Справа № 2а-1916/09/1470
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2016-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2016 року м. Київ К/9991/60971/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби

на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.11.2009

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2012

у справі № 2а-1916/09/1470

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мед Парк Україна»

до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва

про визнання нечинним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.11.2009, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2012, адміністративний позов задоволено. Визнано неправомірним та скасовано рішення ДПІ у Центральному районі м.Миколаєва про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 11.12.2008 № .

ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено такі обставини.

ДПА у Закарпатський області проведено перевірку господарської одиниці ТОВ «Мед Парк Україна», розташованої за адресою: м. Ужгород, вул.Л.Толстого, 5, за результатами якої складено акт від 20.11.2008 № 001248. На підставі акта перевірки ДПІ у Центральному районі м.Миколаєва складено оспорювань рішення від 11.12.2008 № .

За рішенням ДПІ у Центральному районі м.Миколаєва від 11.12.2008 № до ТОВ «Мед Парк Україна» застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 532289,25 грн., в т.ч.:

в сумі 524889,25 грн. штрафні (фінансові) санкцій застосовано на підставі п. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР за порушення вимог п. 1 ст. 3 цього Закону, що полягало у тому, що позивач не роздрукував відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункових операцій. При цьому податковим органом встановлено, що позивач надавав послуги з паркування автомобілів з використанням 22 паркоматів;

в сумі 7480,00 грн. штрафні (фінансові) санкцій застосовано на підставі п. 2 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР за порушення вимог п. 2 ст. 3 цього Закону, що полягало у тому, що позивач проводив розрахункові операції через 22 паркомати, що є реєстраторами розрахункових операцій, не переведеними у фіскальний режим роботи та незареєстрованими органами ДПС.

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що застосовані позивачем паркомати згідно зі свідоцтвами про держану метрологічну атестацію та свідоцтвами про повірку робочого стану вимірювальної техніки, згідно з інформацією, наданою Українським державним науково-дослідним інститутом технологій товарно-грошового обігу, фінансових і фондових ринків, є паркувальними білетними машинами.

Позивач проводив отримані за послуги паркування кошти через РРО - касовий апарат «Міні 500 ме», фіскалізований та опломбований у встановленому порядку.

При перевірці правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, правової оцінки встановлених судами обставин суд касаційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР (далі - Закону № 265/95-ВР) суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій.

Відповідно до пункту 3 статті 3 Закону № 265/95-ВР зазначені суб'єкті зобов'язані застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування.

Відповідно до статті 11 Закону № 265/95 терміни переведення суб'єктів підприємницької діяльності на облік розрахункових операцій у готівковій та безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) із застосуванням РРО встановлюються Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики, Державної податкової адміністрації України та Національного банку України.

Пунктом 6 додатка до Постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.2001 № 121 «Про терміни переведення суб'єктів підприємницької діяльності на облік розрахункових операцій у готівковій та безготівковій формі із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій» (далі - Постанова № 121) встановлено термін переведення суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють послуги з паркування автотранспортних засобів у спеціально відведених і обладнаних місцях, на облік розрахункових операцій у готівковій і безготівковій формі із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій, до 01.07.2001.

Пунктом 2 Постанови № 121 на Міністерство промислової політики України було покладено обов'язок забезпечити організацію розроблення автоматів з продажу товарів (послуг), які відповідатимуть зазначеним вимогам, а також запам'ятовуючих пристроїв (фіскальної пам'яті) для оснащення автоматів, що вже діють.

Статтею 12 Закону № 265/95-ВР передбачено, що на території України дозволяється реалізовувати та застосовувати лише ті РРО вітчизняного та іноземного виробництва, які включені до Державного реєстру та конструкція і програмне забезпечення яких відповідає конструкторсько-технологічній та програмній документації виробника.

Таким чином, суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють послуги з паркування автотранспортних засобів у спеціально відведених і обладнаних місцях, до часу виконання державою обов'язку щодо забезпечення переведення суб'єктів господарювання на облік розрахункових операцій у готівковій формі, тобто до часу розроблення автоматів з продажу послуг паркування, в якому будуть реалізовані фіскальні функції, а також запам'ятовуючих пристроїв (фіскальної пам'яті) для оснащення автоматів, що вже діють, не можуть притягуватися до відповідальності за порушення, які полягали у використанні при здійсненні розрахункових операцій непереведених у фіскальний режим роботи та незареєстрованих РРО.

Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції вважає за правильне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.11.2009 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2012 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою, поданою безпосередньо до Верховного Суду України у порядку, встановленому статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун