Справа № 820/11338/15
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2016-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

18 січня 2016 р. №820/11338/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Корнієнка А.Д.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Сафронової К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом, в якому просить суд: - визнати незаконними дії ГУ МВС України в Харківській області щодо зміни майору міліції ОСОБА_1 базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення та незаконною бездіяльність, щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за період з січня 2012 року по жовтень 2015 року у сумі 15120,34 грн.; - зобов'язати ГУ МВС України в Харківській області встановити ОСОБА_1 базовий місяць для нарахування індексації грошового забезпечення серпень 2010 року та виплатити заборгованість по виплатам індексації грошового забезпечення у сумі 15120,34 грн.; - визнати незаконними дії ГУ МВС України в Харківській області щодо невиконання вимог ст.116 КЗпП України в частині не здійснення остаточного розрахунку ОСОБА_1 по виплаті грошової винагороди в сумі 700,00 грн. (відповідно до наказу ГУ МВС України в Харківській області від 30.09.2015 року №529 о/с), а також матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення на день виплати, тобто 4972,89 грн., а також вихідної допомоги при звільненні у сумі 88658,44 грн.; - зобов'язати ГУ МВС України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 грошову винагороду в сумі 700,00 грн. (відповідно до наказу ГУ МВС України в Харківській області від 30.09.2015 року №529 о/с), матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення на день виплати, тобто 4972,89 грн., а також вихідну допомогу при звільненні за скороченням у сумі 88658,44 грн.; - зобов'язати ГУ МВС України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.117 КЗпП України середній заробіток за час прострочи виконання своїх обов'язків роботодавця щодо остаточного розрахунку при звільнення; - зобов'язати ГУ МВС України в Харківській області видати ОСОБА_1 завірену відповідним чином довідку при грошове забезпечення на останні півроку (6 місяців) до моменту звільнення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у період з 01.04.2003 року по 05.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України. Позивач вказує, що у остаточному розрахунку та виплаті вихідної грошової допомоги йому було відмовлено без зазначення причин. У видачі довідки про розмір грошового забезпечення за останні півроку, яка була потрібна йому для надання до Центру занятості для обрахунку виплати допомоги по безробіттю, також було відмовлено. З огляду на вказане, позивач вважає, що такою бездіяльністю посадовими особами ГУМВСУ в Харківській області допущено порушення ст.ст. 47, 116 Кодексу законів про працю України. Також, під час останньої виплати грошового забезпечення 20.10.2015, разом з основною сумою, позивачу мали бути виплачені, але не виплачені грошова винагорода у розмірі 700,00 грн., відповідно до наказу ГУМВСУ в Харківській області №529 о/с від 30.09.2015 року, та передбачена п 2.16 наказу МВС України від 31.12.2007 року №499 (зареєстрованому в МЮУ 12 березня 2008 р. за № 205/14896) «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» - матеріальна допомога на оздоровлення (відпускні) у розмірі місячного грошового забезпечення на день виплати (п.2.16.3). Відповідно, на думку позивача, йому мало бути додатково сплачено 4972,89 грн. (допомоги на оздоровлення) та 700,00 грн. (грошової винагороди). Окрім цього, відповідно до розрахунків, враховуючи ставку 2817,50 грн. та базовий місяць - серпень 2010 року позивачу незаконно не біли виплачені 15120,34 грн. індексації грошового забезпечення. Остання невиплачена сума індексації мала складати 1265,00 грн., має бути зарахована до розміру грошового забезпечення, виплаченого у жовтні 2015 року для обрахунку розміру вихідної грошової допомоги при звільненні через скорочення. У підсумку розмір грошового забезпечення, яким мав бути нарахований у жовтні 2015 року мав складати 11910,78 грн. Виходячи з вищенаведеного, позивач вважає, що розмір грошової допомоги при звільненні мав складати 50% від 11910,78 (тобто 5955,39 грн.), помножені на 14 років 10 міс 20 днів тобто 88658, 44 грн. вихідної допомоги, а також виплата середнього заробітку відповідно до 117 КЗпП України за час прострочки.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, вказав на обґрунтованість та законність дій відповідача, а тому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У письмових запереченнях на адміністративний позов зазначив, що розрахунки з ОСОБА_1 були проведені у повному обсязі та у передбачений законодавством термін, була видана довідка для Центру зайнятості №729 від 25.11.2015 року, виплата індексації була проведена в порядку визначеному діючим законодавством України, підстав для нарахування матеріальної допомоги не було (рапорт не подавався). Також, представник відповідача зазначив, що доводи позивача, про те що серпень 2010 повинен бути базовим місяцем оскільки в ньому збільшилося грошове забезпечення є безпідставними, у період з 18.02.2010 року по 26.01.2011 року позивач проходив службу в іншій юридичній особі УБОЗ ГУМВС України в Харківській області, яка здійснювала виплату грошового забезпечення позивачеві. Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, який знаходиться у відкритому доступі на сайті Міністерства юстиції України, УБОЗ ГУМВС України ліквідовано 19.06.2013 року, без правонаступників.

На підставі викладеного представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до наявної в матеріалах справи копії трудової книжки, ОСОБА_1 у період з 01.04.2003 року по 05.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України. На момент звільнення обіймав посаду - старший юрисконсульт СЮЗ ГУМВС України в Харківській області.

Відповідно до витягу із наказу №594 о/с від 05.11.2015 року, позивача було звільнено з 06.11.2015 року за п.64 «Г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, відповідно до п.п. 10 та 11 розділу XI Закону України «Про національну поліцію» (через скорочення штатів) на підставі рапорту ОСОБА_1 від 22.10.2015 року.

Суд зазначає, що позивачем не оскаржується порядок та підстави звільнення. З пояснень сторін вбачається, що позивачу було видано трудову книжку та витяг з наказу 09.11.2015 року.

Відносно позовної вимоги зобов'язати ГУ МВС України в Харківській області видати ОСОБА_1 завірену відповідним чином довідку при грошове забезпечення на останні півроку (6 місяців) до моменту звільнення, суд зазначає наступне.

Під час розгляду справи судом встановлено, що з урахуванням всіх проведених нарахувань та кінцевих виплат ОСОБА_1 була видана довідка для Центру зайнятості №729 від 25.11.2015 року. Вказаний факт не заперечувався позивачем, з огляду на що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про визнання незаконними дій ГУ МВС України в Харківській області щодо невиконання вимог ст.116 КЗпП України в частині не здійснення остаточного розрахунку ОСОБА_1 по виплаті грошової винагороди в сумі 700,00 грн. (відповідно до наказу ГУ МВС України в Харківській області від 30.09.2015 року №529 о/с) та зобов'язання провести відповідну виплату, судом встановлено наступне.

В матеріалах справи міститься копія наказу ГУ МВС України в Харківській області від 30.09.2015 року №529 о/с «Про заохочення працівників СЮЗ ГУМВС України в Харківській області», яким наказано нагородити грошима у розмірі 700,00 грн. майора міліції ОСОБА_1, старшого юрисконсульта СЮЗ ГУМВС України в Харківській області.

06.11.2015 року касовим ордером №680 було здійснено виплату позивачу винагороди за вказаним наказом у сумі 671,30 грн. (за вирахуванням ЄСВ 2,6% та військового збору 1,5%), що підтверджується наявними матеріалами справи. Факт отримання вказаних коштів не заперечувався позивачем під час розгляду справи.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відносно позовної вимоги про визнання незаконними дії ГУ МВС України в Харківській області щодо невиконання вимог ст.116 КЗпП України в частині не здійснення остаточного розрахунку ОСОБА_1 по виплаті матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення на день виплати у розмірі 4972,89 грн. та зобов'язання здійснити вказану виплату, судом встановлено наступне.

Згідно п.2.16.1. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, наказом Міністерства внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 р. № 499 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 205/14896, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надається матеріальна допомога у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення на день виплати, та один раз на рік - допомога для оздоровлення в розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення.

Відповідно до п.2.16.3 вказаної Інструкції, допомога для оздоровлення особам рядового і начальницького складу надається у розмірі, що не перевищує грошового забезпечення, яке особа отримувала на день виплати.

Позивачем не доведено та не встановлено судом факту звернення позивача з рапортом до керівництва про виплату допомоги для оздоровлення. Суд зазначає, що вказаними приписами законодавства не передбачено залежності виплати допомоги для оздоровлення з фактом перебування у відпустці, як це зазначає позивач. Окрім цього, з наявністю в матеріалах справи копії витягу з наказу ГУМВС України в Харківській області від 28.05.2015 року за №238 о/с вбачається, що позивач перебував у відпустці з 08 червня по 03 липня 2015 року, тобто мав достатньо часу до звільнення для подання рапорту щодо надання допомоги для оздоровлення.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність у відповідача підстав для нарахування та виплати позивачу матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення на день виплати, з огляду на що, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання незаконними дій ГУ МВС України в Харківській області щодо зміни майору міліції ОСОБА_1 базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення та незаконною бездіяльність, щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за період з січня 2012 року по жовтень 2015 року у сумі 15120,34 грн. та зобов'язання ГУ МВС України в Харківській області встановити ОСОБА_1 базовий місяць для нарахування індексації грошового забезпечення серпень 2010 року та виплатити заборгованість по виплатам індексації грошового забезпечення у сумі 15120,34 грн., суд зазначає наступне.

Протокольною ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2015 року було відмолено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовних вимог в цій частині без розгляду у зв'язку з пропущенням строку на звернення до суду, з огляду на приписи ч.2 ст.233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Суд зазначає, що Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Відповідно до п.2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, у тому числі грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу.

Наказом ГУМВС України в Харківській області від 18.02.2010 року №20о/с ОСОБА_1 призначено на посаду слідчого з ОВС УБОЗ ГУ, грошове забезпечення при цьому у березні 2010 перевищило грошове забезпечення за лютий 2010 на суму 288,86 грн., що перевищило суму індексації за лютий. Індексація з березня 2010 припинена, базовий місяць зберігається - лютий 2010 року, відповідно до приписів пункту 5 Порядку №1078.

26.01.2011 позивача призначено на посаду слідчого СУ ГУМВСУ в Х/о з грошовим забезпеченням у лютому 2011 - 3 136 грн, що є менше ніж грошове забезпечення ніж на посаді слідчого УБОЗ - 3 402, грн..

При призначенні ОСОБА_1 на посаду слідчого СУ ГУ з 26.01.2011 року наказом Головного управління від 26.01.2011 року №10о/с з меншим грошовим забезпеченням, індексація з місяця призначення (січень 2011) відновлена та становила 32,94 грн. (мін.941грн.* 3,5 100= 32,94)

По грудень 2011 року, відповідно до особової картки за період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року індексація виплачена відповідно до чинного на той період законодавства.

У зв'язку зі збільшенням з січня 2012 року у порівнянні з груднем 2011 року грошового забезпечення на 179,37 грн., що перевищило суму індексації за грудень 2011 року (114,46грн.), виплата індексації з січня 2012 року була припинена.

У січні 2012 року відбулося підвищення грошового забезпечення ОСОБА_1 за рахунок збільшення премії. Враховуючи, що щомісячна премія працівникам ОВС встановлюється за основні результати роботи, має постійний характер, передбачена Положенням про преміювання та відповідно до п.3 наказу МВС України від 31.12.2007 №499 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 №205/14896) входить до складу грошового забезпечення і таким чином теж є об'єктом індексації.

Сторонами у справі визнається та не заперечується той факт, що у період з 18.02.2010 року по 26.01.2011 року позивач проходив службу в іншій юридичній особі - УБОЗ ГУМВС України в Харківській області, яка здійснювала виплату грошового забезпечення позивачеві. Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, який знаходиться у відкритому доступі на сайті Міністерства юстиції України, УБОЗ ГУМВС України ліквідовано 19.06.2013 року, без правонаступників.

Саме УБОЗ ГУМВС України встановив позивачеві лютий 2010 року як базовий місяць, індексація в якому становила 240,31 грн. Відповідач не виплачував позивачеві грошове забезпечення у період з 18.02.2010 року по 26.01.2011 року, з огляду на вказане ГУМВС в Харківській області не уповноважено встановлювати базовий місяць серпень 2010 року та не має на це правових підстав.

Окрім цього, посилання позивача на постанову КМУ №1078 в чинній редакції є безпідставним, оскільки 21 червня 2012 року набрала чинності постанова КМУ від 13 червня 2012 №526 «Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення» яка кардинально змінила порядок проведення індексації та не може бути застосована до правовідносин, які мали місце у 2010 році.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

З огляду на те, що позовні вимоги про визнання незаконними дій ГУ МВС України в Харківській області щодо невиконання вимог ст.116 КЗпП України в частині не здійснення остаточного розрахунку ОСОБА_1 по виплаті вихідної допомоги при звільненні у сумі 88658,44 грн. та зобов'язання здійснити вказані виплати, є похідними з попередніх позовних вимог, вони також не підлягають задоволенню.

Згідно 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв'язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Згідно з положеннями п.1 Постанови КМУ від 07.11.2007 року №1294, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

У додатку № 26 до постанови КМУ № 1294 зазначено вичерпний перелік одноразових додаткових видів грошового забезпечення, серед яких відсутні індексація та матеріальна допомога.

Згідно п.3 Наказу МВС № 499 зазначено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Таким чином, матеріальна допомога та індексація не входять до грошового забезпечення, яке береться для обрахунку вихідної допомоги на підставі ст. 9 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Посилання позивача на постанову Верховного суду України від 10.03.2015 як підставу для задоволення позовних вимог є безпідставною, оскільки суд приймаючи рішення по справі посилався та аналізував норми Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011 та додаток № 25 до постанови № 1294, які стосуються виключно військовослужбовців та не поширюються на працівників органів внутрішніх справ.

Судом встановлено, що позивачу була правомірно розрахована та виплачена вихідна допомога виходячи з посадового окладу - 750,00 грн., окладу за спеціальне звання - 125,00 грн., надбавки за вислугу років (25%) - 218,75 грн., 100% надбавки за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби - 1093,75 грн. та премії - 1093,75 грн. Всього грошове забезпечення - 3281,25 грн., сума вихідної допомоги за 14 років з 50% від суми місячного грошового забезпечення становить 22968,75 грн., з вирахуванням 1,5% військового збору - 22624,21 грн.

Таким чином відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Відносно позовної вимоги про зобов'язання ГУ МВС України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.117 КЗпП України середній заробіток за час прострочи виконання своїх обов'язків роботодавця щодо остаточного розрахунку при звільненні, судом встановлено наступне.

Головне управління МВС України в Харківській області, в якому проходив службу заявник, є установою, що фінансується з Державного бюджету України через МВС України відповідно до затвердженого кошторису та виділених бюджетних асигнувань. У своїй фінансово - господарській діяльності керується бюджетним законодавством, а саме Бюджетним Кодексом України (далі - БКУ) та Законом України про державний бюджет на відповідний рік.

Статтею 51 БКУ визначається, що керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах. Бюджетні кошти фінансуються за помісячним планом асигнувань, який доводиться бюджетній установі одночасно з кошторисом.

Відповідно до п. 1.15. наказу МВС України від 31.12.2007 №499 "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 р. за №205/14896, виплата грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу здійснюється щомісяця з 20 до 25 числа за поточний місяць. Таким чином, асигнування на оплату праці (виплату грошового забезпечення), розподілені та профінансовані у відповідному місяці до кінця цього місяця повинні бути використані у повному обсязі.

З пояснень представника відповідача вбачається, що кошти для проведення розрахунків з працівниками та особами рядового і начальницького складу, які працювали чи проходили службу по 06.11.2015 року в органах внутрішніх справ України та були звільнені з переведенням до інших установ чи через скорочення, надійшли до ГУМВС України в Харківській області 25.11.2015 року.

Того ж дня, 25.11.2015 року касовим ордером №766 було проведено виплату ОСОБА_1 вихідної допомоги, яка була профінансована йому з цільовим призначенням, у сумі 22624,21 грн. та здійснено кінцевий розрахунок по грошовому утриманим урахуванням премії за 6 днів листопада 2015 року, премії за відпрацьований жовтень 2015 року. Загальна сума розрахунку - 1750,00 грн., з них 1678,26 грн. перераховано ОСОБА_1 на його картковий рахунок у Приватбанк, з одночасним утриманням та сплатою до бюджету ЄСВ 2,6% та військового збору 1,5%.

Таким чином, судом встановлено своєчасне виконання відповідачем своїх обов'язків роботодавця щодо остаточного розрахунку при звільненні ОСОБА_1 та як наслідок відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Положеннями частини 1 статті 11 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає вимоги позивача неправомірними та такими, що не ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, неналежним чином обґрунтовані, непідтверджені матеріалами справи, а тому не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 20.01.2016 року.

Суддя Полях Н.А.