Справа № 826/375/14
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2016-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2016 року м. Київ К/800/24948/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача Голубєвої Г.К.

Суддів Сіроша М.В.

Юрченко В.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2015 року та постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 квітня 2014 року по справі № 826/375/14 за позовом Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс Інтегрейтид Сервісіз», Приватного підприємства «Арикон» про визнання недійсним договору та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві звернулась до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс Інтегрейтид Сервісіз», Приватного підприємства «Арикон» про визнання недійсним договору та стягнення коштів.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 квітня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2015 року у даній справі у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги, оскільки вважає, що постанову та ухвалу було прийнято з порушенням норм матеріального права та без належного врахування всіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між ТОВ «Фенікс Інтегрейтид Сервісіз» і ПП «Арикон» укладено договір поставки № 0214-11 від 14.02.2011 року, згідно з яким постачальник (ПП «Арикон») зобов'язується поставляти і передавати у власність (повне господарське відання) покупцю (ТОВ «Фенікс Інтегрейтид Сервісіз») визначені цим договором товари, а покупець зобов'язується прийняти ці товари та своєчасно здійснювати їх оплату.

На підтвердження своїх доводів позивач посилається на акт перевірки від 29.04.2013 року №499/22.2-10/25200734 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства ТОВ «Фенікс Інтегрейтид Сервісіз» при взаємовідносинах з ПП «Арикон» та ТОВ «Євро Альянс Груп» за період з 01.01.2010 року по 31.12.2012 року»; протокол допиту від 23.03.2012 року засновника, директора та головного бухгалтера ПП «Арикон» ОСОБА_4 по кримінальній справі за фактом створення (придбання) невстановленими слідством особами ПП «Арикон» (ч. 1 ст.205 КК України); акт Алчевської ОДПІ в Луганській області від 10.02.2012 року №324/236-37152815 «Про результати позапланової невиїзної документальної перевірки ПП «Арикон» з питань дотримання вимог податкового законодавства з ПДВ за період з 01.01.2011 року по 30.09.2011 року».

Відмовляючи в задоволенні позову, суди виходили з наступних мотивів, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

Судами встановлено, що на підтвердження виконання спірного договору в матеріалах справи наявні відповідні накладні та податкові накладні.

Копії вказаних накладних та податкових накладних були надані позивачу до перевірки і відображені в акті перевірки від 29.04.2013 року №499/22.2-10/25200734 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства ТОВ «Фенікс Інтегрейтид Сервісіз» при взаємовідносинах з ПП «Арикон» та ТОВ «Євро Альянс Груп» за період з 01.01.2010 року по 31.12.2012 року».

Також, судами встановлено та підтверджується наявною у справі копією довідки АТ «ОТП Банк» від 09.10.2013 року вих. №003-3-2/1024, що за придбані у ПП «Арикон» товари згідно з вищевказаними накладними ТОВ «Фенікс Інтегрейтид Сервісіз» було перераховано на користь постачальника грошові кошти. При цьому, перевіркою не встановлено наявності кредиторської/дебіторської заборгованості між сторонами договору.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Частиною 1 ст. 207 ГК України визначено, що господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Згідно із ст. 208 ГК України, якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави (ч. 1).

У разі визнання недійсним зобов'язання з інших підстав кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за зобов'язанням, а за неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобов'язання не передбачені законом (ч. 2).

Оцінивши наявні у справі докази, суди дійшли вірного висновку про необґрунтованість доводів позивача щодо недійсності договору №0214-11 від 14.02.2011 року з огляду на відсутність належних доказів недодержання в момент вчинення правочину сторонами цього договору вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК, а також відсутність доказів завідомо суперечливої інтересам держави і суспільства мети вчинення правочину.

На думку позивача, відповідачі мали на меті отримати дохід за рахунок необґрунтованої податкової вигоди, на підтвердження чого позивач посилається на акт від 29.04.2013 року №499/22.2-10/25200734 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства ТОВ «Фенікс Інтегрейтид Сервісіз» при взаємовідносинах з ПП «Арикон» та ТОВ «Євро Альянс Груп» за період з 01.01.2010 року по 31.12.2012 року».

У даному акті зазначено про порушення ТОВ «Фенікс Інтегрейтид Сервісіз» вимог податкового законодавства щодо формування валових витрат і податкового кредиту з ПДВ по взаємовідносинам з ПП «Арикон» відповідно до договору поставки №0214-11 від 14.02.2011 року, внаслідок чого занижено податкові зобов'язання з податку на прибуток і ПДВ.

Разом з тим, у справі наявна роздруківка з Єдиного державного реєстру судових рішень постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 18.03.2014 року по справі №826/16194/13-а (яка залишена без змін постановою Вищого адміністративного суду України від 15.09.2015 року №К/800/17974/14) про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень від 04.06.2013 року №, №, які прийняті саме на підставі акта від 29.04.2013 року №499/22.2-10/25200734. При цьому, в постанові встановлено, що господарські операції ТОВ «Фенікс Інтегрейтид Сервісіз», зокрема із ПП «Арикон» відповідно до договору постачання №0214-11 від 14.02.2011 року, здійснювались в межах господарської діяльності ТОВ «Фенікс Інтегрейтид Сервісіз», є реальними, та підтверджуються необхідними документами. Також, у вказаній постанові встановлено, що на підтвердження виконання умов договору ТОВ «Фенікс Інтегрейтид Сервісіз» надані накладні, податкові накладні, а також товарно-транспортні накладні, в яких зазначені дати та номера накладних, автопідприємство, пункт розвантаження, найменування товару та його кількість; витяг з журналу реєстрації довіреностей, відповідно до якого посадовій особі ТОВ «Фенікс Інтергрейтид Сервісіз» виписувались довіреності на отримання від ПП «Арикон» товару. Крім цього, в постанові встановлено, що на підтвердження подальшої реалізації товару надані договори купівлі-продажу, постачання, що укладені з ТОВ «АТЛ», ТОВ «Суматра-ЛТД», ТОВ «Ріал Істейт Ф.К.А.У.», ТОВ «Метро Кеш енд Кері Україна», ПАТ «Нова Лінія», ТОВ «Фоззі-Фуд», ТОВ «РУШ», ТОВ «Водолій», ТОВ «Автостандарт Україна», ТОВ «Гранд Технікс», та реєстри виданих податкових накладних по кожному отримувачу товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 72 КАС України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, судами встановлено реальність виконання договору постачання №0214-11 від 14.02.2011 року, правомірність формування ТОВ «Фенікс Інтегрейтид Сервісіз» валових витрат і податкового кредиту з ПДВ за результатами виконання вказаного договору та відсутність заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток та ПДВ.

Інших доказів, які б свідчили про наявність мети на отримання ТОВ «Фенікс Інтегрей-тид Сервісіз» необґрунтованої податкової вимоги і ухилення від сплати податків внаслідок укладення договору постачання №0214-11 від 14.02.2011 року, позивачем не надано.

Крім цього, позивач стверджує про невідповідність договору постачання №0214-11 від 14.02.2011 року інтересам держави і суспільства, відсутність вільного волевиявлення у директора ПП «Арикон» ОСОБА_4 на укладення даного договору, а також не спрямованість договору на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

На підтвердження зазначених обставин позивач посилається на протокол допиту свідка від 23.03.2012 року, копія якого наявна в матеріалах справи, в якому ОСОБА_4 (засновник, директор та головний бухгалтер ПП «Арикон») заперечує свою причетність до діяльності вказаного підприємства, а також на акт Алчевської ОДПІ в Луганській області від 10.02.2012 року №324/236-37152815 «Про результати позапланової невиїзної документальної перевірки ПП «Арикон» з питань дотримання вимог податкового законодавства з ПДВ за період з 01.01.2011 року по 30.09.2011року», копія якого наявна в матеріалах справи, в якому зазначено про відсутність у ПП «Арикон» майна та інших матеріальних ресурсів, необхідних для здійснення операцій купівлі-продажу, умов для досягнення результатів економічної діяльності, у зв'язку з відсутністю необхідних трудових ресурсів, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів.

Судами правомірно не взято до уваги вказаний протокол допиту свідка, зважаючи на те, що постановою Алчевського районного суду Луганської області від 21.11.2012 року у справі №4-850 задоволено скаргу ОСОБА_4 на постанову про порушення кримінальної справи від 28.09.2012 року №10/12/9625 відносно ОСОБА_4 по факту фіктивного підприємництва, тобто, створення ПП «Арикон» з метою прикриття незаконної діяльності по ч. 1 ст. 205 КК України, а спірну постанову скасовано.

Крім того, висновки акту Алчевської ОДПІ в Луганській області від 10.02.2012 року №324/236-37152815 про відсутність у ПП «Арикон» майна та інших матеріальних ресурсів, необхідних для здійснення операцій купівлі-продажу, умов для досягнення результатів економічної діяльності, у зв'язку з відсутністю необхідних трудових ресурсів, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів, є необґрунтованими, оскільки дані висновки не підтверджені належними доказами про неможливість здійснення господарської діяльності, а ґрунтуються виключно на припущеннях ревізора.

Аналогічний висновок про хибність тверджень Алчевської ОДПІ в Луганській області викладений в постанові Луганського окружного адміністративного суду від 27.09.2012 року по справі №2а/1270/6618/2012, в якій також зазначено про відсутність доказів того, що Алчевська ОДПІ в Луганській області при проведені перевірки належним чином встановила відсутність у ПП «Арикон» необхідних умов для досягнення результатів економічної діяльності, неможливість фактичного здійснення ПП «Арикон» господарських операцій.

Також, як встановлено судами попередніх інстанцій, на момент укладення договору сторони мали належну правосуб'єктність: були зареєстрованими як суб'єкти господарювання і перебували на обліку в органах ДПС як платники податків.

За таких обставин та з урахуванням вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 КАС України, суди дійшли обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Відповідно до п. 3 ст. 2201 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві відхилити.

Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2015 року та постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 квітня 2014 року по справі № 826/375/14 залишити без змін.

Справу повернути до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили та може бути переглянута Верховним Судом України в порядку передбаченому ст. ст. 235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.
Судді підпис Сірош М.В.
підпис Юрченко В.П.