Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2016-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2016 року м. Київ К/9991/36618/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів Рецебуринського Ю.Й. (доповідача),

Ємельянової В.І.,

Швеця В.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3 до Державної митної служби України, Чопської митниці про скасування наказу, поновлення на посаді,

за касаційними скаргами Державної митної служби України та Чопської митниці на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 8 листопада 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 8 травня 2012 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ Державної митної служби України від 4 березня 2011 року №343-к про припинення перебування на державній службі в митних органах України відповідно до пункту 6 частини першої статті 30 Закону України «Про державну службу»; визнати протиправним та скасувати наказ Чопської митниці від 4 березня 2011 року №304-к; поновити на посаді начальника сектору митного оформлення №2 відділу митного оформлення №2 митного поста «Чоп-залізничний» Чопської митниці.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 8 листопада 2011 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 8 травня 2012 року, позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної митної служби України від 4 березня 2011 року №343-к та наказ Чопської митниці від 4 березня 2011 року №304-к. Поновлено ОСОБА_3 на посаді начальника сектору митного оформлення №2 митного поста «Чоп-залізничний» Чопської митниці з 4 березня 2011 року.

У касаційній скарзі відповідачі, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалені ними судові рішення та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні касаційних скарг з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у лютому 2011 року начальником Чопської митниці внесено подання про припинення перебування ОСОБА_3 на державній службі в митних органах за порушення присяги.

Наказом Державної митної служби України від 4 березня 2011 року №343-к «По особовому складу митних органів» припинено перебування ОСОБА_3 на посаді начальника сектору митного оформлення №2 відділу митного оформлення №2 митного поста «Чоп-залізничний» Чопської митниці на підставі пункту 6 частини першої статті 30 Закону України «Про державну службу».

Чопською митницею винесено наказ від 4 березня 2011 року №304-к «По особовому складу» та зобов'язано провести розрахунок з позивачем з виплатою грошової компенсації за невикористану відпустку.

Накази винесено на підставі аналізу результатів його службової діяльності та подання Чопської митниці, у яких встановлено факти неналежної організації роботи підпорядкованих підрозділів та відсутність належного контролю за роботою підлеглих, що призвело до недотримання підпорядкованими працівниками вимог законодавства України та вчинення ними неправомірних дій, в результаті чого було звільнено ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 Також зазначено, що позивач за час проходження служби неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, тому відповідачами встановлено недотримання ним основних принципів державної служби, чим порушено присягу державного службовця.

Текст Присяги наведено у частині другій статті 17 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII: «Повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити народові України, суворо дотримувати Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов'язки».

Відповідно до частин першої, другої статті 14 Закону №3723-XII за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює, до державного службовця застосовуються дисциплінарні стягнення; до службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу, як попередження про неповну службову відповідність і затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Пунктом 6 частини першої статті 30 Закону №3723-XII визначено, що державна служба припиняється у разі відмови державного службовця від прийняття або порушення Присяги, передбаченої у статті 17 цього Закону.

Цією нормою визначено не окремий вид відповідальності державних службовців за порушення Присяги, а спеціальну підставу для припинення державної служби. Саме ж припинення державної служби відбувається у формі звільнення.

Порушення Присяги може бути наслідком недотримання, порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) норм.

Звільнення за порушення присяги може мати місце лише тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Пунктом 1 Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року №950 передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання особою, уповноваженою на виконання функцій держави, службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об'єднанню громадян, стосовно цієї особи може бути проведено службове розслідування.

Таким чином, підтвердження факту невиконання або неналежного виконання особою, уповноваженої на виконання функцій держави, своїх службових обов'язків, перевищення цією особою своїх повноважень, що заподіяло значної матеріальної шкоди державі, встановлюється за результатами службового розслідування відносно цієї особи.

Судами встановлено, що службове розслідування відносно позивача не проводилось, отже відповідачами недотримано норм чинного законодавства щодо проведення службового розслідування, чим порушено права позивача, зокрема, щодо надання письмових пояснень.

Крім того, відповідачами не встановлено, якими саме діями позивачем порушено Присягу державного службовця, а отже недоведено факту її порушення, у зв'язку із чим оскаржувані накази є неправомірними.

Отже, правильними є висновки судів про задоволення позовних вимог та скасування оскаржуваних наказів, оскільки не встановлено порушень позивачем Присяги державного службовця.

Суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И ЛА:

Касаційні скарги Державної митної служби України та Чопської митниці залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 8 листопада 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 8 травня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута у порядку і з підстав, передбачених статтями 235-237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді Ю.Й. Рецебуринський

В.І. Ємельянова

В.В. Швець