Справа № 805/4962/15-а
Суддя: Ляшенко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2016-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Крилова М.М.
Суддя-доповідач - Ляшенко Дмитро Володимирович
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2016 року справа №805/4962/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Ляшенка Д.В., суддів Ястребової Л.В., Гавріщук Т.Г.

за участі секретаря судового засідання: Куленко О.Д.

позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Сущенко В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Прокуратури Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року у справі № 805/4962/15-а, за позовом ОСОБА_2 до Прокуратура Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2015р. ОСОБА_2 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Прокуратури Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 17.01.2015 року він працював на посаді прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні, запобігання і протидії корупції у сфері транспорту прокуратури Донецької області. Наказом № 1754 - к від 28.10.2015 року він був звільнений з посади прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні, запобігання і протидії корупції у сфері транспорту прокуратури Донецької області відповідно до вимог п. 9 ч.1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру", тобто у зв'язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури. Позивач вважає даний наказ незаконним в частині не включення у наказ посилання на статті Кодексу Законів про працю та не нарахування вихідної допомоги згідно ст.44 Кодексу Закону про працю України. Просив визнати незаконними дії прокуратури Донецької області щодо видання наказу прокурора Донецької області № 1754 - к від 28.10.2015 року в частині не включення у наказ посилання на статті Кодексу Законів про працю та не нарахування вихідної допомоги згідно ст. 44 Кодексу Закону про працю України, зобов'язати Прокуратуру Донецької області внести зміни до наказу прокурора Донецької області № 1754-к від 28.10.2015 року та у трудову книжку і вказати підстави звільнення, передбачені ст. 40 Кодексу Закону про працю України та внести в наказ відомості про нарахування вихідної допомоги згідно ст. 44 КЗпП України у розмірі не менше середнього місячного заробітку, зобов'язати відповідача відшкодувати заподіяну моральну шкоду у розмірі 20000грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано незаконними дії прокуратури Донецької області щодо видання наказу прокурора Донецької області № 1754 - к від 28.10.2015 року в частині не включення у наказ посилання на статті Кодексу Законів про працю та не нарахування вихідної допомоги згідно ст. 44 Кодексу Закону про працю України. Зобов'язано Прокуратуру Донецької області внести зміни до наказу прокурора Донецької області № 1754 - к від 28.10.2015 року та у трудову книжку і вказати підстави звільнення передбачені ст. 40 Кодексу Законів про працю України та внести в наказ відомості про нарахування вихідної допомоги згідно ст. 44 Кодексу Законів про працю України у розмірі не менше середнього місячного заробітку. В частині інших позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу в якій посилається на порушення норм матеріального права. На думку апелянта, передбачені Кодексом Законів про Працю України підстави для звільнення ОСОБА_2 застосуванню не підлягали. Просить скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року у частині задоволення позовних вимог про зобов'язання прокуратури Донецької області внести зміни до наказу про звільнення та трудової книжки ОСОБА_2, та прийняти нове рішення яким відмовити позивачу у його позовних вимогах у повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача скаргу підтримав, а позивач проти її задоволення заперечував.

Відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання здійснювалося за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З трудової книжки ОСОБА_2 вбачається, що з 17.01.2015 року він працював у прокуратурі Донецької області на посаді прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні, запобігання і протидії корупції у сфері транспорту відповідно до наказу прокурора Донецької області № 65к.

Наказом Генерального прокурора України № 41ш від 15.07.2015 року управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні, запобігання і протидії корупції у сфері транспорту прокуратури Донецької області ліквідовано.

У зв'язку із скороченням загальної кількості прокурорів органу прокуратури Донецької області, прокурором Донецької області 18.08.2015р. позивача попереджено про звільнення із займаної посади (.а.с45).

Наказом прокурора Донецької області № 1754 - к від 28.10.2015 року позивач був звільнений з посади на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України "Про прокуратуру" (а.с.20).

Позивач вважав незаконними дії прокуратури Донецької області, оскільки видання наказу про звільнення без посилання на пункт 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, порушує його право на отримання вихідної допомоги при звільненні.

Колегія суддів вважає такі висновки позивача необґрунтованими з огляду на наступне.

Позивач не оспорюючи обґрунтованість та порядок звільнення не погоджується з його правовою підставою. Так спірним питанням у даній справі є застосування до прокурорів підстав та порядку звільнення які передбачено КЗпП України.

Відповідно до ст.3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Так, ст.ст.36,40 КЗпП України передбачено загальні підстави для звільнення будь-яких працівників.

Водночас питання проходження служби в органах прокуратури, звільнення з неї, права і обов'язки прокурорів визначено та урегульовано спеціальним законом - Законом України «Про прокуратуру».

Зокрема, за ч. 3 ст. 16 Закону України «Про прокуратуру» в редакції закону № 1697 від 14.10.2014р. , який набрав чинності 15 липня 2015р., прокурор може бути звільнений лише з підстав та в порядку, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.51 ч.1 п.9 цього Закону прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури , в якому прокурор обіймає посаду , або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Статтею 60 ч.1 п.1 Закону № 1697 встановлено, що прокурор звільняється з посади особою, уповноваженою цим Законом приймати рішення про звільнення прокурора, за поданням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури, якщо зокрема прокурор не подав заяву про переведення до іншого органу прокуратури протягом п»ятнадцяти днів.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини або коли про застосування приписів трудового законодавства йдеться у спеціальному законі.

Згідно абз.3 п.1 розділу XII «Прикінцеві положення» Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року стаття 62, якою регламентовано внесення Вищою радою юстиції або Кваліфікаційно-дисциплінарною т комісією прокурорів подання про звільнення прокурорів з посади, набирає чинності з 15 квітня 2016р., а відповідно до пп. 4 п. 5-1 Перехідних положень цього Закону до цієї дати прокурори призначаються та звільняються з посад особами, уповноваженими приймати такі рішення, без рекомендації Ради прокурорів України чи подання Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.

Таким чином зазначеними нормами передбачено тимчасове спрощення одного з етапів процедури звільнення прокурорів - отримання подання відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії і цими нормами не виключене застосування спеціального порядку звільнення за Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року.

Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року у тому числі ч.1 ст. 46-2 якою передбачалось звільнення прокурорів за КЗпП України втратив чинність 15.07.2015 року на підставі п.1 пп.1 п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року.

У зв'язку з цим, на час звільнення позивача правові підстави для застосування до правовідносин, які виникли між сторонами Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року були відсутні.

Враховуючи приписи ст. 60 Закону № 1697 суд апеляційної інстанції зазначає, що попередження про звільнення є офіційним підтвердженням терміну (початку строку), з якого позивач дізнався про ліквідацію органу, в якому він працює, та з якого міг подати заяву про переведення на іншу вакантну посаду.

Таким чином, таке попередження є частиною процедури звільнення за Законом України «Про прокуратуру від 14.10.2014 року і збільшення відповідачем терміну попередження про звільнення, який встановлений ст.60 ч.1 п.1 цього Закону, не порушує прав прокурора та не доводить наявності підстав для звільнення в тому числі і за нормами КЗпП України .

Статтею 44 КЗпП України передбачено виплату вихідної допомоги при звільненні з підстав, передбачених ст.ст.36, 38-41 КЗпП.

Однак позивача обґрунтовано звільнено лише з підстав та в порядку, передбачених Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р., а тому, оскільки цим Законом не передбачено виплати вихідної допомоги при звільненні, ОСОБА_2 не набув права на її отримання.

Таким чином, враховуючи наведене, колегія суддів вважає позов ОСОБА_2 безпідставним, і зазначає, що судом 1 інстанції постанова прийнята із помилковим застосуванням норм матеріального права.

Керуючись статтями: 9, 11, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Прокуратури Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року у справі № 805/4962/15-а - задовольнити і постанову суду першої інстанції скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Прокуратури Донецької області про визнання дій протиправними, зобов'язання внести зміни до наказу про звільнення та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Постанова апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі.

Головуючий суддя Д.В. Ляшенко

Судді Л.В. Ястребова

Т.Г. Гавріщук