Справа № 378/1143/14-а
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2016-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 378/1143/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Галич Ю.М. Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
У Х В А Л А

Іменем України

19 січня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.,

за участю секретаря Гуцул О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві (без фіксування технічними засобами) апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Ставищенського районного суду Київської області від 26 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Ставищенському районі Київської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов"язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до Ставищенського районного суду Київської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Ставищенському районі Київської області (далі - Відповідач) про визнання противоправною бездіяльності Відповідача по невиконанню рішення Європейського суду з прав людини по виконанню рішення національного суду в даному випадку справа за №2-а-133, 2009 року від 15 червня 2009 року Ставищенського районного суду Київської області; зобов'язання Відповідача прийняти рішення по виконанню рішення Європейського суду з прав людини по виконанню рішення національного суду в даному випадку справа за №2-а-133, 2009 року від 15 червня 2009 року Ставищенського районного суду Київської області про виплату на користь Позивача державної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком з 01 жовтня 2011 року.

Постановою Ставищенського районного суду Київської області від 26 листопада 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі або направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно ч.6 ст.12 КАС України під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, однак в судове засідання не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особисту участь сторін в судовому засіданні не визнано обов»язковою, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України вважає можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Ставищенського районного суду Київської області у справі №2-а-4, 2008 року від 28 лютого 2008 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково, визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у Ставищенському районі Київської області та зобов»язано Управління Пенсійного фонду України у Ставищенському районі Київської області провести ОСОБА_2 з 01 січня 2007 року перерахунок пенсії по інвалідності згідно ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 8 мінімальних розмірів пенсій за віком, та 75 % мінімальної пенсії за віком за шкоду, заподіяну здоров»ю, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» з наступним перерахунком її у відповідності до змін діючого законодавства та встановлення нових розмірів прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність (а.с.136-143).

Постанова Ставищенського районного суду Київської області від 28 лютого 2008 року залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2009 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20 жовтня 2011 року.

Постановою Ставищенського районного суду Київської області у справі № 2-а-133, 2009 року від 15 червня 2009 року адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Ставищенському районі Київської області про визнання протиправними дій пенсійного фонду щодо ненарахування та невиплати йому основної та додаткової пенсії відповідно ст.ст.50, 54 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов»язання здійснити такий перерахунок та виплату з 22 травня 2008 року до дату винесення рішення, тобто по 15 червня 2009 року, задоволено (а.с.7-8).

Рішенням Європейського суду з прав людини по виконанню рішення національного суду (справа №2-а-133, 2009 року від 15 червня 2009 та справа №2-а-4, 2008 року від 28 лютого 2008 року, розглянуті Ставищенським районним судом Київської області) визнано, що було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції та вказано, що протягом трьох місяців держава-відповідач має виконати рішення національних судів ухвалених на користь заявників, які підлягають виконанню та сплати 2000 евро, кожному заявнику або його спадкоємцю у заявах, зазначених у додатку 1, де ОСОБА_2 рахується під номером 80 (а.с.15, 131-132, 146-174).

З довідки управління пенсійного фонду від 02.08.2013 року №4500/04 вбачається, що пенсія Позивачу згідно рішень національного суду була виплачена по серпень 2011 року включно (а.с.128).

Згідно вимоги №1404-2./11-В від 28.08.2014 року головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Єжова М.В., Управління Пенсійного фонду України у Ставищенському районі Київської області повинно повідомити про повне або часткове виконання рішення Ставищенського районного суду Київської області у справі №2-а-133, 2009 року від 15 червня 2009 року, з наданням підтверджуючих документів та зазначенням суми перерахунку (а.с.9).

Поряд з цим, Відповідач зазначає, що рішення Ставищенського районного суду Київської області від 15 червня 2009 року на даний час виконане, а Позивач посилається на те, що не виконується інше рішення цього ж суду від 28 лютого 2008 року, зазначене у рішенні Європейського суду.

Як вбачається з матеріалів справи та зі змісту адміністративного позову, Позивач вказує про невиконання Відповідачем постанови Ставищенського районного суду Київської області від 15 червня 2009 року.

Згідно ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Пунктом 9 частини 2статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи - рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Відповідно абз.9 ч.1 ст.1 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» виконання рішення - це виплата Стягувачеві відшкодування та вжиття додаткових заходів індивідуального характеру; вжиття заходів загального характеру.

Положеннями статті 7 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що протягом десяти днів від дня отримання повідомлення Суду про набуття Рішенням статусу остаточного Орган представництва: ****) надсилає Стягувачеві повідомлення з роз'ясненням його права подати до державної виконавчої служби заяву про виплату відшкодування, в якій мають бути зазначені реквізити банківського рахунка для перерахування коштів; б) надсилає до державної виконавчої служби оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України. Автентичність перекладу засвідчується Органом представництва.

Державна виконавча служба упродовж десяти днів з дня надходження документів, зазначених у пункті «б» цієї частини, відкриває виконавче провадження.

Неподання Стягувачем заяви про виплату відшкодування не є перешкодою для виконання Рішення.

Згідно ч.1, 5 ст.8 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» виплата Стягувачеві відшкодування має бути здійснена у тримісячний строк з моменту набуття Рішенням статусу остаточного або у строк, передбачений у Рішенні.

Підтвердження списання відшкодування, отримане від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та підтвердження виконання всіх вимог, зазначених у резолютивній частині остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, резолютивній частині остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, у рішенні Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, у рішенні Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України, є для державної виконавчої служби підставою для закінчення виконавчого провадження.

Поряд з цим, положеннями статті 10 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що з метою забезпечення відновлення порушених прав Стягувача, крім виплати відшкодування, вживаються додаткові заходи індивідуального характеру.

Додатковими заходами індивідуального характеру є: а) відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який Стягувач мав до порушення Конвенції (restitutio in integrum); б) інші заходи, передбачені у Рішенні.

Відповідно ч.1, 2 ст.11 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» протягом десяти днів від дня одержання повідомлення про набуття Рішенням статусу остаточного Орган представництва: а) надсилає Стягувачеві повідомлення з роз'ясненням його права порушити провадження про перегляд справи та/або про його право на відновлення провадження відповідно до чинного законодавства; б) повідомляє органи, які є відповідальними за виконання передбачених у Рішенні додаткових заходів індивідуального характеру, про зміст, порядок і строки виконання цих заходів. До повідомлення додається переклад Рішення, автентичність якого засвідчується Органом представництва.

Контроль за виконанням додаткових заходів індивідуального характеру, передбачених у Рішенні, що здійснюються під наглядом Комітету міністрів Ради Європи, покладається на Орган представництва.

Статтею 1 вказаного Закону визначено, що орган представництва - орган, відповідальний за забезпечення представництва України в Європейському суді з прав людини та координацію виконання його рішень.

В силу вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2006 року №784, функції Органу представництва виконує Міністерство юстиції України через Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини.

Тому, органом, що уповноважений повідомляти органи, які є відповідальними за виконання передбачених у рішенні Європейського суду з прав людини додаткових заходів індивідуального характеру, про зміст, порядок і строки виконання цих заходів, а також контролювати вжиття цих заходів такими органами є Урядовий уповноважений у справах Європейського суду з прав людини.

Положеннями статті 12 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що органи, відповідальні за виконання додаткових заходів індивідуального характеру, зобов'язані: а) невідкладно та у визначений Рішенням та/або чинним законодавством строк виконати додаткові заходи індивідуального характеру; б) надавати інформацію на запити Органу представництва про перебіг і наслідки виконання додаткових заходів індивідуального характеру; в) дієво та без зволікань реагувати на подання Органу представництва; г) про виконання додаткових заходів індивідуального характеру повідомити Орган представництва.

Аналізуючи наведені правові норми, колегія суддів вважає, що обов'язок виконати рішення національного суду, передбачений у рішенні Європейського суду з прав людини, по своїй суті, є додатковим заходом індивідуального характеру в розумінні Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Законодавством визначено, що вжиття додаткових заходів індивідуального характеру, передбачених у рішенні Європейського суду з прав людини, в тому числі щодо виконання рішення національного суду, повинно здійснюватись органами відповідальними за їх вжиття.

Державна виконавча служба України, з метою вжиття заходів індивідуального характеру, передбачених у рішенні Європейського суду з прав людини, в тому числі шляхом виконання рішення національного суду, наділена вичерпним переліком повноважень, а саме щодо здійснення постійного контролю за станом його виконання та повідомлення Секретаріату Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини про хід виконання останнього.

Відповідно п.п.49 п.4 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 395/2011, забезпечення виконання рішень Європейського суду з прав людини у справах проти України відповідно до покладених завдань здійснює Міністерство юстиції України.

Відповідачем у справах щодо оскарження рішень дій або бездіяльності державних виконавців та посадових осіб Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції та відділів державної виконавчої служби головних управлінь юстиції в областях містах Києві та Севастополі районних, міських, районних у містах відділів державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції є відповідний орган державної виконавчої служби.

Положеннями статті 257 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 181 цього Кодексу.

Колегія суддів звертає увагу, що на суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, покладається обов»язок контролю за виконанням судового рішення.

Такий контроль здійснюється, як за ініціативою суду шляхом зобов»язання суб»єкта владних повноважень надати звіт про виконання рішення, так і за ініціативою заінтересованих осіб шляхом подання ними заяви в порядку та у строки, встановлені ст. 267 КАС України.

Визначення процесуальним законом спеціального порядку контролю за виконанням судового рішення виключає можливість звернення заінтересованої особи до суду в загальному порядку (в порядку позовного провадження).

Таким чином, вказані вимоги Позивача повинні розглядатись в порядку судового контролю за виконання судових рішень в адміністративній справі.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, оскільки Позивачем при зверненні до суду обрано неналежний спосіб захисту порушеного права у зв»язку з невиконанням суб»єктом владних повноважень судового рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 201, 202 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, оскаржуване судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Ставищенського районного суду Київської області від 26 листопада 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Ухвала складена в повному обсязі 21 січня 2016 року.

.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.