Справа № 804/9150/13-а
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2016-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 січня 2016 рокусправа № 804/9150/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чумака С. Ю.

суддів: Гімона М.М. Олефіренко Н.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року у справі № 804/9150/13-а за позовом Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області до Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Самарського району м. Дніпропетровська про зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив зобовязати відповідача виконати обовязкові вимоги від 3 червня 2013 року № 04-06-05-15/6915 на загальну суму 72042,10 грн. шляхом, визначеним у вимозі.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. При цьому суд першої інстанції, посилаючись на правову позицію Верховного Суду України, виходив з того, що з позовом про стягнення збитків, завданих бюджетній установі або державі, орган ДФІ не звертався, а заявлений спосіб захисту інтересів держави в даній адміністративній справі не є належним.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що висновки, викладені в оскаржуваному рішенні не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать нормам матеріального права в частині застосування ч. 2 ст. 15, п. 10, ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» та ст. 19 Конституції України. Наполягав, що спірні пункти вимоги сформульовані коректно і є здійсненими, та законними, а тому обов'язковими до виконання.

Справу відповідно до вимог ст. 197 КАС України розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

На виконання п. 1.2.4.2 плану роботи Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області на І квартал 2013 року та на підставі направлення від 04.03.2013 року № 455-13 посадовими особами позивача проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Самарського району за період з 01.09.2010 року по завершений звітний період 2013 року, про що складений акт від 15.05.2013 № 06-19/64.

За результатами ревізії складено акт від 15 травня 2013 року № 06-19/64, відповідно до якого, ревізією, зокрема, встановлено:

- проведення зайвих витрат коштів підприємства, внаслідок завищення обсягу та вартості виконаних ремонтно-будівельних робіт, на загальну суму 70652,4 грн., чим порушено вимоги пункту 4.2.1.4 ДБН Д. 1.1-1 - 2000, статті 9 Закону № 996-ХІУ;

- проведення зайвих витрат бюджетних коштів за договорами, укладеними КВ ЖРЕП Самарського району з ПП БК ЮВАІ, внаслідок завищення обсягу та вартості виконаних ремонтно-будівельних робіт, включених в Акти ф. КБ-2в, на загальну суму 25295,37 грн., чим порушено пункти 3.3.10.1, 1.3.4.1 ДБН Д. 1.1-1-2000, статті 9 Закону № 996-ХІУ;

- зайву сплату внесків до державних цільових фондів по незаконно виплаченій заробітній платі в сумі 5378,86 грн., чим порушено вимоги статті 7 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 № 2464-VІ;

- проведення зайвих витрат коштів, внаслідок, покриття за рахунок коштів підприємства витрат власників нежитлових приміщень з оплати експлуатаційних витрат та надання послуг зі зберігання майна, на загальну суму 5890,8 грн., чим порушено вимоги статті 9 Закону України №996, в частині своєчасності відображення господарських операцій, пункту 6 П(С)БО №16 Витрати, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року №318, пункту 5 П(С)БО15 Дохід, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 року №290, пункту 5 П(С)БО №10 Дебіторська заборгованість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08.10.1999 року №237;

- проведення зайвих витрат бюджетних коштів через завищення вартості робіт за договорами, укладеними КВ ЖРЕП Самарського району з ТОВ СП Ліфтреммонтаж Дніпро на суму 6794,20 грн., внаслідок не підтвердження первинними документами витрат, повязаних з роботою машин і механізмів, вартість яких включена до акту виконаних робіт, чим порушено пункт 3.3.10.1 ДБН Д. 1.1-1-2000, статті 9 Закону № 996-XIV;

На підставі вказаного акту ревізії та зазначених в ньому висновків відповідачу направлено обовязкові вимоги від 03.06.2013 року № 04-06-05-15/6915, якими зобовязано усунути порушення, що були виявлені в ході ревізії фінансово-господарської діяльності підприємства, а саме, зобовязано:

- відшкодувати в повному обсязі зайві витрати коштів підприємства в загальній сумі 70652,4 грн., шляхом поновлення в обліку дебіторської заборгованості фізичних осіб та стягнення з них грошових коштів шляхом перерахування на розрахунковий рахунок підприємства, в тому числі шляхом проведення претензійно-позовної роботи;

- відшкодувати в повному обсязі зайві витрати коштів підприємства в загальній сумі 25295,37 грн., шляхом поновлення в обліку дебіторської заборгованості фізичних осіб та стягнення з них грошових коштів шляхом перерахування на розрахунковий рахунок підприємства, в тому числі шляхом проведення претензійно-позовної роботи, з подальшим перерахування коштів у сумі 25295,37 грн. у дохід місцевого бюджету на реєстраційний рахунок №0002 (код платежу 21080500 «Інші надходження», одержувач УДКСУ у Індустріальному районі м. Дніпропетровська, , банк одержувача ГУДКСУ у Дніпропетровській області, МФ0 805012);

- відшкодувати в повному обсязі зайво сплачені кошти в сумі 5378,86 грн., шляхом проведення перерахунку сум внесків до державних цільових фондів та повернення зайво сплачених коштів шляхом зарахування їх до майбутніх платежів;

- відшкодувати в повному обсязі зайві витрати коштів підприємства в загальній сумі 5890,80 грн. шляхом предявлення власникам нежитлових приміщень, майна (автотранспорту та залізобетонних плит) до оплати рахунків та стягнення з них грошових коштів на розрахунковий рахунок підприємства, в тому числі шляхом проведення претензійно-позовної роботи;

- відшкодувати в повному обсязі зайві витрати коштів підприємства в загальній сумі 6794,20 грн., шляхом поновлення в обліку дебіторської заборгованості фізичних осіб та стягнення з них грошових коштів шляхом перерахування на розрахунковий рахунок підприємства, в тому числі шляхом проведення претензійно-позовної роботи, з подальшим перерахуванням коштів у сумі 6794,20 грн у дохід місцевого бюджету на реєстраційний рахунок №0002 (код платежу 21080500 Інші надходження, одержувач УДКСУ у Індустріальному районі м. Дніпропетровська, , банк одержувача ГУДКСУ у Дніпропетровській області, МФО 805012);

- керівника та головного бухгалтера в подальшому здійснювати постійний контроль за дотриманням бухгалтерією розрахункової дисципліни на підприємстві, своєчасним обліком та реєстрацією господарських операцій;

- враховуючи виявлення за результатами ревізій порушень, що призвели до завдання матеріальної шкоди (збитків) філіям підприємства на суму, що перевищує розмір 50 мінімальних заробітних плат, встановлених Законами України про Державний бюджет на відповідні роки, відповідно до статті 130 Кодексу законів про працю розглянути питання про звільнення працівників підприємства, якими допущено порушення у вказаних розмірах: директора підприємства за оплату актів виконаних робіт в яких завищено вартість робіт;

- за допущені порушення, що мають повторювальний характер відповідно до ст. 130 Кодексу законів про працю розглянути питання про звільнення працівників підприємства, якими допущено такі порушення.

Позивач листом-нагадуванням від 03.06.2013 року № 04-06-05-15/6915 звернувся до відповідача з вимогою вжити необхідні заходи щодо повного усунення фінансових порушень. Однак, відповідач обовязкові вимоги не виконав, порушення не усунув.

Не погоджуючись з виставленими вимогами, позивач оскаржив пункт 2 вимоги від 03.06.2013 року № 04-06-05-15/6915 до суду.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.09.2013 року по справі №804/9058/13-а адміністративний позов Комунального підприємства Житлове господарство Самарського району Дніпропетровської міської ради до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області про визнання нечинної вимоги в пункті 2 від 03.06.2013 року №04-06-05-15/6915 задоволено повністю.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.11.2014 року у справі №804/9058/13-а апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області залишено без задоволення, постанову від 17.09.2013 року залишено без змін.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 07.10.2015 року у справі №К/800/17374/15 постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.09.2013 року по справі №804/9058/13-а та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.11.2014 року скасовано, ухвалено нове рішення, у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства Житлове господарство Самарського району Дніпропетровської міської ради відмовлено.

При вирішення справи по суті, колегія суддів виходить з наступного.

За змістом до частини першої статті 1 Закону України від 26 січня 1993 року № 2939-XII «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі - Закон № 2939-XII) здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі - Положення, Держфінінспекція відповідно), визначено, що Держфінінспекція є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах або міжрайонні, об'єднані в районах та містах територіальні органи, головних інспекторів у районах та містах (пункт 7 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція має право в установленому порядку, зокрема: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (підпункт 15); у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства (підпункт 18); при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України (підпункт 21).

Положенням установлено, що Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб і, у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми узгоджуються з положеннями статті 10 Закону № 2939-ХІІ, якою визначено права органу державного фінансового контролю. Зокрема, пунктом 7 передбачено право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Згідно з пунктом 10 статті 10 Закону № 2939-ХІІ органу державного фінансового контролю надано право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а відповідно до пункту 13 цієї норми - при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону № 2939-XII законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Таким чином, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного і місцевих бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства має право пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Отже, органу державного фінансового контролю надано право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, в пунктах 3, 4, 6 позивачем заявлено вимоги, які вказують на виявлені збитки, їх розмір та зобов'язання стягнення збитків.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність обчислення їх розміру та наявність підстав для стягнення збитків перевіряє суд, який розглядає такий позов.

Таким чином, виявлені під час ревізії збитки не можуть бути примусово відшкодовані шляхом пред'явлення вимоги про зобов'язання забезпечити стягнення чи повернення коштів.

Вказані висновки колегією суддів здійснені з урахуванням правової позиції Верховного Суду України у справі № 826/10350/14 (постанова ВСУ від 23 червня 2015 року), яка відповідно до вимог ч. 2 ст. 161 та ч. 1 ст. 244? Кодексу адміністративного судочинства України повинна враховуватись судами при застосуванні правових норм в аналогічних правовідносинах.

За таких обставин, враховуючи наведені норми законів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції має бути залишена без змін.

Крім того, ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2015 року відстрочено Державній фінансовій інспекції в Дніпропетровській області сплату судового збору до ухвалення остаточного судового рішення у справі.

Відповідно до ст. 94 КАС України, суд вирішує питання про стягнення судового збору відповідно до правил розподілу судових витрат. Оскільки ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2016 року апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області залишено без задоволення, відстрочені судові витрати пов'язаних із сплатою судового збору за подання апеляційної скарги, а саме 80,39 грн. (73,08*110%), підлягають стягненню з апелянта.

На підставі викладеного, керуючись статтями 94, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України,суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року у справі № 804/9150/13-а залишити без змін.

Стягнути до спеціального фонду Державного Бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 80 (вісімдесят) гривень 39 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області.

Ухвала суду апеляційної інстанції, прийнята в порядку письмового провадження, набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів після набрання законної сили до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: С.Ю. Чумак

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: Н.А. Олефіренко