Справа № 826/18850/14
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2016-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2016 року м. Київ К/800/14869/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.

Суддів: Вербицької О.В., Лосєва А.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2015 року

у справі №826/18850/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Акерс інцест» (надалі - ТОВ «КУА «Акерс інцест»)

до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві (надалі - ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м.Києві)

про зобов'язання вчинити дії та скасування податкової консультації, -

встановив:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом, в якому поставлено питання про зобов'язання вчинити дії та скасування податкової консультації від 21.11.2014р. №5810/10/26-55-11-01-10.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 28.01.2014р. позов задоволено. Визнано недійсною індивідуальну податкову консультацію надану ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м.Києві у формі листа від 21.11.2014р. №5810/10/26-55-11-01-10. Зобов'язано ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м.Києві надати ТОВ «КУА «Акерс інвест» індивідуальну податкову консультацію у відповідь на запит від 07.11.2014р. з урахуванням висновків суду.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.03.2015р. рішення суду першої інстанції змінено, викладено її резолютивну частину у такій редакції: «Позов задовольнити частково. Визнати недійсною індивідуальну податкову консультацію наданю ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м.Києві у формі листа від 21.11.2014р. №58010/1026-55-11-01-10. В іншій частині позову відмовити».

Не погодившись з висновками суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування Київського апеляційного адміністративного суду від 11.03.2015р. та прийняття у справі нового рішення, яким відмовити в позові.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу позивач зазначає, що рішення судів першої та апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судами надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, просить залишити касаційну скаргу відповідача без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, ТОВ «КУА «Акерс інвест» звернулось до ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м.Києві із запитом про надання письмової податкової консультації від 07.11.2014р. №226/2014, в якому просило надати роз'яснення з наступного питання: чи включає об'єкт оподаткування податком на прибуток підприємств доходи у вигляді процентів, нараховані за активами інститутів спільного інвестування, зокрема пайових фондів, згідно з підпунктом 136.1.9 пункту 136.1 статті 136 Податкового кодексу України.

У відповідь на вищезазначений запит ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м.Києві листом від 21.11.2014р. №5810/10/26-55-11-01-10 повідомлено, що з 3.08.2014р. згідно з підпунктом 136.1.9. пункту 136.1 статті 136 Податкового кодексу України для визначення об'єкта оподаткування не враховуються доходи суми коштів спільного інвестування, а саме коштів, залучених від інвесторів інститутів спільного і інвестування, доходи від проведення операцій з активами таких інститутів та доходи, нараховані за активами зазначених інститутів, а також кошти, залучені від власників сертифікатів фондів операцій з нерухомістю, доходи від проведення операцій з активами фондів операцій з активами фондів операцій з нерухомістю та доходи, нараховані за активами фондів операцій з нерухомістю, створених відповідно до закону, крім доходів, отриманих у вигляді процентів, нарахованих за такими активами.

Правові та організаційні основи діяльності, особливості управління активами суб'єктів спільного інвестування встановлено Законом України від 05.07.2012р. №5080-VІ «Про інститути спільного інвестування» (далі - Закон №5080).

Пунктом 1 частини першої статті 1 Закону №5080 визначено, що активи інституту спільного інвестування - це сформована за рахунок коштів спільного інвестування сукупність майна, корпоративних прав, майнових прав і вимог та інших активів, передбачених законами та нормативно-правовими актами Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку.

Кошти спільного інвестування - кошти, внесені засновниками корпоративного фонду, кошти та у передбачених цим Законом випадках інші активи, залучені від учасників інституту спільного інвестування, доходи від здійснення операцій з активами інституту спільного користування, доходи, нараховані за активами інституту спільного інвестування, та інші доходи: діяльності інституту спільного інвестування (відсотки за позиками, орендні (лізингові) платежі, роялті тощо). Кошти, внесені засновниками корпоративного фонду, вважаються коштами спільного інвестування після внесення такого фонду до Реєстру (абзац тринадцятий частини першої статті 1 Закону №5080).

Відповідно до вищевикладеного, починаючи з 3 серпня 2014 року, при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств враховуються доходи у вигляді процентів, нараховані за активами інститутів спільного інвестування.

Під визначенням податкова консультація, наведеним у п.п.14.1.172 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, слід розуміти допомогу контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Згідно з ст.52 Податкового кодексу України контролюючі органи за зверненням платників податків надають безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства.

Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

Відповідно до п.53.3 ст.53 Податкового кодексу України платник податків може оскаржити до суду як правовий акт індивідуальної дії податкову консультацію контролюючого органу, викладену в письмовій або електронній формі, яка, на думку такого платника податків, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Визнання судом такої податкової консультації недійсною є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Розділ III Податкового кодексу України регулює порядок сплати податку на прибуток підприємств. Нормами визначаються платники податку, об'єкт оподаткування, порядок визначення доходів та витрат, сплати податку.

Відповідно до пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 статті 135, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 статті 135; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 статті 135, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 статті 135 та у статті 136 Кодексу. Згідно із пп. 135.5.1 п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України інші доходи включають, зокрема доходи у вигляді процентів.

Стаття 136 Податкового кодексу України визначає доходи, що не враховуються для визначення об'єкта оподаткування з податку на прибуток, тобто встановлює перелік видів доходів, отримання яких не збільшує об'єкт оподаткування.

До 03 серпня 2014 року норма підпункту 136.1.9. пункту 136.1. статті 136 Податкового кодексу України мала такий зміст:

« 136.1. Для визначення об'єкта оподаткування не враховуються доходи:

136.1.9. суми коштів спільного інвестування, а саме коштів, залучених від інвесторів інститутів спільного інвестування, доходи від проведення операцій з активами таких інститутів та доходи, нараховані за активами зазначених інститутів, а також кошти, залучені від власників сертифікатів фондів операцій з нерухомістю, доходи від проведення операцій з активами фондів операцій з нерухомістю та доходи, нараховані за активами фондів операцій з нерухомістю, створених відповідно до закону.»

З урахуванням змін, внесених підпунктом Законом України від 31.07.2014 №1621-VII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України", які набрали чинності з 3 серпня 2014 року, норма підпункту 136.1.9. пункту 136.1. статті 136 Податкового кодексу України мала такий зміст:

« 136.1. Для визначення об'єкта оподаткування не враховуються доходи:

136.1.9. суми коштів спільного інвестування, а саме коштів, залучених від інвесторів інститутів спільного інвестування, доходи від проведення операцій з активами таких інститутів та доходи, нараховані за активами зазначених інститутів, а також кошти, залучені від власників сертифікатів фондів операцій з нерухомістю, доходи від проведення операцій з активами фондів операцій з нерухомістю та доходи, нараховані за активами фондів операцій з нерухомістю, створених відповідно до закону, крім доходів, отриманих у вигляді процентів, нарахованих за такими активами.»

Тобто, з 03 серпня 2014 року була скасована пільга з оподаткування доходів у вигляді процентів, нарахованих за активами.

За зверненням Української асоціації інвестиційного бізнесу (членом якої є товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Акерс інвест» згідно договору від 15.04.2005 №99) державним підприємством «Українське бюро лінгвістичних експертиз НАН України» проведено лінгвістичну експертизу і надано висновок експертного дослідження від 19.08.2014 №056/429.

Так, на розгляд експерта було винесено такі питання: чи можливо визначити шляхом лінгвістичного аналізу речення, з якого складається підпункт 136.1.9 пункту 136.1 статті 136 Податкового кодексу України, якої частини зазначеного підпункту стосується вираз "крім доходів, отриманих у вигляді процентів, нарахованих за такими активами"; чи є лінгвістичні підстави стверджувати, що вираз «крім доходів, отриманих у вигляді процентів, нарахованих за такими активами» у тексті підпункту 136.1.9 пункту 136.1 статті 136 Податкового кодексу України стосується лише активів фондів операцій з нерухомістю; чи є лінгвістичні підстави стверджувати, що вираз «крім доходів, отриманих у вигляді процентів, нарахованих за такими активами» у тексті підпункту 136.1.9 пункту 136.1 статті 136 Податкового кодексу України стосується і активів фондів операцій з нерухомістю, і активів інститутів спільного інвестування.

На поставлені питання експертом зазначено:

- попри складну синтаксичну структуру речення, з якого складається підпункт 136.1.9 пункту 136.1 статті 136 Податкового кодексу України, зв'язки між його окремими компонентами є прозорими й однозначними, тому змістові зв'язки виразу «крім доходів, отриманих у вигляді процентів, нарахованих за такими активами» можуть бути встановлені за суто формальними показниками;

- є лінгвістичні підстави стверджувати, що вираз «крім доходів, отриманих у вигляді процентів, нарахованих за такими активами» у тексті підпункту 136.1.9 пункту 136.1 статті 136 Податкового кодексу України стосується лише активів фондів операцій з нерухомістю;

- лінгвістичних підстав стверджувати, що вираз "крім доходів, отриманих у вигляді процентів, нарахованих за такими активами" у тексті підпункту 136.1.9 пункту 136.1 статті 136 Податкового кодексу України стосується і активів фондів операцій з нерухомістю, і активів інститутів спільного інвестування, немає.

У висновку від 19.08.2014р. №056/429 було досліджено змістові та граматичні зв'язки тексту підпункту 136.1.9. пункту 136.1. статті 136 Податкового кодексу України і надано їм ґрунтовний аналіз. При цьому експерт проаналізував обидва можливі варіанти тлумачення тексту.

Слід зазначити, що розширене тлумачення підпункту 136.1.9 пункту 136.1 статті 136 Податкового кодексу України є неможливим, оскільки не відповідає основними засадам податкового законодавства та принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права.

Відповідно до статті 4 Податкового кодексу України податкове законодавство базується на принципі презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Колегія суддів касаційної інстанції вважає за доцільне звернути увагу на те, що індивідуальна податкова консультація не може складатись лише з послідовного цитування нормативних актів і не містити остаточних та чітких висновків. Тобто, індивідуальна податкова консультація не повинна сама по собі давати привід для подвійного тлумачення зазначеного в тексті консультації.

Так, зокрема, Вищий адміністративний суд України в інформаційному листі від 01.06.2010р. №781/11/13-10 (п.1.1) стосовно індивідуальних правових актів зазначив, «Головною рисою таких актів є їхня конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб'єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв'язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата - конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами».

Отже, рекомендація стосовно конкретної ситуації, що виникла у певному податковому періоді у платника податків має чітко зазначатись в тексті індивідуальної податкової консультації.

Однак, при наданні податкової консультації податковим органом не враховано зазначені обставини, у зв'язку з чим колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовних вимог про визнання недійсною індивідуальної податкової консультації наданої ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м.Києві у формі листа від 21.11.2014р. №5810/10/26-55-11-01-10.

Щодо позовних вимог в частині зобов'язання податкового органу надати позивачу нову податкову консультацію у відповідності до норм матеріального права та з урахуванням висновків суду, колегія суддів погоджується з судом апеляційної інстанції, що дані вимоги заявлені передчасно, оскільки відповідно до абз.2 п.53.3 ст.53 Податкового кодексу України визнання судом такої податкової консультації недійсною є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду

Оскільки на час звернення позивача до суду з даною вимогою не існувало підстав для надання нової податкової консультації, судом обґрунтовано визнано ці вимоги такими, що не підлягають задоволенню, оскільки право позивача на отримання нової консультації не порушено.

Доводи касаційної скарги не спростовують зазначених висновків суду.

За таких обставин, судом апеляційної інстанції, виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі не вбачається.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 28 січня 2014 року в незмінній частині та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: ___________________ Н.Є. Маринчак

Судді: ___________________ О.В. Вербицька

___________________ А.М. Лосєв