Справа № 819/2544/14-а
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2016-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

13 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідачаГриціва М.І.,
суддів:Волкова О.Ф., Кривенди О.В., -
розглянувши заяву Тернопільської єпархії Української Православної Церкви (далі - Єпархія УПЦ) про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від

24 вересня 2015 року у справі за позовом Єпархії УПЦ до Тернопільської обласної державної адміністрації (далі - ОДА), терті особи - Департамент культури, релігії та національностей Тернопільської обласної державної адміністрації, Бутинська сільська рада Збаразького району Тернопільської області, Релігійна громада «Парафія святого Архистратига Михаїла» села Бутин Збаразького району Тернопільської області про скасування розпорядження голови ОДА від 25 вересня 2014 року № 399-од,

встановила:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 24 вересня 2015 року залишив без змін постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 січня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2015 року про відмову у задоволенні позову.

Не погодившись з ухвалою Вищого адміністративного суду України, Єпархія УПЦ подала заяву про її перегляд Верховним Судом України з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції статей 12, 14 Закону України від 23 квітня 1991 року № 987-XII «Про свободу совісті та релігійні організації» (далі - Закон № 987-XII), що, на думку заявника, підтверджується постановою Вищого адміністративного суду України від 3 липня 2014 року (справа

№ К/800/28086/13).

Також заявник покликається на наявність, передбаченої пунктом 5 частини першої статті 237 КАС підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України від 13 січня 2015 року (справа № 21-542а14) висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України перевірила наведені у заяві доводи і дійшла висновку про таке.

За правилами пункту 1 частини першої статті 237 КАС одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмету спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

У рішенні суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, йдеться про те, що прийняття нового статуту релігійної організації у зв'язку з переходом релігійної громади УПЦ області під юрисдикцію УПЦ КП відбувалося з дотриманням процедури, встановленої статями 12, 14 Законом № 987-XII, а оскаржуване розпорядження голови ОДА прийняте в межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством.

У рішенні, наданому для порівняння, статут релігійної громади (парафії) у новій редакції не міг бути зареєстрованим, оскільки при його затвердженні не був дотриманий порядок прийняття, затвердження та внесення на розгляд органів державної влади для реєстрації.

Зі змісту цих рішень випливає, що в основі того чи того правозастосування лежать відмінні між собою фактичні обставини (різна доказова база), які зумовили відповідне трактування і застосування зазначених норм права й ухвалення судових рішень, які за юридичним значенням не можна визнати неоднаковими.

З наведеного випливає, що рішення суду касаційної інстанції, додані на обґрунтування заяви, ухвалені за інших фактичних обставин, а тому не підтверджують наявність неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах і у зв'язку з цим унеможливлюють відкриття провадження у справі.

Посилання на постанову Верховного Суду України від 13 січня 2015 року є неприйнятним, позаяк у ній не сформульовано правового висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

З огляду на викладене, керуючись статтею 240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Відмовити у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом Тернопільської єпархії Української Православної Церкви до Тернопільської обласної державної адміністрації, терті особи - Департамент культури, релігії та національностей Тернопільської обласної державної адміністрації, Бутинська сільська рада Збаразького району Тернопільської області, Релігійна громада «Парафія святого Архистратига Михаїла» села Бутин Збаразького району Тернопільської області про скасування розпорядження голови ОДА від 25 вересня 2014 року № 399-од для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 24 вересня 2015 року.

Суддя-доповідач М.І. Гриців

Судді: О.Ф. Волков

О.В. Кривенда