Справа № 826/14749/15
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2016-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

14 січня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

при секретарі: Вітковській К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронна агенція «Сердолік» на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 11 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронна агенція «Сердолік» до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Охоронна агенція «Сердолік» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві та просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 27 лютого 2015 року № .

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 11 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що у період, який перевірявся, дійсно мав господарські правовідносини з ТОВ «Ягуар Груп», які мали реальний характер, а документи бухгалтерського та податкового обліків за цими операціями були оформлені у відповідності до вимог податкового законодавства.

Сторони в судове засідання не з'явилися. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін. Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, Державною податковою інспекцію в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронна агенція «Сердолік» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин із ТОВ «Ягуар Груп» за період з 01 липня 2014 року по 31 липня 2014 року, за результатом якої складено Акт перевірки від 02 лютого 2015 року № 110/26-54-22-04-10/ 34891928.

В ході проведення перевірки встановлено порушення позивачем пунктів 198.2, 198.3 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200, пункту 201.10 статті 201 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на суму 342 840 грн.

На підставі вищеозначеного акту перевірки податковим органом було винесено податкове повідомлення - рішення від 27 лютого 2015 року №, яким ТОВ «Охоронна агенція «Сердолік» збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на суму 514 260 грн., в тому числі за основним платежем на 342 840 грн. та за штрафними санкціями на 171 420 грн.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що за спірними операціями між позивачем та ТОВ «Ягуар Груп» лише оформлювались окремі первинні документи та податкові накладні без фактичного виконання контрагентами обумовлених операцій, чим створювалась видимість (зовнішні ознаки) реального здійснення операцій та правомірності формування спірних сум податкових вигод, наслідком чого є отримання позивачем необґрунтованої податкової вигоди.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого:

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.6. ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.10. ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо, - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Для підтвердження включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість сплачених позивачем у складі ціни за придбану продукцію та виконані роботи, необхідні первинні документи, оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні».

Однак, сама по собі податкова накладна не утворює підстави для формування податкового кредиту з податку на додану вартість.

Аналіз положень податкового законодавства дозволяє дійти висновку, що право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає у платника податків за наявності сукупності таких елементів: наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник ПДВ); фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця; наявності причинно-наслідкового зв'язку між операцією з придбання товарів чи послуг та потребою використання в господарській діяльності; документального підтвердження факту здійснення господарської операції сукупністю належним чином складених (оформлених) первинних та інших документів (у т.ч. платіжних), які зазвичай супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне виконання; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної (має усі обов'язкові реквізити).

Відсутність хоча б одного з наведених елементів, навіть за наявності певних первинних документів, виключає можливість формування платником податків податкового кредиту з податку на додану вартість.

Як вбачається з матеріалів справи, у період, що перевірявся, позивач мав господарські правовідносини з ТОВ «Ягуар Груп».

Так, 01 липня 2014 року між позивачем (Замовник) та ТОВ «Ягуар Груп» (Виконавець) було укладено типові Договори Субпідряду з надання охоронних послуг №№ 0714, 1714, 2714, 3714, за умовами яких Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов'язання організувати та забезпечити охорону відповідних об'єктів (перелік об'єктів із зазначенням адреси вказані у Договорах, та додатку до Договору, Дислокаціях).

На підтвердження реального виконання/надання охоронних послуг позивачем були надані наступні бухгалтерські документи: акти здачі-прийняття робіт із зазначенням номенклатури послуг - «послуги з охорони об'єктів», податкові накладні та копії платіжних доручень.

Разом з тим, вказані документи містять лише загальну назву «послуги з охорони об'єктів» без деталізації змісту та обсягу таких послуг; не містять інформації про адресу об'єкту охорони, про посаду, прізвище та ініціали особи, яка їх підписала, або іншої інформації, що дала б змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарських операції та наявність у неї відповідних повноважень, а відтак, на переконання колегії суддів, з урахуванням наведених вище правових норм такі документи не є належно оформленими первинними документами для підтвердження факту правомірності формування податкового кредиту з ПДВ.

Крім того, обґрунтовуючи питання пов'язаності придбаних охоронних послуг з його господарською діяльністю позивач зазначає, що у зв'язку із великою завантаженістю працівників підприємства був вимушений замовляти спірні послуги у ТОВ «Ягуар Груп», яке відповідно до установчих та дозвільних документів здійснює діяльність у сфері охоронних систем.

Придбані послуги з охорони, за його твердженням, було замовлено на виконання договірних зобов'язань перед контрагентами: ТОВ «Фомейшн Секьюріті» (Договір про надання послуг з охорони об'єкту від 30 квітня 2014 року № 1404) та ТОВ «Регіональне охоронне агентство «Стаф» (Договір про надання послуг з охорони об'єкту від 30 квітня 2014 року № 1405).

Водночас, на письмову вимогу суду щодо надання відомостей про об'єкти охорони за спірними господарськими операціями (системи об'єктів наданих послуг та постів дислокації), змісту та обсягу отриманих послуг, документів, які підтверджують зайнятість працівників ТОВ «Охоронна агенція «Сердолік» на інших об'єктах охорони за період, що перевірявся, та неможливість виконання спірних господарських операцій, оформлену ухвалою від 24.12.2015, позивач не відреагував, жодних з витребуваних відомостей та документів до суду не подав, явку представника в судове засідання не забезпечив.

Також, слід вказати, що акти виконаних робіт за окремим наведеним договором містять однакову вартість, однак складені вони за різний проміжок часу виконання послуги, що у перерахунку за 1 добу суттєво змінює вартість отриманих послуг і дає підстави до висновку про «фіктивний» характер таких операцій.

Таким чином, податковим органом доведено факт відсутності реального здійснення вказаних господарських операцій, а відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що фактично послуги ТОВ «Ягуар Груп» позивачу не надавались, з огляду на що позивач був позбавлений права на формування податкового кредиту за такими операціями, а тому вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення правомірними та такими, що не підлягаює скасуванню.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не виявлено, суд повно і правильно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини, що склалися між сторонами, і дав їм належну правову оцінку, - з огляду на що підстави до скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.41, 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронна агенція «Сердолік» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 11 листопада 2015 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 19 січня 2016 року.

.

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Мамчур Я.С

Шостак О.О.