Справа № 823/5001/15
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2016-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/5001/15 Головуючий у 1-й інстанції: Мишенко В.В.
Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Шелест С.Б.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації про поновлення строку, зобов'язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2015 року,

У с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулась у суд із позовом до Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, в якому, з урахуванням збільшених вимог, просила продовжити строк для сплати розрахункової суми для викупу автомобіля, зареєстрованого за ОСОБА_3, зобов'язати відповідача провести розрахунок залишкової вартості цього транспортного засобу та надати їй дозвіл на сплату його залишкової вартості і на переоформлення цього автомобіля в органах державної автомобільної інспекції.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись із постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню, з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач набула право на забезпечення автомобілем протягом шести місяців з дня смерті свого батька, оскільки володіє сукупністю усіх необхідних для переоформлення автомобіля ознак, а пропуск строку подання до департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації заяви про переоформлення автомобіля пропущено більш ніж на чотири роки з поважних причин, оскільки на її адресу не надходили від відповідача повідомлення про таке право, а також через те, що в цей період вона зазнавала глибоких душевних страждань.

Проте, з таким висновком суду не можна погодитися.

Колегією суддів установлено, що позивач є дочкою померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 інваліда війни I групи ОСОБА_3, якому в установленому законом порядку безкоштовно надано автомобіль марки М1 11022 Таврія ЗАЗ 110206, 377 Мурена, номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2, 2005 року випуску. Зазначений автомобіль було передано ОСОБА_3 згідно акту приймання-передачі транспортного засобу 26 травня 2005 року.

Матеріалами справи підтверджується, що зареєстрованим місцем проживання позивача є: АДРЕСА_1, і за цією ж адресою проживав і був зареєстрований батько позивача.

У вересні 2015 року позивач звернулася із заявою до відповідача щодо надання дозволу на сплату залишкової вартості отриманого її батьком автомобіля та на переоформлення даного автомобіля після сплати залишкової вартості автомобіля у її власність.

Листом від 19 вересня 2015 року №673-05 Департаментом соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації заявницю повідомлено про відсутність станом на день її звернення законних підстав задоволення заявлених нею вимог. При цьому, відповідач виходив із того, що відповідно до пункту 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року №999, умовою залишення автомобіля, строк експлуатації якого менше 10 років, члену сім'ї померлого інваліда, який зареєстрований за місцем реєстрації останнього, є сплата протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом. Разом з тим, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а сплата коштів станом на 14 вересня 2015 року не відбулась. Тому, відповідач залишив вимоги позивача без задоволення.

Не погоджуючись із такими діями, позивач звернулась у суд із даними позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначеній нормі кореспондують приписи частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 38 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, у тому числі визнаний гуманітарною допомогою, за бажанням членів його сім'ї може бути переданий у їх власність безоплатно у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Технічні та інші засоби реабілітації можуть бути залишені у власності членів сім'ї померлого інваліда, дитини-інваліда в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999, члену сім'ї померлого інваліда, який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом.

В іншому разі автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, повертається (вилучається) головному, районному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті.

Як убачається із матеріалів справи, протягом шести місяців з дня смерті ОСОБА_3 позивачем до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства, не були сплачені кошти за переоформлення автомобіля.

Також, матеріали справи не містять доказів звернення позивача до територіального органу соціального захисту населення задля вирішення відповідного питання протягом установленого вищевказаним Порядком строку.

Посилання позивача на те, що вона неодноразово, в тому числі одразу після смерті батька, зверталась до відповідача із усними заявами з приводу визначення остаточної вартості автомобіля та з метою його викупу жодними доказами не підтверджуються, а тому відхиляються колегією суддів.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до правил статей 5, 22 Закону України «Про звернення громадян» усні звернення громадян викладаються громадянином на особистому прийомі або за допомогою засобів телефонного зв'язку та записуються (реєструються), і якщо вирішити порушені в таких зверненнях питання безпосередньо на особистому прийомі неможливо, вони розглядаються у тому ж порядку, що й письмове звернення, тобто із наданням заявнику письмової відповіді.

Доказів розгляду її звернень з вищевказаного питання відповідачем, так само як і доказів оскарження бездіяльності останнього щодо їх розгляду позивачем суду не надано.

Отже, позивачем пропущено встановлений пунктом 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями строк вчинення дій, спрямованих на переоформлення автомобіля померлого інваліда.

Твердження позивача та висновки суду першої інстанції про те, що зазначений строк було пропущено більш ніж на чотири роки з поважних причин, оскільки на її адресу не надходили від відповідача повідомлення про таке право, а також через те, що в цей період вона зазнавала глибоких душевних страждань, є безпідставними та не ґрунтуються на відповідних доказах.

Порядком забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженим Кабінетом Міністрів України, не передбачено обов'язку органу соціального захисту населення інформувати членів сім'ї померлого інваліда про можливість викупу автомобіля.

Так, право членів сім'ї померлого інваліда, який був безоплатно забезпечений автомобілем, на отримання цього автомобіля у власність відповідно до порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України, встановлене законом. Юридична необізнаність у строках реалізації такого права не звільняє особу від наслідків пропуску цього строку.

Пропуск установленого законодавством шестимісячного строку для вчинення певних дій на чотири роки не може виправдовуватись твердженнями про глибокі душевні страждання, які не ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Окрім того, діючим законодавством не передбачено можливості поновлення вищевказаного строку, в разі його пропуску. Навіть, за умови наявності відповідних поважних причин.

Правова позиція з приводу того, що пропуск членом сім'ї померлого інваліда встановленого пунктом 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями строку сплати коштів за переоформлення автомобіля є законною підставою для відмови у відповідному переоформленні цього автомобіля підтримується Вищим адміністративним судом України (ухвала від 11 грудня 2013 року (касаційне провадження №К/9991/42589/12) та ухвала від 29 жовтня 2014 року (касаційне провадження № К/800/39269/13)).

Відтак, позивач, на час звернення до відповідача із заявою щодо надання дозволу на сплату залишкової вартості отриманого її батьком автомобіля та на переоформлення даного автомобіля у її власність, втратила відповідне право.

До того ж, обставини справи свідчать про те, що наданий безкоштовно ОСОБА_3 автомобіль на даний час не повернутий управлінню соціального захисту населення.

За таких обставин існує ситуація, відповідно до якої протягом тривалого періоду не виконуються правила, передбачені статтею 18 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, якими встановлено можливість передачі повернутих відповідному органу автомобілів у користування іншим інвалідам, які перебувають в черзі.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтується її позов, а також порушеного права, за захистом якого вона звертається.

Натомість, відмовляючи у задоволенні вимог заявниці, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені чинним законодавством.

Отже, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

Тому, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню як така, що прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, на підставі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації задовольнити.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2015 року - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяС.Б. Шелест

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Шелест С.Б.

Пилипенко О.Є.