.2014 №82/к-01 позивачу повідомлено, що згідно відомостей Міністерства доходів і зборів, отриманих відповідно до Порядку обміну інформацією між Міністерством доходів і зборів України, Пенсійним фондом України та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування, та відомостей, отриманих відповідно до порядку взаємного обміну інформацією з реєстрів державної реєстраційної служби України та Пенсійного фонду України, станом на 05.20.2014 він зареєстрований як фізична особа - підприємець в Дніпровському районі м. Києва з 08.01.2002. Також позивачу роз'яснено, що територіальним управлінням Пенсійного фонду України зроблено запит про перебування його на обліку як підприємця із зазначенням періоду отримання доходу, після чого буде повідомлено додатково.

Разом з тим, згідно абзацу п'ятого статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (далі - Єдиний державний реєстр) - автоматизована система збирання, накопичення, захисту, обліку та надання інформації про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до частини першої статті 16 зазначеного Закону Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Частиною першою статті 18 Закону передбачено, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Колегією суддів встановлено, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості щодо ОСОБА_2 (індивідуальний податковий номер НОМЕР_1) відсутні.

Також, в відомостях з реєстру страхувальників (картка страхувальника), які надані відповідачем, стосовно позивача містяться дані щодо дати видачі свідоцтва про державну реєстрацію - 20.12.2001; дані щодо серії, номера, органу держреєстрації, дати реєстраційної дії тощо відсутні.

З метою забезпечення додержання вимог частини третьої статті 2 КАС України та всебічного, об'єктивного розгляду адміністративної справи, з'ясування обставин, що мають значення для вирішення адміністративної справи, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2015 року у відповідача були витребувані матеріали пенсійної справи, проте вимога суду виконана не була.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем не надані дані щодо роботи позивача на інших посадах/роботах або отримання ним доходу від здійснення підприємницької діяльності як фізичною особою - підприємцем, колегія суддів вважає, що відповідач необґрунтовано застосував тимчасові положення статті 47 в частині виплати у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року пенсії в розмірі 85 відсотків призначеного розміру.

Також, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено та необґрунтовано правомірність зменшення доплати за понаднормативний стаж за 19 років з 180,31 грн до 145,16 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів відповідно до частини другої статті 11 КАС України з метою повного захисту прав позивача вважає за необхідне вийти за межі позовних та визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Фастові та у Фастівському районі Київської області щодо виплати ОСОБА_2 пенсії у розмірі 1619,02 грн; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії виходячи з розміру 1939,88 грн, з урахуванням виплачених сум.

Що стосується посилання позивача на неправомірне нарахування підвищення до пенсії як дитині війни колегією суддів встановлено наступне.

Як встановлено колегією суддів та вбачається з матеріалів справи, позивач є дитиною війни у розумінні статті 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Згідно статті 6 вказаного Закону дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Зазначена редакція статті 6 закону України «Про соціальний захист дітей війни» була чинна після визнання неконституційними Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 змін, внесених підпунктом 1 пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. N 107-VI.

В подальшому пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджету України на 2015 рік» встановлено, що у 2015 році положення статі 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, Верховна Рада України доповнивши пунктом 9 Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджету України на 2015 рік» визначила Кабінет Міністрів України державним органом, який має забезпечувати реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян, тобто надала право Кабінету Міністрів України визначати порядок та розміри соціальних виплат виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України, що узгоджується з функціями Уряду України, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України.

Зазначене також констатовано в Рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011, яким визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 4 розділу VII «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 23 грудня 2010 року №2857-VI з наступними змінами (є аналогічним пункту 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджету України на 2015 рік»).

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» установлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення, встановлене статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», провадиться у розмірі 66,43 гривні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачу у 2015 році правомірно виплачувалося підвищення до пенсії як дитині війні у розмірі 66,43 грн.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі 2888,00 грн колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під час апеляційного розгляду справи, колегія суддів враховує Постанову Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно з пункту 4 якої позивач повинен зазначити у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, з яких міркувань він виходить, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується. Пунктом 5 цієї постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Проте, позивачем не доведено наявність такої шкоди, не зазначено, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується, тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, відповідно до пункту 1 та 4 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні постанови неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального права, в зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2015 року та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Фастові та у Фастівському районі Київської області щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 пенсії у розмірі 1619,02 грн з урахуванням тимчасових обмежень, які установлені статтею 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, та зменшенням доплати за понаднормативний стаж за 19 років як складової пенсії з 180,31 грн на 145,16 грн.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Фастові та у Фастівському районі Київської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії виходячи з розміру 1939,88 грн з 01.01.2015, з урахуванням виплачених сум.

В інший частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

(Постанову у повному обсязі складено 18.01.2016)

Головуючий суддя: Ю.А. Ісаєнко

Суддя: О.М. Оксененко

Суддя: І.В. Федотов

Головуючий суддя Ісаєнко Ю.А.

Судді: Федотов І.В.

Оксененко О.М.