Справа № 826/17880/15
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2016-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 січня 2016 року письмове провадження № 826/17880/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., вирішив у письмовому провадженні адміністративну справу

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Рекламне агентство «Твіст»
до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Рекламне агентство «Твіст» (надалі - позивач або ТОВ «РА «Твіст») з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - відповідач або ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14.07.2015 року № та № .

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки ТОВ «РА «Твіст» не порушувало вимог підпункту 135.5.5. пункту 135.5. статті 135, пункту 137.16. статті 137, пунктів 138.1., 138.2., 138.8. статті 138, підпункту 139.1.9. пункту 139.1. статті 139, пунктів 198.1., 198.3., 198.6. статті 198, пунктів 201.1., 201.4., 201.6., 201.10. статті 201 Податкового кодексу України, що підтверджується належним чином оформленими первинними документами та засвідчують належне виконання позивачем вимог податкового законодавства України в частині підтвердження права на податковий кредит та формування валових витрат підприємства.

Відповідач проти позову заперечував, вважаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення законними та обґрунтованими, прийнятими з підстав встановлення під час перевірки позивача, факту нереальності його взаємовідносин з контрагентами, що за правилами діючого податкового законодавства позбавляє платника податків (у даному випадку - позивача) права на формування податкового кредиту та валових витрат підприємства по таким взаємовідносинам.

Керуючись частиною 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, за спільним клопотанням сторін, суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позиції сторін, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем проведена документальна планова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, за результатами якої складено акт від 23.06.2015 року № 280/26-59-22-10/34356800 (надалі - Акт), яким зафіксовані виявлені під час перевірки порушення позивачем норм податкового законодавства України, а саме: підпункту 135.5.5. пункту 135.5. статті 135, пункту 137.16. статті 137, пунктів 138.1., 138.2., 138.8. статті 138, підпункту 139.1.9. пункту 139.1. статті 139 Податкового кодексу України, що призвело до завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 285 421 730 грн., в тому числі по періодам: за 9 місяців 2012 року - 7449845 грн., за 2012 рік - 55120282 грн., за 2013 рік - 214891463 грн., за 2014 рік - 15409985 грн.;

пунктів 198.1., 198.3., 198.6. статті 198, пунктів 201.1., 201.4., 201.6., 201.10. статті 201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 18 868 020 грн., в тому числі по періодам: за серпень 2012 року - 4673163 грн., за вересень 2012 року - 2421927 грн., за жовтень 2012 року - 374760 грн., за листопад 2012 року - 3177600 грн., за грудень 2012 року - 4600000 грн., за січень 2013 року - 2371250 грн., за травень 2013 року - 1249320 грн.

Як вбачається зі змісту Акту, наявність наведених порушень податкового законодавства, обґрунтовані з боку відповідача наступним.

Проведеною перевіркою відображених показників за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року у загальній сумі 61935379 грн. на підставі таких документів: журнали-ордери, договори, виписки банку, оборотно-сальдові відомості по рах. 31 «Рахунки в банках», рах. 71 «Інший операційний дохід»; 73 «Інші фінансові доходи» встановлено заниження задекларованих суб'єктом господарювання показників у рядку 03 Декларацій «Інші Доходи» на загальну суму 1 362 940 757 грн., в тому числі за 2012 рік - 186240281 грн., за 2013 рік - грн., 2014 рік - 63795629 грн.

Так, в ході перевірки встановлено, що позивач перебував у господарських відносинах з контрагентом - постачальником ТОВ «Старксервіс» у якого придбавало рекламні послуги для ТОВ «Сав Дістрибьюшн» на підставі договору про придбання робіт/послуг з розміщення реклами № 2912-01 від 29.12.2012 року, за умовами якого, позивач як Виконавець за дорученням ТОВ «Сав Дістрибьюшн» як Замовника зобов'язувався виконувати роботи та надавати послуги (створення і друк рекламних матеріалів Замовника; розробка концепції рекламних матеріалів; медіа розміщення реклами товарів або послуг тощо), а Замовник зобов'язувався прийняти і оплатити надані послуги.

На підтвердження виконання зазначеного договору, до перевірки позивачем подавалися відповідачу, зокрема, акти виконаних робіт, податкові та видаткові накладні на загальну суму 1 362 940 757 грн., банківські виписки, оборотно-сальдові відомості.

В свою чергу, на виконання умов вищезазначеного договору позивач не був самостійним виконавцем рекламних послуг для ТОВ «САВ ДІСТРИБЬЮШН», а придбавав зазначені послуги у ТОВ «Старксервіс».

В той же час, згідно ІС Податковий блок ТОВ «Старксервіс» перебуває на обліку в ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві, основний вид діяльності - 60.20-діяльність у сфері телевізійного мовлення, остання звітність подана за грудень 2013 року., свідоцтво платника ПДВ анульовано 08.04.2014 року, стан платника « 11» - припинено, але не знято з обліку.

ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві складено акт 03.06.2014 року № 1369/22-13/34356800 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «РА «Твіст» з питань дотримання вимог податкового законодавства при фінансово-господарських взаємовідносинах з ТОВ «Старксервіс» за період з 01.01.2012 року по 31.01.2014 року, в якому зазначено, що ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві отримано на виконання лист ОУ ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 17.01.2014 року № 153/ДПІ/26-59-07-02, яким доведено вирок Шевченківського районного суду м. Києва при визнання підприємства ТОВ «Старксервіс» фіктивним та таким, яке створене для прикриття незаконної діяльності невстановлених слідством осіб, без наміру зайняття підприємницькою діяльністю. Так, 24 вересня вироком Шевченківського районного суду м. Києва визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 27, частиною 1 статті 205 КК України, у тому числі у реєстрації ТОВ «Старксервіс».

Враховуючи вищенаведене, вбачається проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов'язання, з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту, які не мають реального характеру.

Таким чином, у зв'язку з не підтвердженням податкового кредиту з ПДВ у позивача при взаємовідносинах з ТОВ «Старксервіс», відсутні об'єкти оподаткування податком на додану вартість по операціях з продажу товарів (послуг) підприємствам-покупцям, у тому числі, ТОВ «Сав Дістрибьюшн».

Отже, в ході проведення перевірки не встановлено факту передачі товарів від продавця до покупця, у зв'язку з відсутністю (не наданням для перевірки), документів, що засвідчують виконання робіт та не встановлено можливості надання послуг.

Таким чином, не встановлено наявність виконаних позивачем рекламних послуг на адресу ТОВ «Сав Дістрибьюшн», отже сума отриманих позивачем грошових коштів (на загальну суму 1 362 940 757 грн.) з урахуванням ПДВ є безповоротною фінансовою допомогою.

Також, перевіркою повноти визначення витрат за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року встановлено їх завищення на загальну суму витрат у сумі 116 155 500 грн., у тому числі по періодах: за 9 міс. (3 кв.) 2012 року - 35475450 грн.; за 2012 рік - 76237250 грн.; за 2013 рік 18102850 грн., за 2014 рік - 21815400 грн.

Так, перевіркою встановлено, що позивач мав взаємовідносини з ТОВ «Лафіс Трейд», ТОВ «Арніта Трейд», ТОВ «Пріор Груп», ТОВ «Універсалгруптрейд», ТОВ «Радіум», ТОВ «ТД «Хеппі Трейд».

Так, взаємовідносини позивача (Замовник) з ТОВ «Лафіс Трейд» (Виконавець) ґрунтувалися на договорі про надання послуг № 1010 від 10.10.2012 року, за умовами якого Виконавець зобов'язувався надати Замовнику послуги друку та розповсюдження рекламної продукції, а останній, у свою чергу, прийняти послуги та оплатити їх.

Згідно наданих до перевірки актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) позивач отримав від ТОВ «Лафіс Трейд» послуги на загальну суму 34856250 грн. (без ПДВ), у т.ч. за 2012 рік - 23000000 грн., за 2013 рік - 11856250 грн., яка була включена позивачем до податку на прибуток, відповідно, за 2012 рік та 2013 рік.

Позивачем включено до складу податкового кредиту суму ПДВ в розмірі 6971250 грн. по отриманим від ТОВ «Лафіс Трейд» податковим накладним.

В той же час, в актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) не зазначено конкретний перелік виконаних робіт, відсутні посилання на інші документи, що підтверджують виконання робіт, відсутні кількісні і якісні показники формування вартості послуг, що не дають змоги встановити зв'язок проведених витрат з господарською діяльністю підприємства.

Крім того, ТОВ «Лафіс Трейд» припинено, але не знято з обліку, свідоцтво платника ПДВ анульовано 26.07.2013 року, згідно декларації з податку на прибуток за 2012 рік основні фонди відсутні. При проведені аналізу інформаційних баз даних ДПІ (Архів електронної звітності, перегляд результатів співставлення ІС Податковий блок) встановлено, що ТОВ «Лафіс Трейд» сформувало податковий кредит за рахунок контрагента-постачальника ТОВ «Будкомпані В.І.В.», податкові накладні по відносинам з яким не зареєстровані в ЄРПН.

Взаємовідносини позивача (Замовник) з ТОВ «Арніта Трейд» (Виконавець) ґрунтувалися на договорі про надання рекламних послуг № 2008 від 20.08.2012 року, за умовами якого Виконавець за плату та на замовлення надає Замовнику рекламні послуги, а Замовник приймає та оплачує належним чином надані послуги. З метою надання послуг за цим договором, Виконавець має право від свого імені та за свій рахунок залучати третіх осіб, залишаючись при цьому відповідальним за дії таких третіх осіб як за свої власні. Залучення третіх осіб здійснюється виключно за умови попереднього письмового погодження Замовником таких третіх осіб.

Згідно наданих до перевірки актів здачі-приймання робіт (надання послуг) позивач отримав від ТОВ «Арніта Трейд» послуги друку та розповсюдження рекламної поліграфічної продукції на загальну суму 28380000 грн. (без ПДВ), в т.ч. за: за 9 міс. (3 кв.) 2012 р. - 10618200 грн. (без ПДВ); за 2012 рік - 28380000 грн. (без ПДВ), яка була включена позивачем до податку на прибуток за відповідні періоди.

Позивачем включено до складу податкового кредиту суму ПДВ в розмірі 5676000 грн. по отриманим від ТОВ «Арніта Трейд» податковим накладним.

В той же час, в актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) не зазначено конкретний перелік виконаних робіт, відсутні посилання на інші документи, що підтверджують виконання робіт, відсутні кількісні і якісні показники формування вартості послуг, що не дають змоги встановити зв'язок проведених витрат з господарською діяльністю підприємства.

При проведені аналізу інформаційних баз даних ДПІ (Архів електронної звітності, перегляд результатів співставлення ІС Податковий блок) встановлено, що ТОВ «Арніта Трейд» сформувало податковий кредит за рахунок контрагентів-постачальників ТОВ «Будкомпані В.І.В.» та ТОВ «Феникс Груп» податкові накладні по відносинам з якими не зареєстровані в ЄРПН.

Взаємовідносини позивача (Замовник) з ТОВ «Пріор Груп» (Виконавець) ґрунтувалися на договорі про надання послуг № 20712 від 02.07.2012 року, за умовами якого Виконавець за плату та на замовлення надає Замовнику рекламні послуги, а Замовник приймає та оплачує належним чином надані послуги.

Згідно наданих до перевірки актів здачі-приймання робіт (надання послуг) позивач отримав від ТОВ «Пріор Груп» послуги друку та розповсюдження рекламної поліграфічної продукції на загальну суму 24857250 грн. (без ПДВ), в т.ч. за: за 9 міс. (3 кв.) 2012 р. - 24857250 грн. (без ПДВ); за 2012 рік - 24857250 грн. (без ПДВ), яка була включена позивачем до податку на прибуток за відповідні періоди.

Позивачем включено до складу податкового кредиту суму ПДВ в розмірі 4971450 грн. по отриманим від ТОВ «Пріор Груп» податковим накладним.

В той же час, в актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) не зазначено конкретний перелік виконаних робіт, відсутні посилання на інші документи, що підтверджують виконання робіт, відсутні кількісні і якісні показники формування вартості послуг, що не дають змоги встановити зв'язок проведених витрат з господарською діяльністю підприємства.

Крім того, згідно ІС «Податковий блок» ТОВ «Пріор Груп» припинено, але не знято з обліку, свідоцтво платника ПДВ анульовано 12.09.2013 року, згідно декларації з податку на прибуток за 2012 рік основні фонди відсутні. При проведені аналізу інформаційних баз даних ДПІ (Архів електронної звітності, перегляд результатів співставлення ІС Податковий блок) встановлено, що ТОВ «Пріор Груп» сформувало податковий кредит за рахунок одного із контрагента-постачальника ПП «СЕЛС», податкові накладні по відносинам з яким не зареєстровані в ЄРПН.

Взаємовідносини позивача (Замовник) з ТОВ «Універсалгруптрейд» (Виконавець) ґрунтувалися на договорі про надання рекламних послуг № 1303 від 13.03.2013 року, за умовами якого Виконавець за плату та на замовлення надає Замовнику рекламні послуги, а Замовник приймає та оплачує належним чином надані послуги.

Згідно наданих до перевірки актів здачі-приймання робіт (надання послуг) позивач отримав від ТОВ «Універсалгруптрейд» послуги друку та розповсюдження рекламної поліграфічної продукції на загальну суму 6246600 грн. (без ПДВ), в т.ч. за: за 2013 рік - 6246600 грн. (без ПДВ), яка була включена позивачем до податку на прибуток за відповідний період.

Позивачем включено до складу податкового кредиту суму ПДВ в розмірі 1249320 грн. по отриманим від ТОВ «Універсалгруптрейд» податковим накладним.

В той же час, в актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) не зазначено конкретний перелік виконаних робіт, відсутні посилання на інші документи, що підтверджують виконання робіт, відсутні кількісні і якісні показники формування вартості послуг, що не дають змоги встановити зв'язок проведених витрат з господарською діяльністю підприємства.

Крім того, згідно ІС «Податковий блок» ТОВ «Універсалгруптрейд» припинено, але не знято з обліку, свідоцтво платника ПДВ анульовано 08.05.2014 року, згідно декларації з податку на прибуток за 2013 рік основні фонди відсутні. При проведені аналізу бази даних «Єдиний реєстр податкових накладних» встановлено обрив ланцюга постачання товарів, а саме: ТОВ «Універсалгруптрейд» надані послуги, реалізовані позивачу, було придбано у ТОВ «ВТОРМЕТ МАРКЕТ», яке виписувало на адресу ТОВ «Універсалгруптрейд» податкові накладні з наступною номенклатурою, а саме: майонез Олком смачно, дизпаливо, м'ясо Криля Аквамарин, ноутбук, планшет, Кріогенний контейнер, кріп, петрушка, вода мінеральна, чай, кукурудза, горошок та ін., що свідчить про відсутність факту реалізації товару, отже зазначена операція була здійснена тільки на папері.

Більше того, інформація щодо придбання послуг за серпень грудень 2012 року, травень 2013 року, січень 2014 року, згідно даних ЄРПН відсутня, оскільки формування податкового кредиту за зазначений період ТОВ «Лафіс Трейд», ТОВ «Арніта Трейд», ТОВ «Пріор Груп», здійснено за рахунок «дроблених» податкових накладних (менше 10 тис. грн.), що виписані ТОВ «Будкомпані В.І.В.» та ПП «Селс» у зв'язку з чим не можна встановити номенклатуру придбаних послуг.

Також, позивач (Замовник) мав взаємовідносини з ТОВ «Радіум», які ґрунтувалися на договорі № 200813 від 20.08.2013 року, за умовами якого Виконавець прийняв на себе зобов'язання за рахунок Замовника виконати роботи/послуги (друк та розповсюдження рекламної поліграфічної продукції).

Згідно наданих до перевірки актів здачі-приймання робіт (надання послуг) позивач отримав від ТОВ «Радіум» послуги друку та розповсюдження рекламної поліграфічної продукції ТМ «Фокстрот техніка для дому» на загальну суму 11 255 400 грн. (без ПДВ), в т.ч. за 2014 рік - 11255400 грн. (без ПДВ), яка була включена позивачем до податку на прибуток за відповідний період.

В той же час, в актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) не зазначено конкретний перелік виконаних робіт, відсутні посилання на інші документи, що підтверджують виконання робіт, відсутні кількісні і якісні показники формування вартості послуг, що не дають змоги встановити зв'язок проведених витрат з господарською діяльністю підприємства.

Крім того, ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві складено акт від 03.04.2014 року № 1014/26-55-22-07 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Радіум» щодо підтвердження господарських відносин з платниками за період діяльності з 01.01.2014 року по 30.01.2014 року» яким встановлено, що СУ ФР ГУ Міндоходів у м. Києві проводиться судове розслідування по матеріалам, які внесені до ЄРДР під № 0000051 за фактом незаконного нарахування податкового кредиту з податку на додану вартість у зв'язку з нібито здійсненими фінансово-господарськими операціями з реально діючими СПД підприємствами, що містять ознаки фіктивних, в тому числі і ТОВ «Радіум», що призвело до несплати податків в особливо великих розмірах. Перевіркою встановлено, що правочини, укладені з контрагентами порушують публічний порядок, суперечать інтересам держави та суспільства, вчинені удавано з метою ухилення від сплати податків третіх осіб.

Також, позивач (Замовник) мав взаємовідносини з ТОВ «ТД «Хеппі Трейд», які ґрунтувалися на договорі № 71013 від 07.10.2013 року, за умовами якого Виконавець прийняв на себе зобов'язання та за рахунок Замовника виконати роботи/послуги (друк та розповсюдження рекламної поліграфічної продукції).

Згідно наданих до перевірки актів здачі-приймання робіт (надання послуг) позивач отримав від ТОВ «Радіум» послуги друку та розповсюдження рекламної поліграфічної продукції ТМ «Фокстрот техніка для дому» на загальну суму 10 560 000 грн. (без ПДВ), в т.ч. за 2014 рік - 10 560 000 грн. (без ПДВ), яка була включена позивачем до податку на прибуток за відповідний період.

В той же час, в актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) не зазначено конкретний перелік виконаних робіт, відсутні посилання на інші документи, що підтверджують виконання робіт, відсутні кількісні і якісні показники формування вартості послуг, що не дають змоги встановити зв'язок проведених витрат з господарською діяльністю підприємства.

Крім того, ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська складено акт №504/04-62-22-3/38434227 від 10.04.2014 року «Про результати проведення зустрічної звірки ТОВ «ТД «Хеппі Трейд» щодо не підтвердження реальності здійснення господарських відносин їх реальності та повноти відображення в обліку за січень 2014 року», в якому зазначено, що підприємство та його посадові особи відсутні за податковою адресою; зустрічною звіркою не вдалося за можливе підтвердити реальність проведених господарських операцій між «ТД «Хеппі Трейд» та контрагентами-постачальниками з урахуванням виду, обсягу, якості та розрахунків за січень 2014 року.

ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві складено акт від 30.05.2014 року № 1357/26-59-22-02/34356800 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «РА Твіст» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Радіум», ТОВ «Торговельний Дім «Хеппі Мід», ТОВ «Кошка» за період з 01.01.2014 року по 31.01.2014 року», яким зафіксовано, що непідтверджена реалізація товарів від ТОВ «Радіум», ТОВ «ТД Хеппі Трейд» на адресу позивача; послуги від ТОВ «Радіум», ТОВ «ТД Хеппі Трейд» на користь позивача не могли бути реалізовані, а тому дані правочини не спричинили реального настання правових наслідків, та як наслідок відповідно відсутні товари по ланцюгу постачання від позивача до контрагентів-покупців, податкові зобов'язання з ПДВ за якими відображено ним у додатку 5 до податкової декларації з ПДВ «Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» за січень 2014 року. Перевіркою встановлено відсутність об'єктів оподаткування по операціях з придбання позивачем послуги у підприємств-постачальників ТОВ «Радіум» та ТОВ «ТД Хеппі Трейд» за січень 2014 року.

Таким чином, наведене дало відповідачу підстави вважати непідтвердженими належним чином витрати по придбанню послуг у вищенаведених товариств-контрагентів.

З огляду на наведені порушення, відповідачем встановлено заниження позивачем податку на прибуток на загальну суму 285 421 730 грн., в т.ч.: за 9 місяців 2012 року - 7449845 грн., за 2012 рік - 55120282, за 2013 рік - 214891463 грн., за 2014 рік - 15409985 грн.

Крім того, порушення по контрагентах-постачальниках ТОВ «Лафіс Трейд», ТОВ «Арніта Трейд», ТОВ «Пріор Груп», ТОВ «Універсалгруптрейд» вплинули на формування податкового кредиту з ПДВ позивача.

Так, проведеною перевіркою повноти визначення податкового кредиту за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року встановлено його завищення на загальну суму 18 868 020 грн. в результаті здійснення нереальних господарських операцій з контрагентами-постачальниками ТОВ «Лафіс Трейд», ТОВ «Арніта Трейд», ТОВ «Пріор Груп», ТОВ «Універсалгруптрейд».

У зв'язку з виявленими порушеннями, зафіксованими Актом, відповідачем були прийняті спірні податкові повідомлення-рішення від 14.07.2015 року:

№ , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 18 868 020 грн. і нараховані штрафні (фінансові) санкції в сумі 4 717 005 грн.;

№ , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 285 421 730 грн. і нараховані штрафні (фінансові) санкції в сумі 71 355 433 грн.

Відповідно до пункту 56.1. статті 56 Податкового кодексу України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

За результатом адміністративного оскарження до ГУ ДФС у м. Києві, спірні податкові повідомлення-рішення відповідача залишені без змін.

Вважаючи спірні податкові повідомлення-рішення відповідача протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з відповідним позовом до адміністративного суду.

Дослідивши та надавши оцінку наявним у матеріалах справи письмовим доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 6 та частини 2 статті 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі-Кодекс), він, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, що застосована відповідачем під час перевірки позивача).

Згідно підпункту 14.1.36. пункту 14.1. статті 14 Кодексу, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

За правилами підпункту 134.1.1. пункту 134.1. статті 134 Кодексу, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Згідно пункту 135.1. статті 135 Кодексу, доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з:

доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті;

інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 135.2. статті 135 Кодексу, доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно пункту 44.1., пункту 44.2. статті 44 Кодексу, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Згідно підпункту 135.4.1. пункту 135.4. статті 135 Кодексу, дохід від операційної діяльності визнається в розмірі договірної (контрактної) вартості, але не менше ніж сума компенсації, отримана в будь-якій формі, в тому числі при зменшенні зобов'язань, та включає дохід від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг, у тому числі винагороди комісіонера (повіреного, агента тощо); особливості визначення доходів від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг для окремих категорій платників податків або доходів від окремих операцій встановлюються положеннями цього розділу.

При цьому, інші доходи включають, крім іншого, вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи (підпункт 135.5.4. пункту 135.5. статті 135 Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.27. пункту 14.1. статті 14 Кодексу, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

За приписами підпункту 139.1.9. п.139.1. ст.139 Кодексу, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до підпункту 14.1.181. пункту 14.1.статті 14 Кодексу, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Порядок формування податкового кредиту, підстави його виникнення та порядок визначення сум податку на додану вартість, що підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України, визначено у статті 198 Кодексу.

Згідно підпункту «а» пункту 198.1 статті 198 Кодексу, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (пункту 198.2. статті 198 Кодексу).

Відповідно до пункту 198.3. статті 198 Кодексу, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6. статті 198 Кодексу, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних (пункт 201.1. статті 201 Кодексу).

Згідно пункту 201.10. статті 201 Кодексу, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При цьому, статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно частини 1 та 2 статті 9 зазначеного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто, відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підтвердженням здійснення господарської операції є належним чином оформлені первинні документи, що містять дані про зміст господарських операцій. Відповідно, оформлені належним чином розрахункові документи, платіжні документи, податкові накладні та інші первинні документи, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та нарахування податку є документами, які підтверджують доходи та витрати при визначенні податку на прибуток підприємства, а також сплачені суми ПДВ для визначення податкового кредиту.

Судом в ході судового розгляду були досліджені та оцінені надані позивачем первинні документи на підтвердження його господарських операцій з контрагентами, які досліджувалися відповідачем під час перевірки позивача (договори та додатки до них, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), податкові накладні, банківські виписки, оборотно-сальдові відомості, звіти та фотокопії рекламної продукції), під час огляду та дослідження яких судом не встановлено їх невідповідності вимогам чинного законодавства, навпаки, вони містять всі обов'язкові реквізити, отже такі документи можна вважати належними доказами реальності здійснених господарських операцій позивача з контрагентами та, відповідно, належними документами для визначення доходів та витрат позивача, а також визначення ПДВ та віднесення його до податкового кредиту.

При цьому, відповідачем не надано суду вичерпного переліку розбіжностей між вимогами діючого законодавства до оформлення первинних документів та фактичним змістом наданих позивачем первинних документів.

Стаття 86 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює право і обов'язок суду оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і повному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

За результатом судового розгляду, суд дійшов висновку, що, відповідачем не було надано належної оцінки первинним документам, складеним по взаємовідносинам позивача з контрагентами, а була лише прийнята до уваги інформація з ІС «Податковий блок», що призвело до необґрунтованого збільшення позивачу податку на прибуток приватних підприємств та податку на додану вартість.

Співставлення даних податкової звітності з бази автоматизованого контролю, як етапу контроль-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства та аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника, адже питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються податковим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податку.

Крім зазначеного, суд також не залишає поза увагою, що за правилами статті 16, пункту 36.1., пункту 36.5. статті 36, пункту 38.1. статті 38, пункту 44.1. статті 44, пункту 47.1. статті 47, пункту 49.2. статті 49 Кодексу, обчислення, декларування та/або сплата суми податку та збору є персональним податковим обов'язком кожного окремого платника податків, який і несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку. Тобто, платник податку несе самостійну відповідальність за порушення ним правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватись на третіх осіб, в тому числі і на його контрагентів.

Законодавство України, не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальності та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Вказана правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 22.10.2010 року та 31.01.2011 року і повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні від 22.01.2009 року (справа "Булвес АД" проти Болгарії) констатував, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Європейського суду такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту прав власності.

Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товарів/робіт/послуг від виконання податкових зобов'язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит, однак таких обставин в ході розгляду даної справи судом встановлено не було.

Аналогічна позиція підтверджується численною судовою практикою у відповідних справах (ухвали Вищого адміністративного суду України від 19.02.2013 року № К/9991/64614/11, від 16.03.2013 року № К/800/9087/13).

За таких обставин, суд дійшов висновку про протиправність спірних податкових повідомлень-рішень від 14.07.2015 року № та № та, відповідно, про необхідність їх скасування.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, суд, оцінюючи спірні рішення відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішення суб'єкта владних повноважень, встановлених частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до яких, зокрема, відносяться прийняття рішень на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень.

Згідно з частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В свою чергу, відповідачем не доведено правомірності прийнятих ним оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, за правилами, встановленими статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Приймаючий до уваги викладене у сукупності, керуючись вимогами статтями 69-71, 94, 160-165,167,254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекламне агентство «Твіст» задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 14.07.2015 року № та № .

Судові витрати в сумі 487,20 грн. присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекламне агентство «Твіст» за рахунок Державного бюджету України.

Покласти на відповідний підрозділ Державної казначейської служби України виконання постанови суду в частині стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Р.О. Арсірій