Справа № 816/3995/15
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2016-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 р.Справа № 816/3995/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 28.10.2015р. по справі № 816/3995/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Електромотор"

до Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

01 вересня 2015 року Публічне акціонерне товариство "Електромотор" (далі по тексту - позивач, ПАТ "Електромотор") звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області (далі по тексту - відповідач, ДПІ у м.Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 06.05.2015 року №, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 88333,00 грн та від 29.05.2015 року №, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 88333,00 грн та застосовано штрафні санкції в розмірі 22083,25 грн.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 28.10.2015 року по справі №816/3995/15 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 06.05.2015 № та податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області від 29.05.2015 №.

Стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства "Електромотор" (ідентифікаційний код 05757966) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області (ідентифікаційний код 39680655) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 397 (триста дев'яносто сім) гривень 50 (п'ятдесят) копійок.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 28.10.2015 року по справі №816/3995/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на порушення, встановлені в ході перевірки позивача, зафіксовані належним чином в акті перевірки. Таким чином, враховуючи завищення позивачем від`ємного значення податку на додану вартість та бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, вважає правомірним винесення податкових повідомлень - рішень від 06.05.2015 року №, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 88333,00 грн та від 29.05.2015 №, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 88333,00 грн та застосовано штрафні санкції в розмірі 22083,25 грн. Так, посилаючись на викладені доводи вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення такими, що прийняті на законних підставах та відповідають чинному законодавству, а рішення суду першої інстанції таким, що підлягає скасуванню.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 07.04.2015 по 21.04.2015 ДПІ у м.Полтаві проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ПАТ "Електромотор" від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за січень 2015 року.

За результатами перевірки складено акт № 1806/16-01-15-02/05757966 від 21.04.2015, в якому зафіксовано порушення позивачем пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму податкового кредиту за січень 2015 року в розмірі ПДВ 88333,00 грн, що призвело до завищення суми від'ємного значення різниці між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту за січень 2015 року в розмірі 88333,00грн (а.с.18-31).

На підставі даного акту перевірки ДПІ у м.Полтаві винесено податкове повідомлення-рішення № від 06.05.2015 року, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за січень 2015 року в розмірі 88333,00 грн (а.с.12).

Крім того, в період з 05.05.2015 року по 19.05.2015 року ДПІ у м.Полтаві проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ПАТ "Електромотор" бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за лютий 2015 року.

За результатами перевірки складено акт № 2005/16-01-15-02/05757966 від 19.05.2015, в якому зафіксовано порушення позивачем пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму податкового кредиту за січень 2015 року в сумі ПДВ 88333,00 грн, що призвело до завищення суми від'ємного значення різниці між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту за січень 2015 року в розмірі 88333,00грн. Дане порушення призвело до завищення бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за лютий 2015 року на 88333,00 грн (а.с.32-43).

На підставі акту перевірки ДПІ у м.Полтаві винесено податкове повідомлення-рішення № від 29.05.2015 року, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 88333,00 грн та застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 22083,25 грн (а.с.13).

Не погоджуючись з вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями від 06.05.2015 року № та від 29.05.2015 року №, ПАТ "Електромотор" звернулось до суду з даним позовом про визнання їх протиправними та скасування.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що встановлені за наслідком проведених перевірок висновки податкового органу про порушення позивачем вимог діючого законодавства не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, в зв'язку з чим, спірні податкові повідомлення-рішення є незаконними та підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в ході апеляційного розгляду, підставами для зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 88333,00 грн та зменшення суми бюджетного відшкодування на 88333,00 грн слугували висновки перевіряючих про неправомірне включення до складу податкового кредиту за січень 2015 року ПДВ у розмірі 88333,00 грн. по податкових накладних від 12.01.2015 року, 14.01.2015 року, 15.01.2015 року, які складені ПАТ "Полтаваобленерго" з порушенням вимог пункту 201.4 статті 201 Податкового кодексу України.

Колегія суддів вважає такі висновки відповідача хибними, виходячи з наступного.

Відповідно до положень 14.1.36 ст.14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з п. 22.1. ст. 22 ПК України, об'єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов'язує виникнення у платника податкового обов'язку.

Згідно з пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виписки податкових накладних) платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити, які визначені пунктом 201.1 статті 201 Кодексу.

Згідно з пунктом 201.2 статті 201 Податкового кодексу України форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до вказаного пункту наказом Міністерства фінансів України від 22.09.2014 № 957 затверджено форму та Порядок заповнення податкової накладної (далі- Порядок), пунктом 4 (в редакції, чинній на дату виписки податкових накладних) якого передбачено, що податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань постачальника (продавця).

Крім того, пунктом 17 Порядку визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

За приписами пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період

Також пунктом 7 Порядку визначено, що не дає права отримувачу (покупцю) на віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту:

- відсутність факту реєстрації платником податку - постачальником (продавцем) товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (для податкових накладних, складених до 01 січня 2015 року: відсутність факту такої реєстрації у разі, якщо такі накладні складені в електронній формі або якщо такі накладні відповідають вимогам пункту 11 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України у разі складання податкової накладної у паперовому вигляді);

- порушення порядку заповнення податкової накладної;

- складення податкової накладної платником податку, звільненим від сплати податку за рішенням суду, після набрання чинності таким рішенням суду.

Порядок визначення суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню) встановлено статтею 200 Податкового кодексу України, за приписами пунктів 200.1 - 200.4 якої сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

З матеріалів справи вбачається, що у перевіряємий період позивач мав відносини із ПАТ «Полтаваобленерго», яке постачало ПАТ "Електромотор" електроенергію.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в ході апеляційного розгляду, податкові накладні виписувались ПАТ "Полтаваобленерго" по першій події відповідно до пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, а саме, в день зарахування коштів від ПАТ "Електромотор" як передоплати за електричну енергію згідно платіжних доручень №41 від 12.01.2015 року, №76 від 14.01.2015 року, №85 від 15.01.2015 року(а.с. 44-46).

Так, колегія суддів вказує на те, що дата складання податкових накладних відповідає даті виникнення податкових зобов'язань постачальника (продавця), яка передбачена пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України та зазначена в графі 2 накладних "дата виникнення податкового зобов'язання (постачання/оплати)"

Також, матеріалами справи підтверджено та не заперечується податковим органом, що податкові накладні від 12.01.2015 року, 14.01.2015 року, 15.01.2015 року, виписані ПАТ "Полтаваобленерго", складені в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних(а.с.48-50).

Колегія суддів вважає необхідним зазначити про наявність всіх обов'язкових реквізитів, визначених пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України та Порядком.

Посилання відповідача на приписи пункту 201.4 статті 201 Податкового кодексу України, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 року вказану норму викладено в наступній редакції: "Податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Платники податку, які постачають електричну енергію, складають податкові накладні щодекадно на суму коштів, що надійшли в рахунок оплати за таку електричну енергію на їх поточні рахунки протягом відповідної декади. В останній день місяця такі платники податку складають податкові накладні/розрахунки коригування за результатами остаточного розрахунку зі споживачами електричної енергії з урахуванням поставленої електричної енергії та отриманих коштів протягом такого місяця", як на доказ порушення позивачем порядку заповнення податкової накладної, суд відхиляє з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 201.2 статті 201 Податкового кодексу України форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до вказаного пункту наказом Міністерства фінансів України від 22.09.2014 № 957 затверджено форму та Порядок заповнення податкової накладної, який станом на дати виписки ПАТ "Полтаваобленерго" податкових накладних не містив приписів, передбачених пунктом 201.4 статті 201 Податкового кодексу України.

Як правомірно зазначив суд першої інстанції, на момент виписування податкових накладних у січні 2015 р. центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, не вчинено дій щодо приведення нормативно-правових актів центральних органів виконавчої влади у відповідність до ПК України. В свою чергу, відповідні зміни до Порядку заповнення податкової накладної внесені наказом Міністерства фінансів України «Зміни до Порядку заповнення податкової накладної» № 13 від 23.01.15 р., яким п. 4 Порядку доповнено новим абзацом такого змісту: «Платники податку, які постачають електричну енергію, складають податкові накладні щодекадно на суму коштів, що надійшли в рахунок оплати за таку електричну енергію на їх поточні рахунки протягом відповідної декади. В останній день місяця такі платники податку складають податкові накладні/розрахунки коригування за результатами остаточного розрахунку зі споживачами електричної енергії з урахуванням поставленої електричної енергії та отриманих коштів протягом такого місяця.» Вказані зміни набули чинності 30.01.15 р.

Колегія суддів зазначає, що п. 201.1 ст. 201 ПК України (викладений в новій редакції), який набув чинності 01.01.15 р., передбачає, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних. При цьому, відповідно п. 11 підрозділу 2 Перехідних положень ПК України, реєстрація всіх без виключення подач нових накладних в Єдиному реєстрі є обов'язковою лише з 01.02.15 р.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів відхиляє наведені доводи відповідача та зазначає, що податкові накладні від 12.01.2015 року, 14.01.2015 року, 15.01.2015 року виписані ПАТ "Полтаваобленерго", складені за формою та у порядку, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та в редакції, чинній на час їх складення.

З огляду на викладене, з урахуванням реєстрації спірних податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, дотримання Порядку заповнення податкової накладної, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем правомірно, на підставі належним чином оформлених податкових накладних, включено до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість за січень 2015 року в загальному розмірі 88333,00 грн.

Зокрема, колегія суддів звертає увагу на те, що підставою для донарахування платнику податків грошових зобов'язань та відмови в отриманні бюджетного відшкодування може слугувати лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними платниками податків (постачальниками) з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару у ланцюгу постачання від виконання податкових зобов'язань.

Однак, матеріали справи таких доказів не містять.

Наявні у справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та ПАТ «Полтаваобленерго» взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в Державі суспільного ладу або моральних засад.

Враховуючи правомірне включення позивачем до складу податкового кредиту в січні 2015 року податку на додану вартість на загальну суму 88333,00 грн., колегія суддів вважає вірним визначення ПАТ "Електромотор" розміру від'ємного значення, суми бюджетного відшкодування, а тому зменшення ДПІ у м. Полтаві розміру від'ємного значення в сумі 88333,00 грн та зменшення суми бюджетного відшкодування у розмірі 88333,00 грн є безпідставними.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень - рішень від 06.05.2015 року №, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 88333,00 грн та від 29.05.2015 №, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 88333,00 грн та застосовано штрафні санкції в розмірі 22083,25 грн., діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, з порушенням вимог ч.3 ст.2 КАС України.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем при поданні апеляційної скарги не було сплачено судовий збір.

При відкритті провадження у справі за клопотанням відповідача сплату судового збору було відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 наведеної статті (в редакції Закону України від 22.05.2015 р. № 484-VІІІ) розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги на рішення адміністративного суду встановлено на рівні 110% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Матеріалами справи підтверджено, що розмір судового збору, який підлягав сплаті за подання цієї позовної заяви, становив 3975 грн.

Таким чином, враховуючи дату подання апеляційної скарги, розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання апеляційної скарги на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 28.10.2015 року по справі №816/3995/15, становить 4372,50 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необхідним стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги у зазначеному розмірі за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 28.10.2015р. по справі № 816/3995/15 залишити без змін.

Стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 4372 (чотири тисячі триста сімдесят дві гривні) грн. 50 (п'ятдесят) коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області (вул. Фрунзе, 155, м. Полтава, 36008, ) на користь Державного бюджету України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Дюкарєва С.В. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 19.01.2016 р.