Справа № 808/2305/15
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2016-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

808/2305/15

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 січня 2016 року

справа № 808/2305/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Олефіренко Н.А.

суддів: Білак С.В. Шальєвої В.А.

за участю секретаря судового засідання: Фірсіка Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Орлан ЛТД" на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2015 р. у справі № 808/2305/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Орлан ЛТД" до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень -рішень,-

ВСТАНОВИВ :

У квітні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю “Орлан ЛТД” звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування:

Позовні вимоги обґрунтовані, зокрема, відповідачем проведені перевірка позивача, за результатами яких складено акти, висновки яких поззивач вважає хибними, та такими, що не ґрунтуються на дійсних фактичних обставинах та зроблені у зв'язку з невірним застосуванням норм податкового законодавства, без належного дослідження наданих позивачем до перевірки первинних документів.

Не погодившись з постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Сторони до суду не з’явилися. Про день, місце та час розгляду справи сторони повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи є належний доказ, що дає судові підстави для застосування положень частини 4 статті 196 КАС України.

У зв’язку з неявкою сторін фіксування судового засідання не здійснювалось, відповідно ч.1 ст. 41 КАС України.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом, податковим органом проведено планову документальну виїзну перевірку ТОВ “Орлан ЛТД” з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 року.

У зв’язку з наданням ТОВ “Орлан ЛТД” заперечень на акт перевірки №80/08-26-22-01/36065146 від 07.10.2014 року ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя, в період з 30.10.2014 по 07.11.2014, проведено позапланову документальну виїзну перевірку позивача з питань з’ясування обставин, які не були досліджені під час планової виїзної перевірки ТОВ “Орлан ЛТД”.

ТОВ “Орлан ЛТД” звернулось зі скаргами №14-11-28-01, №14-11-28-03, №14-11-28-05, №14-11-28-07 до Головного Управління ДФС у Запорізькій області.

Рішенням ГУ ДФС у Запорізькій області від 10.12.2014 №172/10/08-01-10-0413 (№2260/7/08-01-0-10-04-13) продовжено розгляд первинних скарг ТОВ “Орлан ЛТД” до 27.01.2015 року.

Крім того, дорученням ГУ ДФС у Запорізькій області, ДПІ у Жовтневому районі м.Запоріжжя зобов’язано провести позапланову документальну виїзну перевірку позивача з питань з’ясування обставин, які не були досліджені під час проведення планової виїзної документальної перевірки та зазначені у скарзі ТОВ “Орлан ЛТД”, за результатами якої складено акт №14/08-26-22-01/36065146 від 27.01.2015.

В акті перевірки №14/08-26-22-01/36065146 від 27.01.2015, контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем:п.137.1 ст.137, п.138.8, п.138.2, п.138.1 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток за 2013 рік на суму 869487,00 грн.; п.185.1 ст.185, п.186.1 ст.186, п.187.1 а) ст.187, п.198.2, п.198.6 ст.198, п.201.4, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 527169,00 грн., у т.ч. за вересень 2013 - 527169,00 грн., та завищено 24 р. “Залишок від’ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду” всього у сумі 4225,00 грн., в т.ч. за грудень 2013 – 4225,00 грн.; пунктів 2.3, 2.6 глави 2 Постанови Правління Національного банку України “Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні” від 15.12.2004 №637, а саме: перевищення встановленої граничної суми розрахунків понад 150000,00 грн., не оприбуткування готівкових коштів в касі підприємства на суму 8082,00 грн.

Також, не погодившись з рішенням Головного управління ДФС у Запорізькій області ТОВ “Орлан ЛТД” звернулося до Державної фіскальної служби України з повторною скаргою, а рішенням ДФС України №6957/6/99-9910-0102-25 від 03.04.2015 відмовлено у задоволенні скарги та залишено зазначені вище податкові повідомлення-рішення ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя без змін, з урахуванням рішення ГУ ДФС у Запорізькій області про результати розгляду первинних скарг.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Підпунктом 138.1 ст.138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до пп.138.1.1 зазначеного пункту витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Згідно п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.138.4 ст.138 ПК України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п.138.6 ст.138 ПК України собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу.

Згідно пп.138.10.3 п.138.10 ст.138 ПК України до складу інших витрат включаються витрати на збут, які включають витрати, пов'язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг: а) витрати на пакувальні матеріали для затарювання товарів на складах готової продукції; б) витрати на ремонт тари; в) оплата праці та комісійні винагороди продавцям, торговим агентам та працівникам підрозділів, що забезпечують збут; г) витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг), на передпродажну підготовку товарів; ґ) витрати на відрядження працівників, зайнятих збутом; д) витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів, пов'язаних зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (оперативна оренда, страхування, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, охорона); е) витрати на транспортування, перевалку і страхування товарів, транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів) відповідно до умов договору (базису) поставки; є) витрати на гарантійний ремонт і гарантійне обслуговування; ж) витрати на транспортування готової продукції (товарів) між складами підрозділів підприємства; з) інші витрати, пов'язані зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Як встановлено судом першої інстанції, що підставою для висновків ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя про порушення ТОВ “Орлан ЛТД” вищевказаних приписів ПК України, стало твердження про включення позивачем до складу витрат, відображених у рядку 06.2 “Витрати на збут” витрат, які фактично включені до складу рядка 05.1 декларацій “Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)”, що, на думку відповідача, призвело до завищення витрат за 2013 рік на суму 1 919 277,00 грн.

Однак, декларацією з податку на прибуток за 2013 рік втсановлено, що у рядку 051 “собівартість придбаних та реалізованих товарів” позивачем відображено суму 24 009 282,00 грн., що відповідає підсумковому значенню журналу-ордеру за рахунком бухгалтерського обліку 902 “собівартість реалізованих товарів” та кредиту рахунку 281 “товари”, а також в рядку 062 декларації “витрати на збут” позивачем зазначена сума 1 919 277,00 грн.

Зазначений показник також відповідає стр.080 Фінансового звіту позивача за 2013 рік, та підтверджується даними рахунку 902, відображеними у журналу-ордеру та відомості по рахунку 281 “Товари”.

Враховуючи, що відображена у податковій звітності собівартість придбаних товарів відповідає даним бухгалтерського обліку позивача, доказів, які б свідчили про включення позивачем до складу собівартості реалізованих товарів витрат на маркетингові послуги, до матеріалів справи не надано, висновки відповідача про завищення позивачем витрат на суму 1 919 277,00 грн. не знайшли свого підтвердження.

Щодо посилань податкового органу про невключення позивачем до складу доходів від операційної діяльності (від реалізації товарів) за 2013 рік суми 2 656 969,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до пп.134.1.1 п.134.1 ст134 Податкового кодексу України (далі – ПК України, тут і в подальшому – в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) об'єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу;

Згідно до ст. 135 ПК України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податком на прибуток, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Суми, відображені у складі доходів платника податку, не підлягають повторному включенню до складу його доходів.

Матеріалами справи встановлено, що в ході проведення фактичної перевірки податковим органом було проведено інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей, які належать ТОВ “Орлан ЛТД”, та за результатами якої встановлено наявність товарно-матеріальних цінностей на загальну суму – 1 111 993,00 грн. Відповідно до наданих до перевірки журналів-ордерів по рахунку 281 “Товари на складі” та приходних накладних встановлено, що за період з 27.09.2013 по 30.09.2013 придбано товару на загальну суму 817620,84 грн.. Оскільки реалізації товарів за зазначений період проведено не було залишки товару фактично складають 1 929 614,00 грн.

Однак, відповідно наданого до перевірки журналу-ордеру по рахунку 281 “Товар на складі”, в розрізі місяців, залишки товару на складі станом на 30.09.2013 складають 4 586 582,72 грн., тобто різниця між задекларованою сумою та даними перевірки склала 2 656 968,00 грн.

Також, з акту (довідки) від 24.09.2013, бланк № 000074, складеного за результатами цієї фактичної перевірки, встановлено, що в ході проведеної фактичної перевірки здійснено “вибірково опис ТМЦ, розбіжностей не встановлено”.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що під час визначення кількісних показників залишків товарно-матеріальних цінностей на складі відповідачем було порівняно дані вибіркової та валової інвентаризації, які, на переконання суду, взагалі не можуть були об’єктами порівняння та співставлення, оскільки при співставленні таких показників не можливо визначити загальний залишок товару на складі підприємства на визначену дату, а можна лише перевірити відповідність вартісних показників.

Отже, враховуючи принцип безперервності бухгалтерського обліку та те, що під час фактичної перевірки контролюючим органом не проводилась суцільна інвентаризація, висновок відповідача про не включення позивачем до складу доходів від операційної діяльності (від реалізації товарів) за 2013 рік суми 2 656 969,00 грн., є необґрунтованим та передчасним.

Відповідно до п.2.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637 (далі – Положення №637), підприємства (підприємці) мають право здійснювати розрахунки готівкою між собою та/або з фізичними особами протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами в межах граничних сум розрахунків готівкою, установлених відповідною постановою Правління Національного банку України. Платежі понад установлені граничні суми проводяться через банки або небанківські фінансові установи, які в установленому законодавством порядку отримали ліцензію на переказ коштів без відкриття рахунку, шляхом перерахування коштів з поточного рахунку на поточний рахунок або внесення коштів до банку для подальшого їх перерахування на поточні рахунки. Кількість підприємств (підприємців) та фізичних осіб, з якими здійснюються розрахунки, протягом дня не обмежується.

Пунктом 2.6 Положення №637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Відповідно до п.4.7 Порядку реєстрації, опломбування та застосування реєстраторів розрахункових операцій за товари (послуги), затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 01.12.2000 №614 (далі-№614), який був чинним на момент здійснення касової операції, реєстрація видачі коштів у разі повернення товару (відмови від послуги, прийняття цінностей під заставу, виплати виграшів у державні лотереї та в інших випадках) або скасування помилково проведеної через РРО суми розрахунку здійснюється шляхом реєстрації від'ємної суми тільки в разі забезпечення алгоритмом роботи РРО окремого накопичення у фіскальній пам'яті від'ємних сум розрахунків. Якщо РРО не забезпечує такого накопичення, то дозволяється реєструвати видачу коштів (скасування помилкової суми) за допомогою операції “службова видача”. Забороняється реєструвати через РРО від'ємні суми з використанням операції “сторно”.

З копій фіскальних чеків та Z-звітів за 06.09.2013 встановлено, що авансовий внесок готівкових коштів в касу позивача із застосування РРО у сумі 8 082,00 грн. відбувся о 12:13:44, після чого о 12:18:45 зроблений Х-звіт, відповідно до якого зафіксовано внесення готівкою зазначеної суми.

Отже, підстави для визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій відсутні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки податкового органу та суду першої інстанції.

Проаналізувавши викладені факти, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами по справі норми права, які регулюють саме ці правовідносини і зробив обґрунтований висновок про часткове задоволення позовних вимог.

Передбачених статтею 202 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення не вбачається, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Орлан ЛТД" - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2015 року у справі № 808/2305/15 - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого Адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Повний текст ухвали виготовлено 16.01.2016 року.

Головуючий: Н.А. Олефіренко

Суддя: С.В. Білак

Суддя: В.А. Шальєва