Справа № 2а-832-10
Суддя: Прокулевич В. С.
Дата ухвалення: 2010-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-832-10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2010 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді Прокулевича В.С.

при секретарі Крисюк Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Умані адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України м.Умань про перерахунок пенсії по інвалідності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до суду до відповідача про перерахунок пенсії по інвалідності, посилаючись на те, що він є інвалідом II групи внаслідок захворювання, повязаного з виконанням обовязків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції.

У відповідності до ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991 року у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижче: - по другій групі інвалідності, що стосується безпосередньо його восьми мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст.50 Закону України №796-ХІІ особам, віднесеним до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяному здоровю в розмірі по другій групі інвалідності 75% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст.67 Закону України №231-У «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 05.10.2006 року у разі збільшення прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений у відповідності до вимог ст.54 цього закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4 і в цьому випадку перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового прожиткового мінімуму.

Отже його пенсія з усіма надбавками повинна нараховуватись: мінімальна пенсія *8+(75% МП)

В зв?язку з вище викладеним він звернувся до ОСОБА_2 ПФУ в м.Умань Черкаської області із заявою про перерахунок його пенсії.

Однак ОСОБА_2 ПФУ відмовило зробити перерахунок його пенсії, посилаючись на Постанову КМУ №530 від 22.05.2008 року №654 від 16.07.2008 року, якими ніби то встановлений розмір для розрахунку пенсій і згідно з якими нібито визначені розміри мінімальної пенсії для інвалідів ЧАЕС, а також на Закон України «Про державний бюджет України на 2008 рік», а відповідно до вищенаведених ПФУ Постанов та законів позивачу пенсія перерахована бути не може.

Отже, відмова ОСОБА_2 ПФУ в м.Умань. Черкаської області здійснити перерахунок його пенсії відповідно до норм чинного спеціального Закону №796-ХІІ є неправомірною, а посилання на постанову КМУ, що суперечить нормам цього Закону є пряме порушення Конституції та Закону України №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року, а тому в нього й виникло питання для звернення до суду.

В Уманському міськрайонному суді знаходилась його справа з 30.03.2010 року по 26.10.2010 року, яку залишили без розгляду ухвалою від 26.10.2010 року, в зв?язку зі змінами до ЦПК України та КАС України, у відповідності до яких підсудність даної категорії справ відноситься до КАС України, просить поновити строки звернення до суду.о

В судовому засіданні позивач підтримав позов у повному обсязі та просив визнати неправомірними відмову в перерахунку йому пенсії по інвалідності відповідно до вимог ст.ст.50, 54, 67 Закону України №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року ОСОБА_2 ПФУ в м.Умань Черкаської області виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та зобовязати ОСОБА_2 ПФУ в м.Умань Черкаської області здійснити йому перерахунок пенсії по інвалідності і виплачувати її з дня подання вперше заяви до суду та виплатити йому недорахованої суми, починаючи з 19 березня 2010 року.

Представник відповідача УПФУ в м.Умані позов не визнав і пояснив, що позивачу призначена пенсія як інваліду II групи, внаслідок захворювання, що повязане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідно до Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та постанов Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 530 „Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" і від 16.07.2008 № 654 „Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян".

Відповідно до ст.49 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії особам, віднесеним до категорії 1, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Розміри пенсій зазначеним особам визначені ст.ст.50,54 зазначеного Закону. При цьому ст.54 Закону встановлено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Наведеною нормою Закону питання обчислення пенсії за цим Законом віднесені до відома Кабінету Міністрів України.

На виконання вимог вказаного Закону Кабінетом Міністрів України були прийняті постанови від 28.05.2008 № 530 та від 16.07.2008 № 654.

Відповідно до ст.116 Конституції України Кабінет Міністрів України забезпечує здійснення внутрішньої і зовнішньої політики держави, виконання Конституції і законів України, актів Президента України, та здійснює інші повноваження, визначені Конституцією та законами України.

Згідно ст.117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обовязковими до виконання.

Відповідно до ст. 11 Закону України „Про пенсійне забезпечення" до відання Кабінету Міністрів України належать питання, повязані з реалізацією і додержання гарантій, передбачених пенсійним законодавством.

Крім того, такі повноваження узгоджуються з нормами ст.62 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" де зазначено, що розяснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обовязковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма субєктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Доводи щодо звуження Кабінетом Міністрів України існуючих конституційних прав та свобод позивача не відповідають дійсності, оскільки Конституцією України розмір пенсії позивача не визначається, а забезпечення проведення політики у сфері соціального захисту покладено на Кабінет Міністрів України, тому, приймаючи постанови від 28.05.2008 № 530 та від 16.07.2008 № 654 Кабінет Міністрів України діяв в порядку, в межах і спосіб, передбачений Конституцією і законами України.

Пенсійний фонд України діє на підставі Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою КМУ від 24.10.2007 № 1261.

Відповідно до п.15 даного Положення, Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку його територіальні управління.

Пенсійний фонд України забезпечує ефективне використання коштів, що перебувають в його управлінні і реалізація нормативних приписів і пенсійних програм здійснюється шляхом фінансування пенсійних виплат за рахунок чітко визначених прибутковою частиною бюджету Пенсійного фонду джерел відповідно до конкретних напрямів витратної частини бюджету Пенсійного фонду України. Бюджет Пенсійного фонду України щорічно затверджується КМУ.

П.9 Положення передбачає вичерпний перелік напрямів використання коштів Пенсійного фонду України, які використовуються винятково за призначенням і вилученню не підлягають.

На підставі ст.6 Конституції України органи виконавчої влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що правовий порядок в Україні ґрунтується на принципах, згідно з якими ніхто не може бути вимушений робити те, що не передбачено законодавством. Одночасно дана норма встановлює, що органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти на підставі, в межах повноважень і в спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України.

Постанови КМУ від 28.05.2008 № 530 та від 16.07.2008 № 654 є діючими нормативними актами обовязковими до виконання управлінням Пенсійного фонду України в м.Умані.

Визначення мінімального розміру пенсії за віком надано в ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Зважаючи на ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" встановлено, що при наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. При цьому, ч.3 ст.28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених за цим Законом.

Крім того, 19.05.2009 року Конституційним Судом України винесено ухвалу № 27-у/2009 (у справі за зверненням Пенсійного фонду України з клопотанням про надання офіційного тлумачення терміна "мінімальна пенсія за віком" та терміна "мінімальний розмір пенсії за віком", використаного в ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування") у якій КСУ дійшов висновку, що у ч.3 ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" закладено однозначну вимогу щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, установленого в абзаці 1 ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" - виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, тобто непоширенням мінімального розміру пенсії за віком на правовідносини, що виникають на підставі інших законів.

Згідно зі ст.9 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" за цим Законом за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1)пенсія за віком;

2)пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не повязаного з роботою, інвалідності з дитинства);

3)пенсія у звязку з втратою годувальника.

Питання визначення величини мінімальної пенсії за віком, що застосовується для обчислення пенсії особам, на яких розповсюджується Закон України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не вирішено у законодавчому порядку.

Позивач не розуміє тлумачення ч.2 ст.46 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" вказуючи, що дана стаття не передбачає обмеження строку для захисту порушеного права.

Норми ч.2 ст.46 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" врегульовують питання виплати уже нарахованих сум пенсії, які є безспірними, але не отримані з вини органу, що призначає та виплачує пенсію.

В даній справі іде спір про право на більший розмір пенсії, позивач оскаржує неправомірні дії по не нарахуванню йому пенсії, тому ч.2 ст.46 Закону України від 09.07.2003 № 1058 не може братись до уваги.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст.99 КАС України адміністративний позов повинен бути поданий в межах строку звернення до адміністративного суду, а ч. 2 ст. 99 КАС України встановлює шестимісячний строк для звернення, який обчислюється з дня, коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Позивачем було пропущено строки звернення до адміністративного суду. оскільки позовну заяву подано лише 2.11.2010 року. Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала. Не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Враховуючи наведене представник відповідача стверджує, що дії управління ПФУ в м.Умані відповідають чинному законодавству та вчинені у межах і відповідно до законів України, а тому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 ПФУ в м.Умані про перерахунок раніше призначеної державної пенсії, виплату якої передбачено ст.54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796-ХІІ). Позивач зазначав, що він отримує цю пенсію як інвалід II групи внаслідок захворювання, повязаного з участю в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Посилаючись на те, що розмір призначеної та виплачуваної йому пенсії є меншим, ніж установлено Законом № 796-ХІІ, і на відмову ОСОБА_2 ПФУ м.Умані привести його у відповідність із цим Законом, ОСОБА_1 просив суд визнати дії відповідача неправомірними та зобов'язати його усунути зазначене порушення, шляхом проведення відповідного перерахунку.

Статтею 49 Закону № 796-ХІІ передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст.54 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), в якій наведено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів IІ групи, щодо яких установлено звязок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 8 мінімальних пенсій за віком.

Таким чином, вихідним критерієм розрахунку державної пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі ст.28 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІУ „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-ІУ) встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 дійсно є інвалідом II групи, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до 1 категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, одержує пенсію по інвалідності на підставі ст.54 Закону № 796-ХІІ, розрахунок цієї пенсії позивачу ОСОБА_2 ПФУ провело виходячи з розміру встановленого чинною на той час постановою Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року № 1 "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету".

З огляду на загальні засади пріоритету законів над підзаконними актами, суд вважає, що при розрахунку державної пенсії, передбаченої ст.54 Закону № 796-ХІІ, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, котрі втратили працездатність, який установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік і береться за основу при визначенні мінімального розміру пенсії за віком.

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено чинною постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року № 523, положення якої стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають змісту ст.54 Закону № 796-ХІІ. Пунктом 2 Постанови від 3 січня 2002 року № 1 "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету", всупереч положень статей 50, 54 Закону № 796 Кабінет Міністрів України установив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, при тому що ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком.

Положення ч.3 ст.28 Закону № 1058-ІУ, на думку суду, не є перешкодою для застосування мінімальної пенсії за віком для розрахунку інших повязаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого частиною 1 цієї статті.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково в межах шестимісячного строку передбаченого ст.99 КАС України.

Керуючись ст.ст.6,9-12,70,71,158-163 КАС України, на підставі ст.ст. 50, 54, 67 п.3, 71 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст.ст. 8, 19, 22, 55, 95 Конституції України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в місті Умані Черкаської області щодо відмови зробити перерахунок пенсії ОСОБА_1 - неправомірними.

Зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в місті Умані Черкаської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії по інвалідності з 2 травня 2010 року.

Виплатити ОСОБА_1 не донараховані суми пенсії, починаючи з 2 травня 2010 року.

Постанови суду може бути подана оскаржена учасниками процесу до Київського апеляційного адміністративного суду, через Уманський міськрайонний суд, протягом десяти днів з моменту її проголошення.

Суддя: В.С. Прокулевич