Справа № 812/757/15
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2016-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Тихонов І.В.
Суддя-доповідач - Казначеєв Е.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року справа №812/757/15

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Казначеєва Е.Г., суддів: Васильєвої І.А., Жаботинської С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2015 р. у справі № 812/757/15 (головуючий І інстанції Тихонов І.В.) за позовом Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 13.07.2015 № про нарахування штрафних санкцій за затримку сплати суми грошового зобов'язання з податку на землю в розмірі 423476,42 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» звернулось до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області форми «Ш» від 13.07.2015 року за № про нарахування штрафних санкцій у розмірі 423476,42 грн., за затримку на 10 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання по земельному податку в розмірі 423476,42 грн.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2015 року позов задоволено. Суд першої інстанції скасував податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у м.Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області від 13.07.2015 року № про нарахування штрафних санкцій за затримку сплати суми грошового зобов'язання з податку на землю в розмірі 423476,42 грн.

Відповідач не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що оскільки ПАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» було самостійно визначено грошове зобов'язання та заявлено до сплати згідно уточнюючої декларації за 2014 рік від 08.07.2014 року № , то відповідно до пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України це грошове зобов'язання не підлягає оскарженню. Податкове зобов'язання з плати за землю, самостійно визначено ПАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» в уточнюючій податковій декларації від 08.07.2014 року № , не сплачено протягом строків, визначених Податковим кодексом України, а погашення податкового боргу відбулося внаслідок подання уточнюючої декларації від 17.07.2014 року № зі зменшенням суми раніше нарахованого зобов'язання, тому до платника застосовуються штрафні санкції у відповідності до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, з урахуванням загального строку затримки сплати суми податкового боргу.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

18 лютого 2014 року ПАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» до відповідача було подано податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014 рік, в якій позивачем відповідно до пункту 271.1 статті 271 Податкового кодексу України була обчислена річна сума оподаткування за базою оподаткування - нормативною грошовою оцінкою 32 земельних ділянок, власником яких був позивач на 01.01.2014 року. Річна сума оподаткування склала 10169936,79 грн., щомісячно з січня по листопад в сумі 847494,76 грн. та в грудні 847494,43 грн. (а.с.21-26)

Відповідно до вищевказаної декларації сума податку за землю за періоди січень - травень 2014 року складає 847494,76 гривень на місяць, яка була сплачена у межах строків передбачених Податкового кодексу України, згідно платіжних доручень, а саме: платіжне доручення № 2318 від 25.02.2014 року на суму 847494,76 грн. за січень 2014 року (а.с.39); платіжне доручення № 3708 від 25.03.2014 року на суму 847494,76 грн. за лютий 2014 року (а.с.40); платіжне доручення № 5082 від 22.04.2014 року на суму 847494,76 грн. за березень 2014 року (а.с.41); платіжне доручення № 6538 від 26.05.2014 року на суму 847494,76 грн. за квітень 2014 року (а.с.42); платіжне доручення № 7733 від 24.06.2014 року на суму 847494,76 грн. за травень 2014 року (а.с.43); платіжне доручення № 8939 від 29.07.2014 року на суму 847830,27 грн. за червень 2014 року (а.с.68).

У зв'язку з купівлею об'єкта нерухомості «Будівля магазину квітів «Флора», на підставі договору купівлі - продажу № 690 від 03.06.2014 року, та об'єкта нерухомості «Будівля магазину», згідно договору № 691 від 03.06.2014 року, позивачем 08.07.2014 року до відповідача подано уточнюючу декларацію з урахуванням земельних ділянок, на яких розташовані придбані будівлі. Відповідно до декларації був збільшений річний податок за землю на 2492,36 грн. (а.с.27-32)

При поданні позивачем вищевказаної декларації була допущена технічна помилка, а саме не був заповнений рядок номер шість декларації, у зв'язку з чим, автоматично, в рядку номер сім декларації відобразилась сума до збільшення податкового зобов'язання за січень - травень 2014р. на суму, яка вже була сплачено позивачем.

17 липня 2014 року позивачем на підставі п. 286.4 ст. 286 Податкового кодексу України до відповідача була подана уточнююча декларація № з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014 рік (а.с.33-38).

Відповідно до вищевказаної уточненої декларації, сума податку за землю за періоди січень - травень 2014 року складає 847494,76 грн. на місяць, яка була сплачена у межах строків передбачених ПК України, згідно платіжних доручень.

Сєвєродонецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України було проведено камеральну перевірку податкової звітності по земельному податку, екологічному податку за 2014 рік, 2015 рік ПАТ "Сєвєродонецьке об'єднання Азот".

За результатами перевірки складено акт від 23.06.2015 року за № 1192/12-14-15-01/33270581 (а.с. 6-10). Відповідно до висновків вказаного акту, перевіркою було встановлено порушення термінів сплати самостійно визначених грошових зобов'язань, а саме: по земельному податку за січень - травень 2014 р. в сумі 4234764,01 грн. протягом строків, визначених п. 57.1 ст. 57, п. 287.3 ст. 287 ПК України; граничних термінів сплати самостійно визначених грошових зобов'язань по екологічному податку - надходження від скидів забруднюючих речовин безпосередньо у водні об'єкти за ІІ кв. 2014 р. в сумі 134289,33 грн. протягом строків, визначених п. 57.1 ст. 57, п. 250.2 ст. 250 ПК України; граничних термінів подання звітності по екологічному податку (коди бюджетної класифікації 19010101, 19010201, 19010301) за ІІ квартал 2014р. протягом строків, визначених п.п. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 розділу ІІ, п. 250.2 ст. 250 розділу VІІІ ПК України

02 липня 2015 року позивачем до відповідача було подані заперечення до акту від 23.06.2015 року за № 1192/12-14-15-01/33270581. Листом відповідача від 09.07.2015 року позивача повідомлено про відмову в задоволенні заперечень на висновки акту (а.с.15-20)

На підставі висновків акту перевірки, відповідачем було винесено податкове повідомлення - рішення від форми "Ш" від 13.07.2015 року № про нарахування штрафних санкцій у розмірі 423476,42 грн., за затримку на 10 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання по земельному податку в розмірі 423476,42 грн. (а.с.12).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку щодо відсутності з боку позивача порушень п. 57.1 ст. 57, п. 287.3 ст. 287 ПК України, оскільки позивачем було своєчасно виконано свій обов'язок щодо сплати земельного податку в повному обсязі та у встановлені строки.

Колегія суддів з зазначеним висновком суду першої інстанції погоджується, з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, підставою прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень слугував висновок податкового органу про недотримання позивачем встановлених граничних строків сплати земельного податку.

Відповідно до пп. 14.1.72, 14.1.73 п.14.1 ст. 14 ПК України, земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XIII цього Кодексу); землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

За приписами п. 288.1 ст. 288 ПК України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до п. 287.1 ст. 287 ПК України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Відповідно до п. 286.2 ст. 286 ПК України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно п. 46.1 ст. 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктом 287.3 ст. 287 ПК України встановлено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Згідно з пунктом 57.1 статті 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Податковий агент зобов'язаний сплатити суму податкового зобов'язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Як зазначалось вище, позивачем відповідно до самостійно поданої 18.02.2014 року декларації та довідки про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки була сплачена сума податку за землю за періоди січень - травень 2014 року у межах строків передбачених Податкового кодексу України, зазначене сторонами не заперечується.

Відповідно до пункту 286.4 статті 286 ПК України, за нововідведені земельні ділянки або за новоукладеними договорами оренди землі платник плати за землю подає податкову декларацію протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним.

У разі зміни протягом року об'єкта та/або бази оподаткування платник плати за землю подає податкову декларацію протягом 20 календарних днів місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися такі зміни.

Згідно із п. 50.1 ст. 50 ПК України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Відтак, для усунення помилок під час визначення податкових зобов'язань платник податків має право надати уточнюючий розрахунок, в якому може бути зазначено як збільшення податкового зобов'язання, так і його зменшення, що пов'язано з помилкою платника податків.

Таким чином, за приписами податкового законодавства, ніхто не може обмежувати платника податків у його праві на самостійне усунення недоліків при визначенні податкових зобов'язань, та відповідно, не може бути обмежено також його право на подання уточнення, яким усуваються зазначені помилки, а органи податкової служби на загальних підставах мають перевірити достовірність відомостей, зазначених в уточненні.

Як зазначалось вище, в поданій позивачем до відповідача 08.07.2014 року уточнюючої декларації, була допущена технічна помилка, а саме не був заповнений рядок номер шість декларації, у зв'язку з чим, автоматично, в рядку номер сім декларації відобразилась сума до збільшення податкового зобов'язання за січень - травень 2014р. на суму, яка вже була сплачено позивачем.

Враховуючи зазначене, позивач здійснив виправлення в раніше поданій декларації шляхом подачі 17.07.2014 року уточнюючої податкової декларації з плати за землю за 2014 рік, відобразивши зменшення податкового зобов'язання по орендній платі за землю за січень - травень 2014 року, яка вже була сплачено позивачем. Зазначена уточнююча декларація була прийнята відповідачем. Тобто, позивачем самостійно виправлено виявлену помилку у спосіб та строк передбачений законом.

Колегії суддів наголошує, що вказана помилка та виправлення не призвели до втрат бюджету, оскільки кошти до бюджету надійшли вчасно.

Спірним податковим повідомленням-рішенням до позивача застосовано штрафні санкції саме за несвоєчасну сплату орендної плати за землю, передбачені п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України.

Приймаючи рішення відповідач виходив з того, що оскільки позивачем 17.07.2014 року подано уточнюючу декларацію, в якій було зменшено суми раніше нарахованого зобов'язання з земельного податку з січня по травень 2014 року, відбулось погашення податкового боргу внаслідок подання уточнюючої декларації.

Колегія суддів з зазначеного приводу зазначає наступне.

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, застосування у відповідності до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України до платника штрафних санкцій здійснюється залежно від строку затримки сплати суми відповідного податку.

Відповідно до пп. 14.1.39. п. 14.1. ст. 14 ПК України, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання.

Згідно пп. 14.1.156. п. 14.1. ст. 14 ПК України, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством.

Відповідно до п. 14.1.175 ст. 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Погашення податкового боргу - це зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом (пп. 14.1.152 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Джерелами погашення податкового боргу платника податків відповідно до ст. 87 ПК України є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів. Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Таким чином, наведені норми пов'язують погашення грошових зобов'язань саме з фактичною їх сплатою або за рахунок грошових коштів, або за рахунок переплати, або за рахунок майна ані із зменшенням самостійно визначеної платником податків суми податкових зобов'язань.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком судів першої інстанцій, що подача уточнюючої декларації, що зменшує податкові зобов'язання, не є джерелом погашення податкового боргу платником податків у розумінні норм Податкового кодексу України, оскільки платник податків не погашає (не сплачує) податковий борг, а корегує податкові зобов'язання (грошові зобов'язання) в сторону зменшення, тобто, фактично, усуває помилку при визначення суми податкового зобов'язання.

Таким чином, у разі подання уточнюючої декларації відсутня протиправна поведінка платника податку, отже відсутні правові підстави для застосування до платника податку міри відповідальності.

Відповідно до матеріалів справи, у даному випадку, платник податків не зменшує уточнюючою декларацією суму податкового боргу, оскільки такий борг взагалі не виник, так як сума податкового зобов'язання у сторону збільшення платником податків була визначена невірно.

Оскільки відповідальність у вигляді штрафу застосовується до платника податку за порушення ним строку сплати сум податкових зобов'язань, що підлягають сплаті до бюджету, то у випадку зменшення платником суми податкового зобов'язання (грошового зобов'язання), задекларованої раніше, шляхом надання уточнюючого розрахунку, така сума не підлягає сплаті в бюджет, оскільки обов'язок зі сплати податку не може виникати у платника в силу допущеної ним помилки при обчисленні податкового зобов'язання, відповідно до платника податку не може бути застосовано відповідальність.

Таким чином, позиція відповідача викладена в акті перевірки та апеляційній скарзі є хибною, оскільки в даному випадку має місце ототожнення подання уточнюючої декларації на зменшення узгодженого щомісячного розміру податкового зобов'язання із фактичною сплатою суми, на яку було зменшено зобов'язання.

За таких підстав, колегія судів приходить до висновку, щодо безпідставності дії відповідача щодо застосування до позивача відповідальності у вигляді штрафу та прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення, у зв'язку з поданням платником податків уточнюючої декларації.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції правильно по суті вирішена справа, відповідно рішення суду першої інстанції залишається без змін.

Зважаючи, що відповідачем при поданні апеляційної скарги не було сплачено судовий збір в повному обсязі та ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2015 року відстрочено відповідачу сплату судового збору до розгляду апеляційної скарги по суті, відповідно до підпункту 2 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 8 липня 2011 року, з відповідача необхідно стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги на постанову суду у справі за позовом немайнового характеру, який подано юридичною особою, у розмірі 601 грн. 09 коп. (1218 грн. - 616,91 грн.).

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2015 р. у справі № 812/757/15 залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2015 р. у справі № 812/757/15 залишити без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області (Код ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 601 (шістсот одна) гривня 09 (дев'ять) копійок.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя Е.Г.Казначеєв

Судді І.А. Васильєва

С.В. Жаботинська