Справа № 22а-10058/11
Суддя: Дорош А. І.
Дата ухвалення: 2011-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської облг в складі: Головуючого - Дорош А.І.

Суддів: Панченка О.О., ГІрядкіної О.В.

розглянула в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скарг Управління Пенсійного фонду України в Диканському районі Полтавської області на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 21 липня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду У країн Диканському районі Полтавської області про визнання неправомірних дій, стягнення недоплаче: соціальної допомоги дитині війни

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 21 липня 2010 р цивільний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність УПФУ в Диканському районі Полтавської обла щодо не нарахування позивачу підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України «П соціальний захист дітей війни», в розмірі, встановленому ст. 28 Закону України «П загальнообовязкове пенсійне страхування» за період з 22 травня 2008 року по 30 червня 20 року.

Зобовязано УПФУ в Диканському районі Полтавської області провести перерахуй пенсії ОСОБА_2 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розмі| встановленого ч.І ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» провести відповідні виплати з 22 травня 2008 року по ЗО червня 2010 року, з урахуванн: проведених раніше виплат.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі УПФУ в Диканському районі Полтавської області проси вищевказане рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову задоволенні позовних вимог, посилаючись на неврегульованість на законодавчому рівні поряд виплати допомоги особам, які мають статус «дитина війни», прийняття оскаржуваної постановг порушенням норм бюджетного законодавства України, приписів ст.28 Закону України ,,П] загальнообовязкове державне пенсійне страхування, що призвело до неправильного вирішені справи.

Відповідно до вимог ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляцій) скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -'без змін, якщо визнає, що суд перш інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням нор матеріального і процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції, позивач має стаз; дитини війни та відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни має праї на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії в розмірі 30' мінімальної пенсії за віком.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив наявності у позивача права на отримання, а у відповідача обовязку щодо здійснення позиваь доплати до пенсії, відповідно до норм ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни 22 травня 2008 р. по 31 грудня 2008 р. При'цьому, зазначені висновки суду грунтувались г рішенні Конституційного суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, яким були визнаї неконституційними положення пункту 41 розділу II Закону України «Про державний бюдже України на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Після прийняття вищевказаного рішення Конституційного суду України знову почал діяти положення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (в редакції Закону ві 18 листопада 2004 року), тобто з цього часу відновлено право на підвищення пенсії на 30° мінімальної пенсії за віком

Крім того, оскільки у 2009 році до часу прийняття рішення положення ст.6 Закон України «Про соціальний захист дітей війни» мають законну силу та не були змінені ч призупинені, тому з 01.01.2009 року позивач має право на отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, з підвищенням на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Щодо доводів апеляційної скарги про необгрунтоване застосування до спірних правовідносин ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, колегія суддів зазначає наступне.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги положення ч.З ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни.

Крім того, колегія суддів, вважає безпідставним посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобовязань, які встановлені ст.46 Конституції України та зазначеною нормою Закону.

Колегія суддів також відхиляє доводи відповідача щодо не визначеності на законодавчому рівні питання відносно органу на який покладено обовязок здійснення виплат підвищення до пенсії особам, які мають статус дитини війни.

Пенсійний фонд України діє у відповідності Положення „Про Пенсійний фонд України і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку, що обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни покладено саме на управління пенсійного фонду України за місцем проживання позивача.

Враховуючи, що держава взяла на себе обовязок щодо виплати позивачу 30% доплати до пенсії та поклала виконання цього обовязку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний фонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, колегія суддів вважає, що вони не виконали своїх повноважень без поважних причини.

Враховуючи вище викладе, рішення суду слід вважати законним, обґрунтованим і таким, що скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст.. 186-2, 195, 197, 198, 200, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Диканському районі Полтавської області - залишити без задоволення.

Рішення Диканського районного суду Полтавської області від 21 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

СУДДІ: