Справа № 554/12596/15-а
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2016-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 року м. ПолтаваСправа № 554/12596/15-а

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Єресько Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Шевченко О.С.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Безпалько Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту охорони здоров'я Полтавської обласної державної адміністрації , третя особа: Полтавський обласний центр медико-соціальної експертизи про визнання недійсним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

25 грудня 2015 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту охорони здоров'я Полтавської обласної державної адміністрації (надалі відповідач або Департамент), третя особа: Полтавський обласний центр медико-соціальної експертизи, де просила визнати недійсним та скасувати наказ від 10.09.2015 № 819 про поліпшення роботи служби медико - соціальної експертизи в Полтавській області, виданий директором Департаменту охорони здоров'я Полтавської обласної адміністрації.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що оскаржуваний наказ на її думку суперечить постанові КМУ від 03.12.2009 № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи», в якому чітко вказано, що міські та районні комісії утворюються з розрахунку одна комісія на 100 тис. чоловік віком від 18 років і старше, міжрайонні - у районах і містах з кількістю населення менш як 100 тис. чоловік. Діючий штатний розпис Полтавського обласного Центру МСЕ був складений на підставі відповідних норм та не суперечив законодавству. Зазначала, що оскаржуваний наказ також не відповідає вимогам, передбаченим Додатком № 49 до наказу Міністерства охорони здоров'я України від 23.02.2000 № 33 «Про штатні нормативи та типові штати охорони здоров'я, оскільки штатна структура Полтавського обласного центру МСЕ відповідає зазначеному додатку № 49. Пояснювала, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 17.09.2015 по цивільній справі № 545/1491/15-ц її поновлено на посаді головного лікаря Полтавського обласного МСЕ з 23.05.2015, і як працівник зазначеного Центру вважає, що звільнення працівників, які відбудуться на підставі оскаржуваного наказу про внесення змін до структури (складу) та штатного розпису цього Центру будуть незаконними.

В судовому засіданні заявою позивач змінила підставу позову, зазначивши, що на виконання наказу відповідача від 10.09.2015 № 819 «Про поліпшення роботи служби медико-соціальної експертизи в Полтавській області» Полтавським обласним центром медико-соціальної експертизи був виданий наказ № 48 від 17.09.2015 «Про внесення змін до структури (складу) та штатного розпису Полтавського обласного Центру МСЕ», яким внесено зміни до структури (складу) та штатного розпису Полтавського обласного центру МСЕ № 2 та створення на її основі обласної МСЕК зі скороченням при цьому її штатної чисельності. Отже, скорочення штатної чисельності працівників обласної МСЕК № 1 призведе до збільшення навантаження на одне засідання на інші МСЕК, що призведе до погіршення становища працівників. Тому вважає, що спірні правовідносини сторін виникли з приводу трудового спору, а тому до них необхідно застосовувати норми трудового законодавства (а.с. 15-18).

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 28.10.2015 до участі в справі було залучено третю особу - Полтавський обласний центр медико-соціальної експертизи (а.с. 62).

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 20.11.2015 справу № 554/12596/15-а передано на розгляд до Полтавського окружного адміністративного суду та ухвалою останнього від 28.12.2015 прийнята до провадження.

В судовому засіданні позивач та його представник позивача підтримали вимоги позовної заяви із вищевикладених підстав та просили їх задовольнити.

Представник Департаменту охорони здоров'я Полтавської обласної державної адміністрації в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що оскаржуваний наказ відповідає вимогам чинного законодавства та винесений у відповідності до наданих Департаменту повноважень, просив відмовити у задоволенні позову у зв'язку із його безпідставністю.

В судове засідання також з'явився представник третьої особи - Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи, який судом не був допущений до участі в справі через не підтвердження його повноважень у зв'язку із неналежним оформленням довіреності на представництво інтересів даної установи в суді, а саме надана суду довіреність не була засвідчена печаткою установи та до неї не додано документу на підтвердження повноважень особи, яка підписала цю довіреність (в.о. керівника), що суперечить ч. 3 ст. 58 Кодексу адміністративного судочинства України.

У письмових запереченнях Полтавський обласний центр медико-соціальної експертизи вказували, що оскаржуваний наказ відповідача від 10.09.2015 № 819 «Про поліпшення роботи служби медико-соціальної експертизи в Полтавській області» є нормативним наказом, так як його юридична сила поширюється на певне коло службових осіб, правовідносини яких не зачіпають предмету позову, а тому оскарження даного наказу індивідуальним працівником є неправомірним, так як дана обставина суттєво впливатиме на права та інтереси інших осіб (працівників). Звертають увагу суду, що в позовній заяві мова йде про можливе звільнення працівників, яке можу відбутися в майбутньому, тобто оскаржується наперед неіснуючий правовий факт, що суперечить діючому законодавству. Оскарження наперед дій, які не відбулися і юридичні наслідки не настали не передбачений жодним нормативним актом. (а.с. 132-135).

Заслухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що наказом Департаменту охорони здоров'я Полтавської обласної державної адміністрації від 10.09.2015 № 819 наказано:

1.заступнику директора Департаменту, начальнику управління лікувально-профілактичної допомоги населенню та медичних кадрів Департаменту охорони здоров'я облдержадміністрації ОСОБА_4:

1.1 взяти на постійний контроль питання організації роботи медико-соціальних експертних комісій та ЛКК лікувально-профілактичних закладів області;

1.2 спільно з відділом медичних кадрів Департаменту охорони здоров'я облдержадміністрації (ОСОБА_5) провести роботу щодо роз'яснення антикорупційного законодавства та відповідальності за його порушення серед лікарів та голів медико-соціальних експертних комісій Полтавського обласного Центру медико-соціальної експертизи, голів ЛКК лікувально-профілактичних закладів області до 01.10.2015.

2. Виконуючому обов'язки головного лікаря Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи ОСОБА_6:

2.1 провести поглиблене функціональне обстеження центру за його результатами вжити дієвих заходів щодо оптимізації роботи медико-соціальних експертних комісій до 01.12.2015;

2.2 привести у відповідність до вимог постанови КМУ від 03.12.2009 № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи» та наказу МОЗ від 23.02.2000 № 33 «Про штатні нормативи та типові штати закладів охорони здоров'я» установчі документи центру (статут, структуру, штатний розпис) до 01.12.2015;

2.3 скласти, затвердити та погодити з експертно-перевірною комісією державного архіву зведену номенклатуру справ закладу;

2.4 терміново переглянути та привести накази Полтавського обласного центру МСЕ від 25.03.2011 № 34 «Про розподіл огляду контингентів хворих та інвалідів медико-соціальними експертними комісіями області», від 22.10.2014 № 60 «Про розподіл контингенту хворих та інвалідів за районами обслуговування» та від 28.05.2015 № 48-К «Про призначення ОСОБА_1» у відповідність до норм чинного законодавства;

2.5 про проведену роботу повідомити відділ медичних кадрів Департаменту охорони здоров'я з наданням підтверджуючих документів у визначені терміни.

3. Контроль за виконанням наказу покласти на заступника директора Департаменту, начальнику управління лікувально-профілактичної допомоги населенню та медичних кадрів Департаменту охорони здоров'я облдержадміністрації ОСОБА_4

За змістом позовних вимог позивач не погоджується із цим наказом вцілому, особливо акцентуючи свою незгоду із п. 2.2 та п. 2.4 цього наказу.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню суб'єкта владних повноважень, суд виходить з критеріїв правомірності таких рішень, що визначені частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з чим перевіряє чи прийнято дані рішення: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване ці рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч. 2 ст. 15 Закону України «Основи законодавства про охорону здоров'я» від 19.11.1992 № 2801-ХІІ реалізацію державної політики у сфері охорони здоров'я в адміністративно-територіальних одиницях України здійснюють Рада міністрів Автономної Республіки Крим та місцеві державні адміністрації.

Згідно ст. 22 цього ж Закону держава через спеціально уповноважені органи виконавчої влади здійснює контроль і нагляд за додержанням законодавства про охорону здоров'я, державних стандартів, критеріїв та вимог, спрямованих на забезпечення здорового навколишнього природного середовища і санітарно-епідемічного благополуччя населення, нормативів професійної діяльності в сфері охорони здоров'я, вимог Державної Фармакопеї, стандартів медичного обслуговування, медичних матеріалів і технологій.

Відповідно до Положення про Департамент охорони здоров'я Полтавської обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації від 22.02.2013 № 81 (а.с.70-81) є структурним підрозділом Полтавської обласної державної адміністрації, що утворюється головою Полтавської облдержадміністрації, підзвітний та підконтрольний голові облдержадміністрації та Міністерству охорони здоров'я України (МОЗ).

До повноважень Департаменту згідно вищевказаного Положення належить, зокрема, організація роботи органів медико-соціальної експертизи, закладів судово-медичної та судово-психіатричної експертизи (п. 4 р. 3); організація виконання Конституції і законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, наказів Міністерства охорони здоров'я України, інших центральних органів виконавчої влади та здійснює контроль за їх реалізацією (п. 1 р.4); здійснення на основі галузевих стандартів у сфері охорони здоров'я контроль за якістю та обсягом надання медичної допомоги закладами охорони здоров'я всіх форм власності та фізичними особами - підприємцями, які зареєстровані у встановленому законодавством порядку та одержали ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики на території області (п. 43 р.4), здійснення систематичного контролю за додержанням актів законодавства з питань охорони здоров'я та санітарних правил керівниками закладів охорони здоров'я незалежно від форми власності та підпорядкування (п.71 р.4); розгляд і затвердження кошторисів доходів і видатків, штатних розписів та балансів підвідомчих закладів охорони здоров'я та освіти (п.20 р. 8); надання згідно з чинним законодавством обов'язкових для виконання розпоряджень керівникам підприємств, установ, організацій, їх філій, відділень незалежно від форми власності і громадянам з питань, що належать до його компетенції (п. 1 р.5) тощо.

Згідно п. 3.4 Статуту Полтавського обласного Центру медико-соціальної експертизи, погодженого управлінням охорони здоров'я Полтавської обласної адміністрації 15.03.2004, затвердженого наказом управління майном Полтавської обласної ради від 30.06.2004 № 70, зареєстрованого розпорядженням начальника головного юридично-адміністративного управління виконкому Полтавської міської ради від 30.06.2004 за № 518-р, визначено, що Центр МСЕ підпорядкований управлінню охорони здоров'я Полтавської обласної державної адміністрації, правонаступником якого є Департамент.

З аналізу вищенаведених норм та положень суд дійшов висновку, що наказ від 10.09.2015 № 819 прийнято Департаментом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

З аналізу підстав незгоди із цим наказом, наведених позивачем у позовній заяві, судом встановлено, що ОСОБА_1 оскаржуючи даний наказ вцілому не наводить конкретних обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та не зазначає доказів, які б підтверджували кожну з цих обставин, відносно п.1 (п.п. 1.1 та. 1.2), п. 2 (п.п. 2.1, 2.3, 2.5) та п. 3 оскаржуваного наказу, у зв'язку з чим судом не встановлено порушеного права позивача, яке б потребувало судового захисту, у зв'язку із прийняттям та дією вищеперелічених пунктів оскаржуваного наказу.

Конституційний Суд України у рішенні від 25.11.1997 №6-зп (у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_7 щодо офіційного тлумачення частини другої статті 55 Конституції України та статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України (справа громадянки ОСОБА_7 щодо права на оскарження в суді неправомірних дій посадової особи)) зазначив: "частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо вважають, що ці рішення, дія чи бездіяльність порушують їхні права і свободи або перешкоджають здійсненню цих прав і свобод, а тому потребують правового захисту в суді.".

Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 р. у справі № 1-10/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) розтлумачено поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", а саме зазначено цей термін треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Відповідно до частини першої статті 6 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Тобто, умовою для звернення особи до адміністративного суду з позовом щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльності будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб таких органів є наявність у позивача суб'єктивного переконання в порушенні його прав або свобод чи в існуванні перешкод у здійсненні цих прав.

У свою чергу, порушенням суб'єктивного права особи є створення будь-яких перепон у реалізації нею такого права, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона може розраховувати в разі належної поведінки зобов'язаної особи.

Отже, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб'єктивних прав та обов'язків такої особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.

При цьому, виходячи з наведених вище положень частини другої статті 55 Конституції України, особа-позивач на власний розсуд визначає, чи порушені її права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

Водночас задоволення відповідних позовних вимог особи можливе лише в разі об'єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, при цьому така зміна відбувається з порушенням критеріїв правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зі змісту позовної заяви (з урахуванням заяви про зміну підстави позову) та пояснень позивача і її представника в ході судового розгляду очевидно, що позивач не згодна лише з двома пунктами оскаржуваного наказу - п.п. 2.2. та п.п. 2.4., а саме:

- «привести у відповідність до вимог постанови КМУ від 03.12.2009 № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи» та наказу МОЗ від 23.02.2000 № 33 «Про штатні нормативи та типові штати закладів охорони здоров'я» установчі документи центру (статут, структуру, штатний розпис) до 01.12.2015» (п.п. 2.2);

- «терміново переглянути та привести накази Полтавського обласного центру МСЕ від 25.03.2011 № 34 «Про розподіл огляду контингентів хворих та інвалідів медико-соціальними експертними комісіями області», від 22.10.2014 № 60 «Про розподіл контингенту хворих та інвалідів за районами обслуговування» та від 28.05.2015 № 48-К «Про призначення ОСОБА_1» у відповідність до норм чинного законодавства» (п.п. 2.4).

Щодо підпункту 2.2 оскаржуваного наказу суд дійшов таких висновків.

Обґрунтовуючи незгоду із вказаним підпунктом оскаржуваного наказу позивач не визначає які конкретно її права або інтерес порушуються цим підпунктом. Разом з тим, позивач викладає обставини її незгоди із цим підпунктом. Так, зокрема, оскаржуваний наказ на її думку суперечить постанові КМУ від 03.12.2009 № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи», в якому чітко вказано, що міські та районні комісії утворюються з розрахунку одна комісія на 100 тис. чоловік віком від 18 років і старше, міжрайонні - у районах і містах з кількістю населення менш як 100 тис. чоловік. Діючий штатний розпис Полтавського обласного Центру МСЕ був складений на підставі відповідних норм та не суперечив законодавству. Пояснювала, що оскаржуваний наказ також не відповідає вимогам, передбаченим Додатком № 49 до наказу Міністерства охорони здоров'я України від 23.02.2000 № 33 «Про штатні нормативи та типові штати охорони здоров'я, оскільки штатна структура Полтавського обласного центру МСЕ відповідає зазначеному додатку № 49. Пояснювала, що на виконання наказу відповідача від 10.09.2015 № 819 «Про поліпшення роботи служби медико-соціальної експертизи в Полтавській області» Полтавським обласним центром медико-соціальної експертизи був виданий наказ № 48 від 17.09.2015 «Про внесення змін до структури (складу) та штатного розпису Полтавського обласного Центру МСЕ», яким внесено зміни до структури (складу) та штатного розпису Полтавського обласного центру МСЕ № 2 та створення на її основі обласної МСЕК (однієї замість двох раніше створених).

Таким чином, позивач фактично не згоден із наказом Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи від 17.09.2015 № 48 «Про внесення змін до структури (складу) та штатного розпису Полтавського обласного Центру МСЕ» (а.с. 43-44), який прийнятий на виконання наказу Департаменту від 10.09.2015 № 819, однак який не є предметом розгляду у даному провадженні.

Предметом оскарження у даному судовому провадженні є наказ Департаменту від 10.09.2015 № 819 «Про поліпшення роботи служби медико-соціальної експертизи в Полтавській області» і встановленню підлягають ті обставини, які обумовлювали винесення спірного наказу, а не обставини які виникли у процесі його виконання у зв'язку із винесенням інших розпорядчих документів іншими суб'єктами, що не можуть впливати на правомірність первинного наказу станом на момент його прийняття.

З аналізу підпункту 2.2 оскаржуваного наказу судом встановлено, що він не містить конкретних розпорядчих вказівок щодо внесення змін до структури (складу) та штатного розпису конкретних комісій МСЕ. Даним підпунктом наказано уповноваженій посадовій особі «привести у відповідність до вимог постанови КМУ від 03.12.2009 № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи» та наказу МОЗ від 23.02.2000 № 33 «Про штатні нормативи та типові штати закладів охорони здоров'я» установчі документи центру (статут, структуру, штатний розпис) до 01.12.2015».

За таких обставин суд відхиляє доводи позивача у даному провадженні як безпідставні. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач не позбавлений права оскаржити наказ Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи від 17.09.2015 № 48 «Про внесення змін до структури (складу) та штатного розпису Полтавського обласного Центру МСЕ» із вищенаведених підстав.

Щодо підпункту 2.4 оскаржуваного наказу суд дійшов таких висновків.

Обґрунтовуючи незгоду із вказаним підпунктом оскаржуваного наказу позивач посилається на порушення прав певного кола осіб на кваліфіковану медико-соціальну експертизу, оскільки наказом Управління охорони здоров'я від 24.01.2007 № 37 «Про проведення медико-соціальної експертизи колишніх військовослужбовців Українського миротворчого контингенту під егідою ООН», яким обов'язки щодо проведення медико - соціальної експертизи колишніх військовослужбовців Українського миротворчого контингенту під егідою ООН щодо визначення ступеня втрати працездатності у відсотках було покладено на обласну медико-соціальну експертну комісію № 1 в м. Полтаві.

З даними доводами не погодився відповідач, в своїх запереченнях з даного приводу надав наступні пояснення. Так, пунктом 12 постанови КМУ від 13.12.2009 № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи» визначено, що до повноважень обласних комісій віднесено, зокрема, організаційно-методичне керівництво та контроль за діяльністю районних, міжрайонних, міських комісій, перевірка правомірності прийнятих ними рішень і в разі визнання їх безпідставними їх зміна, повторний огляд осіб, що звертаються для встановлення інвалідності і оскаржили рішення районних, міжрайонних, міських комісій, перевірка якості розроблення індивідуальних програм реабілітації, здійснення контролю за повнотою і якістю їх виконання; надання лікарям комісій консультаційної допомоги з питань проведення медико-соціальної експертизи; впровадження наукових принципів і методів, розроблених науково-дослідними інститутами тощо. З наведеного випливає, що вони не наділені повноваженнями щодо огляду хворих, виключення становить лише повторний огляд осіб, що звертаються для встановлення інвалідності.

Однак, за змістом пояснень представника відповідача, п.п. 1 наказів Полтавського обласного центру МСЕК від 25.02.2011 № 34 «Про розподіл огляду контингентів хворих інвалідів та інвалідів медико-соціальними експертними комісіями» області та від 22.10.2014 № 60 «Про розподіл контингенту хворих та інвалідів за районами обслуговування» на обласну МСЕК № 1 було покладено обов'язки огляду лікарів, керівників підприємств та установ області, апарату державних службовців обласного та районного рівня, працівників ДПС, працівників судів, прокуратури, керівного складу УМВС, громадян, постраждалих внаслідок аварії на ЧАЕС тощо. Відповідно, дане положення, на думку відповідача, прямо суперечить п. 12 постанови КМУ від 13.12.2009 № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи», а тому п. 2.4 оскаржуваного наказу Департаменту від 10.09.2015 № 819 було визначено терміново переглянути та привести у відповідність до норм чинного законодавства вищевказані накази Полтавського обласного центру МСЕК.

З аналізу цієї частини підпункту 2.4 оскаржуваного наказу судом встановлено, що він не містить конкретних розпорядчих вказівок щодо встановлення чи зміни порядку оглядів хворих чи осіб, які з звертаються для встановлення інвалідності. Даним підпунктом наказано уповноваженій посадовій особі «привести у відповідність до вимог до норм чинного законодавства вищевказані накази Полтавського обласного центру МСЕК від 25.02.2011 № 34 «Про розподіл огляду контингентів хворих інвалідів та інвалідів медико-соціальними експертними комісіями області» та від 22.10.2014 № 60 «Про розподіл контингенту хворих та інвалідів за районами обслуговування».

Також позивач обґрунтовував свою незгоду із п. 2.4 наказу Департаменту від 10.09.2015 № 819, порушенням трудових прав ОСОБА_1

З даного приводу, судом встановлено таке.

Як встановлено рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 17.09.2015 (а.с. 45-48), розпорядженням голови Полтавської обласної ради від 21.05.2015 № 97 «Про головного лікаря Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи» ОСОБА_1 звільнено із займаної посади відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпП України з 22.05.2015 у зв'язку із закінченням терміну дії трудового контракту. На виконання вище зазначеного розпорядження Департаментом охорони здоров'я Полтавської облдержадміністрації видано наказ від 21.05.2015 № 40-к, якими позивача звільнено з посади головного лікаря Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України з 22.05.2015.

28.05.2015 ОСОБА_1 звернулася до Полтавського районного суду Полтавської області із позовом до Полтавської обласної ради, Департаментом охорони здоров'я Полтавської облдержадміністрації про визнання контракту незаконним та його скасування, скасування вищевказаних розпорядження та наказу про її звільнення.

Далі судом встановлено, що в цей же день (28.05.2015) Полтавським обласним центром медико-соціальної експертизи видано наказ від 28.05.2015 № 48-к «Про призначення ОСОБА_1» (а.с. 136), який складався з трьох пунктів:

1. призначити ОСОБА_1 на посаду лікаря-терапевта обласної МСЕК № 1 з 28.05.2015 з посадовим окладом згідно зі штатним розписом;

2. доручити ОСОБА_1, лікарю терапевту обласної МСЕК № 1, за її згодою, виконання поряд з основною роботою, обумовленою трудовим договором, обов'язків голови цієї ж комісії з 28.05.2015;

3. відповідно до п. 3.1.1 Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення, затверджених спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України і Міністерства охорони здоров'я України від 05.10.2005 № 308/519, встановлено ОСОБА_1 доплату до заробітної плати за виконання обов'язків голови обласної МСЕК № 1 в розмірі 25% посадового окладу за основною посадою.

Наказом від 11.09.2015 № 106-к «Про скасування п.п. 2, 3 наказу від 28.05.2015 № 48-к» у зв'язку із відсутністю посади голови обласної МСЕК № 1 у штатному розписі Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи скасовано пункти 2,3 означеного наказу (а.с. 42).

Як пояснив представник відповідача необхідність прийняття даного наказу виникла через реорганізацію структури Полтавського обласного центру МСЕ у відповідності до наказу Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи від 17.09.2015 № 48 «Про внесення змін до структури (складу) та штатного розпису Полтавського обласного Центру МСЕ» (а.с. 43-44), у зв'язку з чим посада керівника обласної МСЕК № 1, на якій позивач виконувала обов'язки, перестала існувати в результаті злиття двох обласних МСЕК.

Таким чином, позивач фактично не згоден із наказами Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи від 17.09.2015 № 48 «Про внесення змін до структури (складу) та штатного розпису Полтавського обласного Центру МСЕ» (а.с. 43-44) та від 11.09.2015 № 106-к «Про скасування п.п. 2,3 наказу від 28.05.2015 № 48-к» (а.с. 42), які прийняті на виконання наказу Департаменту від 10.09.2015 № 819, однак які не є предметом розгляду у даному провадженні.

Одночасно судом встановлено, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 17.09.2015 (а.с. 45-48) ОСОБА_1 поновлено на посаді головного лікаря Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи

За інформацією, наданою відповідачем (а.с. 130), незмінність якої підтверджена представником відповідача станом на момент розгляду даної справи судом, рішення суду не виконано та фактично позивача не поновлено на посаді.

Робота на посадах у системі установ медично-соціальної експертизи не є публічною службою у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а тому не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів. Вирішення трудових спорів у даному випадку має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас суд акцентує увагу на положеннях частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

До того ж, як визначено частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 повністю.

Підстави для розподілу судових витрат - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту охорони здоров'я Полтавської обласної державної адміністрації, третя особа: Полтавський обласний центр медико-соціальної експертизи про визнання недійсним та скасування наказу відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови в повному обсязі.

Повний текст постанови складено 19 січня 2016 року.

Суддя Л.О. Єресько