Справа № 823/3681/14
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2016-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: №823/3681/14 Головуючий у 1-й інстанції: Гарань С.М.
Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 січня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Ісаєнко Ю.А.;

суддів: Оксененка О.М., Федотова І.В.,

за участю секретаря: Чорної Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області про скасування податкових повідомлень - рішень від 21.08.2014 №, №, №,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області, в якому просив суд скасувати податкові повідомленні - рішення від 21.08.2014 № про донарахування 184167,86 грн податку на доходи фізичних осіб та штрафних (фінансових) санкцій в сумі 46891,60 грн; № про донарахування 223677,60 грн єдиного внеску та штрафних (фінансових) санкцій 21634,48 грн; № про донарахування 236649,00 грн податку на додану вартість та штрафних санкцій в сумі 63752,25 грн.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2015 року позов задоволено частково, скасовані податкові повідомлення - рішення від 21.08.2014 № в частині донарахування податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 92900,48 грн, № в частині донарахування податкових зобов'язань зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 57390,39 грн; зобов'язано відповідача здійснити позивачу нарахування штрафних санкцій за податковими повідомленнями - рішеннями від 21.08.2014 № № на суму податкових зобов'язань по податку на доходи фізичних осіб та єдиному соціальному внеску, відповідно; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу з підстав неповного з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, в якій просить скасувати постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2015 року в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, відповідно до частини четвертої статті 196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи. У зв'язку з цим, відповідно до частини першої статті 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції - без змін, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, посадовою особою відповідача проведено документальну позапланову невиїзну перевірку діяльності суб'єкта господарювання фізичної особи ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011 по 01.04.2014; за наслідками перевірки складено акт від 28.04.2014 №104/23-01-17-01/НОМЕР_1.

Актом перевірки встановлено порушення позивачем:

- пункту 181.1 статті 181, пункту 183.2, 183.10 статті 183, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пункту 200.1 та пункту 200.2 статті 200, пункту 10 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України, що призвело до заниження податкового зобов'язання з податку на додану вартість за період з січня 2012 року по березень 2014 року на загальну суму 236649,00 грн;

- пункту 177.2 статті 177 ПК України, що призвело заниження податку на доходи фізичних осіб за 2011 - 2013 роки на 184167,86 грн;

- підпункту 177.5.2 пункту 177.5 статті 177 ПК України, у зв'язку із неподанням до податкового органу податкової декларації про майновий стан і доходи за 2011 рік, несвоєчасне подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік та неподання податкових декларацій з податку на додану вартість за період з 01.01.2012 по 31.03.2014;

- підпункту 1.2 пункту 1 статті 7, абзацу 3 пункту 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», що призвело до заниження єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2011 - 2013 роки на загальну суму 223677,60 грн.

21.08.2014 відповідачем винесені податкові повідомлення - рішення:

- №, яким на підставі акту перевірки за виявлені порушення позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 231059,83 грн, у тому числі за основним платежем 184167,86 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 46891,97 грн;

- №, яким на підставі акту перевірки за виявлені порушення позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 300401,25 грн, у тому числі за основним платежем 236649,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 63752,25 грн.

Також, 21.08.2014 відповідачем було винесено рішення про застосування штрафних санкцій №, яким за виявлені порушення позивачу донараховано 223677,60 грн єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та застосовані штрафні санкції у сумі 21634,48 грн.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції враховуючи висновок експерта від 14.09.2015 №384/638/15-23 дійшов висновку, що податкове повідомлення - рішення від 21.08.2014 № підлягає скасуванню в частині донарахування позивачу податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 92900,48 грн, від 21.08.2014 № - в частині донарахування податкових зобов'язань зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 57390,39 грн; щодо податкового повідомлення - рішення № про донарахування 236649,00 грн податку на додану вартість, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем правомірно нараховані податкові зобов'язання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 81 КАС України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд може призначити експертизу.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2015 року задоволено клопотання позивача, у справі призначено судово - економічну експертизу на вирішення якої поставлені питання: чи підтверджуються нормативні і документальні висновки, викладені в акті документальної перевірки від 28.04.2014 №104/23-01-17-01/НОМЕР_1, щодо заниження позивачем податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб та зі сплати єдиного внеску за період з 01.01.2011 по 01.04.2014, якщо так, то на яку суму?; чи правомірно донарахований позивачу податок на додану вартість?.

Відповідно до частини першої статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

14 вересня 2015 року судовим експертом Черкаського відділення Київського науково - дослідного інституту судових експертиз складено висновок за результатами проведення судово - економічної експертизи №384/638/15-23.

Згідно вказаного висновку, в ході дослідження частково підтверджено висновки, що викладені в акті перевірки від 28.04.2014 №104/23-01-17-01/НОМЕР_1 щодо заниження податкових зобов'язань за період з 01.01.2011 по 01.04.2014 по сплаті податку на доходи фізичних осіб на суму 91267,38 грн та зі сплати єдиного внеску у розмірі 166287,21 грн; також підтверджено висновки акта щодо донарахування податку на додану вартість за період з 01.01.2011 по 01.04.2014.

Переглядаючи постанову суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог колегією суддів встановлено наступне.

Згідно підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 ПК України платниками податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до пунктів 177.1 та 177.2 статті 177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Пунктом 44.1 статті 44 Пк України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинний документ у розумінні статті 1 вказаного Закону це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частиною другою статті 9 Закону передбачено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, оподатковуваний дохід суб'єкта підприємницької діяльності визначається на підставі документів первинного бухгалтерського обліку (прибуткові та/або видаткові накладні, акти виконаних робіт, платіжні доручення, прибуткові та/або видаткові касові ордери, тощо), які відповідають вимогам та є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій, як первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Згідно акту перевірки та висновку експерта, в деклараціях про майновий стан і доходи ФО-П ОСОБА_2, що подані до контролюючого органу за 2012 та 2013 рік, позивачем визначено суму загального оподаткованого доходу, отриманого від провадження господарської діяльності підприємця, за 2012 рік у розмірі 480000,00 грн, за 2013 рік - 248000,00 грн; вартість документально підтверджених витрат, пов'язаних з господарською діяльністю підприємця, за 2012 рік у розмірі 466823,00 грн, за 2013 рік - 234823,00 грн; суму чистого оподатковуваного доходу підприємця у 2012 році у розмірі 13177,00 грн, та у 2013 році - 13177,00 грн.

Також як вбачається з акту перевірки, згідно з реєстраційними даними в період з 01.01.2011 по 01.04.2014 основним видом діяльності позивача визначено - пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, згідно вимог ПК України до загального оподатковуваного доходу позивача відносяться доходи отримані на банківський рахунок протягом календарного року від провадження господарської діяльності та отриманої виручки від перевезення пасажирів.

Судом першої інстанції встановлено, що перевезення пасажирів міським пасажирським транспортом здійснювалося по маршруту №3 «Річковий вокзал - ВАТ «Азот» в період з 01.01.2011 по 10.07.2012. Розрахунки проводилися шляхом проведення оплати на підставі квитків на проїзд в автобусі відповідно до затверджених тарифів. Також, надавалися послуги по безготівковому розрахунку за перевезення пасажирів ТОВ «Фабрика Агрохімікатів», ЗАТ «УРС», ТОВ «Разек Черкаси», Київська філія ПрАТ «Київстар», ПАТ «Азот». Надання транспортних послуг позивачем здійснювалося власними транспортними засобами.

На виконання клопотання судового експерта з матеріалами справи надані банківські виписки по розрахунковому рахунку НОМЕР_2, відкритому у відділенні Черкаського Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», згідно яких на рахунок позивача всього надійшло грошових коштів за 2011 рік на загальну суму 222723,05 грн, в тому числі: за надані послуги по перевезенню пасажирів на суму 215128,00 грн, субвенція з державного бюджету на пільгове перевезення громадян - 6679,28 грн, проценти за незнижувальним залишком по поточному рахунку - 5,77 грн та власні кошти - 910,00 грн. За 2012 рік всього надійшло грошових коштів на загальну суму 534192,93 грн, в тому числі за надані послуги по перевезенню пасажирів на суму 531310,00 грн, субвенція з державного бюджету на пільгове перевезення громадян - 2500,72 грн, проценти по поточному рахунку - 15,45 грн, власні кошти - 130,00 грн та повернення боргу - 236,76 грн. За 2013 рік всього надійшло грошових коштів на загальну суму 521445,55 грн, в тому числі за надані послуги по перевезенню пасажирів на суму 521440,0 грн, проценти по поточному рахунку - 5,55 грн.

Позивачем на підставі пункту 177.1 статті 177 ПК України до доходів віднесено доходи отримані на банківський рахунок протягом календарного року від провадження господарської діяльності, а саме: в 2011 році на суму 221813,05 грн. (215128,0 грн - послуги по перевезенню пасажирів; 6679,28 грн - субвенція з державного бюджету на пільгове перевезення громадян; 5,77 грн - проценти банка по поточному рахунку); в 2012 році на суму 533826,17 грн (531310,0 грн - послуги по перевезенню пасажирів; 2500,72 грн - субвенція з державного бюджету на пільгове перевезення громадян; 15,45 грн - проценти банка по поточному рахунку) та в 2013 році на суму 521445,55 грн (521440,0 грн - послуги по перевезенню пасажирів; 5,55 грн - проценти банка).

З досліджених наданих на виконання клопотання судового експерта Книг обліку розрахункових операцій для обліку квитків на міських та приміських автобусних маршрутах №3 (форма №11-АП) та Звітів про використання реєстраторів розрахункових операцій та книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок) позивачем як перевізником отримано виручку від перевезення пасажирів на загальну суму 109639,25 грн, в тому числі за 2011 рік у розмірі 85639,25 грн, за 2012 рік - 24000,0 гривень. За 2013 рік звіти про використання реєстраторів розрахункових операцій не надані.

Проведеним дослідженням судовим експертом підтверджено, що сума загального оподатковуваного доходу позивача, з урахуванням надходження доходів на банківські рахунки та отриманої виручки, складає 1386724,02 грн, в тому числі у 2011 році - 307452,30 грн (221813,05 грн + 85639,25 грн); у 2012 році - 557826,17 грн (533826,17 грн + 24000,00 грн) та у 2013 році - 521445,55 грн, в той час як згідно акту перевірки контролюючим органом встановлено структуру загального оподаткованого доходу у сумі 1401404,02 грн, у тому числі за 2011 рік - 322132,30 грн, 2012 рік - 557826,17 грн, 521445,55 грн.

Як зазначено в висновку експерта, для підтвердження витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходу, позивачем, на виконання клопотання експерта з матеріалами справи надані первинні документи, які документально підтверджують валові доходи і витрати, безпосередньо пов'язані з одержанням доходу, та відповідають вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки складені на паперових носіях, які мають такі обов'язкові реквізити як назву документу, дату і місце складання, від імені кого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Також судовим експертом досліджено та встановлено, що позивачем до витрат були віднесені витрати на придбання палива й енергії, запасних частин, допоміжних та інших матеріалів, витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з підприємцем, інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності.

Дослідженням наданих позивачем судовому експерту фіскальних чеків, товарних чеків, видаткових накладних, витрати по яким відображені у забірних відомостях, останнім встановлено, що суми витрат, пов'язаних із здійсненням діяльності, склали за 2011 рік у розмірі 227323,29 грн, 2012 рік - 241513,91 грн, за 2013 рік - 142306,11 грн.

Крім того, згідно висновку експерта, позивачем, згідно наданих банківських виписок по розрахунковому рахунку відкритому в ПАТ «Альфа-Банк», по безготівкову перерахунку витрачено на діяльність грошових коштів за погашення комісії по банківському обслуговуванню у 2011 році на суму 2082,08 грн, у 2012 році - 3476,80 грн, у 2013 році - 2333,20 грн; згідно податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (Форма № 1ДФ), яка щоквартально подається до ДПІ у м. Черкаси, позивачем нараховано доходу на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з нею, в 2011 році на суму 37565,81 грн, 2012 році - 37738,50 грн, в 2013 році - 50468,00 грн.

Враховуючи наведене, судовим експертом було розраховано суму єдиного внеску нарахованого роботодавцем на суми заробітної плати, відповідно до класу професійного ризику виробництва, який склав: у 2011 році - 14147,25 грн (37565,81 грн*37,6599%), у 2012 році - 14212,31 грн (37738,5 грн*37,6599 %), у 2013 році - 18997,01 грн (50468,0 грн.*37,6417%).

Підсумовуючи розрахунки підтвердження витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходу позивачем, експертним дослідженням підтверджені витрати проведені підприємцем на: придбання паливно - мастильних матеріалів, запасних частин, товарів, комісії банку, заробітної плати (з нарахуваннями) на загальну суму 792164,27 грн, в тому числі: у 2011 році - 281118,43 грн, у 2012 році - 296941,52 грн, у 2013 році - 214104,32 грн.

При цьому згідно даних акту перевірки, в Деклараціях про майновий стан і доходи позивача, поданих до ДПІ у м. Черкасах за 2012, 2013 роки (за 2011 рік - відсутня), вартість документально підтверджених витрат, пов'язаних з господарською діяльністю підприємця, становить суму 701646,0 грн, у тому числі за 2012 рік - 466823,00 грн, за 2013 рік - 234823,00 гривень; сума чистого оподатковуваного доходу підприємця становить 26354,00 грн у тому числі у 2012 році - 13177,00 грн (480000,00 - 466823,00), та у 2013 році - 13177,00 грн (248000,00 - 234 823,00).

Враховуючи вищенаведене, висновком експерта підтверджено суму чистого оподатковуваного доходу позивача в розмірі 594559,75 грн, у тому числі у 2011 році - 26333,87 грн (307452,30 - 281118,43), у 2012 році - 260884,65 грн (557826,17 - 296941,52), у 2013 році - 307341,23 грн (521445,55 - 214 104,32).

Згідно акту перевірки, посадовою особою відповідача встановлено заниження позивачем суми оподаткованого доходу за період 2011 - 2013 роки в розмірі 1124865,80 грн.

Разом з тим, згідно експертного дослідження, враховуючи звітні дані позивача, визначено заниження суми оподаткованого доходу за період 2011 - 2013 роки на загальну суму 568205,75 грн (594559,75 - 26354,00).

Щодо визначення податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, судом першої інстанції встановлено наступне.

Так, згідно акту перевірки перевіркою правильності проведення позивачем остаточного розрахунку податку на доходи фізичних осіб за 2011 - 2013 роки встановлено заниження остаточного розрахунку податку на доходи фізичних осіб у додатку 5 до розділу III податкової декларації про майновий стан і доходи за 2012, 2013 роки на суму 184167,86 грн.

Шляхом співставлення наданих для дослідження декларацій про майновий стан і доходи позивача та результатів експертного дослідження щодо визначення суми чистого оподатковуваного доходу судом першої інстанції встановлено, що сума податку на доходи фізичних осіб склала 95220,48 грн (2011 рік - 3950,08 грн, 2012 рік - 41775,19 грн, 2013 рік - 49495,21 грн); з врахуванням розрахунків податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих позивачем від провадження господарської діяльності за 2012 та 2013 роки (за 2011 рік - не надано), розбіжність склала суму 91267,38 грн.

За таких обставин, як встановлено судом першої інстанції та зазначено в висновку експерта, викладені в акті документальної перевірки висновки щодо зниження позивачем податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб підтверджуються на суму 91267,38 грн.

Відповідно, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про скасування податкового повідомлення - рішення від 21.08.2014 № в частині донарахування податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 92900,48 грн.

Щодо визначення єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування судом першої інстанції встановлено наступне.

Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464) визначено, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно пункту 4 частини першої статті 4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону визначено, що платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно абзац 3 частини восьмої статті 9 Закону №2464 платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, та членів сімей таких осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

За приписами пункту 3 частини першої статті 7 Закону № 2464 єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе та членів сім'ї, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу.

Як встановлено пунктом 11 частини першої статті 8 Закону №2464, єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Згідно акту перевірки, контролюючим органом нараховано 223677,60 грн, в той час як встановлено судом першої інстанції та висновком експерта підтверджено, що позивачем сума єдиного внеску соціального занижена на 166287,21 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про скасування податкового повідомлення - рішення від 21.08.2014 № в частині донарахування податкових зобов'язань зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 57390,39 грн.

Відповідно до частини першої статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про скасування податкового повідомлення - рішення від 21.08.2014 № в частині донарахування податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 92900,48 грн, та рішення про застосування штрафних санкцій від 21.08.2014 № в частині донарахування податкових зобов'язань зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 57390,39 грн ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції в цій частині відсутні.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано зобов'язав відповідача здійснити позивачу нарахування штрафних санкцій за податковими повідомленнями - рішеннями від 21.08.2014 № № на суму податкових зобов'язань по податку на доходи фізичних осіб та єдиному соціальному внеску, відповідно, з наступних підстав.

Під час апеляційного розгляду справи на вимогу колегії суддів відповідачем були надані розрахунки штрафних (фінансових) санкцій по податковим повідомленням - рішенням від 21.08.2014 №, № в розрізі порушень.

Так, згідно розрахунку розміру штрафних санкцій по податковому повідомленню - рішенню від 21.08.2014 №, позивачу визначені штрафні (фінансові) санкції у сумі 46041,97 грн за заниження податку на доходи фізичних осіб за 2011 - 2013 роки на 184167,86 грн; 340,00 грн - неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2011 рік, несвоєчасне подання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2012 рік; 510,00 грн - відсутність на момент перевірки книги обліку доходів і витрат (ф. №10).

Відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань.

Відповідно до пункту 123.1 статті 123 названого Кодексу у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання на підставі підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Враховуючи, що податкове повідомлення - рішення від 21.08.2014 № підлягає скасуванню в частині донарахування податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 92900,48 грн, відповідно, зазначене податкове повідомлення - рішення підлягає скасуванню в частині накладення штрафних (фінансових) санкцій у сумі 23225,12 грн.

Як вбачається з акту, перевіркою дотримання встановленого порядку подання до контролюючих органів податкових декларацій про майновий стан і доходи встановлено факт неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2011 рік та несвоєчасне подання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2012 рік, що є порушенням пункту 177.5 статті 177 ПК України.

Згідно пункту 177.5 статті 177 ПК України фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.

Відповідно до підпункту 49.18.5 пункту 49.18 статті 48 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Пунктом 120.1 статті 120 ПК України передбачено, що неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Проте, згідно матеріалів справи позивачем як фізичною особою - підприємцем не подавалася декларація про майновий стан та доходи за 2011 рік, про що також зазначено в висновку експерта (сторінка 14), відповідно, відповідачем обґрунтовано накладений на позивача штраф у розмірі 170,00 грн за неподання податкової декларації, тому податкове повідомлення - рішення від 21.08.2014 № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 170,00 грн є правомірним.

Разом з тим, згідно матеріалів справи, позивачем 11.02.2013 до ДПІ у м. Черкаси подано податкову декларацію про майновий стан і доходи. Враховуючи, що останній день подання декларації (10 лютого 2013 року) припадає на вихідний день - суботу, колегія суддів вважає, що остання подана у встановлений ПК України строк. Відповідно, податкове повідомлення - рішення від 21.08.2014 № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 170,00 грн є неправомірним.

Також, у акті перевірки встановлено порушення позивачем пункту 177.10 статті 177 ПК України, що виразилося у ненаданні позивачем до перевірки книги обліку доходів і витрат.

Відповідно до пункту 177.10 статті 177 ПК України фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Згідно пункту 1 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 №481 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2013 р. за №1686/24218) фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі - самозайняті особи), зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат (далі - Книга), у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.

Згідно пункту 121.1 статті 121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Проте, позивачем не спростований даний висновок контролюючого органу, тому колегія суддів вважає, що відповідач обґрунтовано наклав штраф у сумі 510,00 грн.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що податкове повідомлення - рішення від 21.08.2014 № підлягає скасуванню в частині накладених штрафних (фінансових) санкцій у сумі 23395,12 грн.

Крім того, враховуючи наданий відповідачем розрахунок штрафних санкцій по рішенню від 21.01.2014 №, колегія суддів вважає, що останнє також підлягає скасуванню в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 8608,54 грн (21634,48 грн - 13025,94 грн).

Підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, відповідно до пункту 1 та 4 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні постанови в цій частині вимог неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального права, в зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області задовольнити частково.

Скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року в частині зобов'язання Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області здійснити Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 нарахування штрафних санкцій за податковими повідомленнями - рішеннями від 21.08.2014 № № на суму податкових зобов'язань по податку на доходи фізичних осіб та єдиному соціальному внеску, відповідно, та ухвалити в цій частині нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області від 21.08.2014 № в частині накладених штрафних (фінансових) санкцій у сумі 23395,12 грн.

Скасувати рішення Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області від 21.08.2014 № в частині застосованих штрафних санкцій у сумі 8608,54 грн.

В інший частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

(Постанову у повному обсязі складено 18.01.2016)

Головуючий суддя: Ю.А. Ісаєнко

Суддя: О.М. Оксененко

Суддя: І.В. Федотов

Головуючий суддя Ісаєнко Ю.А.

Судді: Федотов І.В.

Оксененко О.М.