Справа № 573/240/13-а
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2016-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2016 року К/800/26378/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Рецебуринського Ю.Й., Стародуба О.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Білопільського районного суду Сумської області від 22 лютого 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 4 квітня 2013 року по справі № 573/240/13-а

за позовом ОСОБА_4

до Відділу державної виконавчої служби Білопільського районного управління юстиції в Сумській області (далі - ВДВС),

Управління Пенсійного фонду України в Білопільському районі

Сумської області (далі - Управління)

про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання постанови Білопільського районного суду Сумської області від 21 жовтня 2010 року по справі № 2а-2639/2010.

Подання обґрунтовував тим, що постановою Білопільського районного суду Сумської області від 21 жовтня 2010 року зобов'язано Управління здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_4 основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, згідно із статтями 49, 50, 54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру, встановленого частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 1 вересня 2009 року.

Управляння здійснило перерахунок основної та додаткової пенсії і провело відповідні виплати за період з 28 вересня 2009 року по 1 листопада 2011 року. Починаючи з листопада 2011 року, виплати припинились у зв'язку з відсутністю коштів.

Просив в частині рішення про зобов'язання Управління нарахувати та виплатити несплачену суму пенсії змінити на стягнення з відповідача на користь позивача несплаченої суми.

Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 22 лютого 2013 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 4 квітня 2013 року, у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, постановити нову ухвалу, якою заяву про зміну способу і порядку виконання рішення задовольнити.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Білопільський районний суд Сумської області постановою від 21 жовтня 2010 року задовольнив позовні вимоги ОСОБА_4 щодо зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_4 основної і додаткової пенсії згідно статтей 49, 50, 54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру, встановленого частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 1 вересня 2009 року.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2011 року постанову Білопільського районного суду Сумської області від 21 жовтня 2010 року скасовано в частині задоволення позову ОСОБА_4 за період з 1 вересня 2009 року по 27 вересня 2009 року. В цій частині позов залишено без розгляду.

В іншій частині постанову Білопільського районного суду Сумської області від 21 жовтня 2010 року залишено без змін.

Судове рішення набрало законної сили та виконується у порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що суд може змінити спосіб і порядок виконання рішення лише: 1) у виняткових випадках; 2) за наявності обставин, що ускладнюють його виконання або роблять його неможливим; 3) за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин.

Під зміною способу і порядку виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів реалізації (виконання) рішення в разі неможливості його виконання у спосіб і порядок, встановлений раніше.

Зміна способу і порядку виконання рішення суду може відбутися шляхом заміни одного заходу примусового виконання судового рішення іншим або коли, при виконанні рішення адміністративного суду, яким присуджені певні речі або кошти, неможливо їх повернути за їх відсутності, що є підставою для звернення стягнення на грошові кошти тощо.

Суди першої та апеляційної інстанцій, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_4 про зміну способу і порядку виконання рішення суду, виходили з того, що судами не встановлено обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, а заявником не надано достатніх доказів наявності таких підстав.

Вказана заявником підстава неможливості виконання рішення суду через відсутність коштів у відповідача не дає суду можливості застосування зміни способу і порядку виконання цього рішення, оскільки не вичерпані інші встановлені законом заходи виконання рішення суду, в тому числі примусового характеру.

Крім того, слід зазначити, що реалізуючи своє право на захист, позивач має право вимагати від суду зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії (пункт 2 частини 4 статті 105 КАС України).

Аналіз наведених норм та статті 263 КАС України дають підстави зробити висновок про те, що суд, здійснюючи зміну способу і порядку виконання рішення суду, не може змінювати зміст резолютивної частини рішення або змінити обраний судом спосіб захисту порушеного права.

Аналогічна правова позиція зі спірного питання висловлена Верховним Судом України у постановах від 11 листопада 2014 року № 21-394а14 та № 21-475а14, від 13 січня 2015 року № 21-604а14, від 17 лютого 2015 року № 21-622а14.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції погоджується з висновком судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення заяви ОСОБА_4 про зміну способу і порядку виконання постанови Білопільського районного суду Сумської області від 21 жовтня 2010 року по справі № 2а-2639/2010.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Білопільського районного суду Сумської області від 22 лютого 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 4 квітня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Рецебуринський Ю.Й.

Стародуб О.П.