Справа № 826/18239/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2016-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

19 січня 2016 року 10:10 справа №826/18239/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Мелагрейн"
доДержавної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Мелагрейн" (далі по тексту - позивач, ТОВ "Компанія "Мелагрейн") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративними позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі по тексту - відповідач, ДПІ у Голосіївському районі), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 22 травня 2015 року № та №.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 вересня 2015 року відкрито провадження у справі №826/18239/15, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 19 жовтня 2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив; на підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив розглядати справу у письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ДПІ у Голосіївському районі від 22 травня 2015 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, за порушення статті 187, пункту 198.6 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України ТОВ "Компанія "Мелагрейн" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 3 093 215,50 грн., в тому числі за основним платежем - 2 061 477,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 1 030 738,50 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ДПІ у Голосіївському районі від 22 травня 2015 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, за порушення підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України ТОВ "Компанія "Мелагрейн" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на 2 974 225,50 грн., в тому числі за основним платежем - 1 982 817,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 991 408,50 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акта від 07 травня 2015 року №264/1-26-50-22-03/37147952 "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія "Мелагрейн " () з питань дотримання вимог податкового законодавства при проведенні взаємовідносин із ТОВ "Луг Спец Сервіс", ТОВ "Спецтрейд Менеджмент" за період з 01.04.2014 по 30.04.2014 рік та з ТОВ "Форца Групп" за період з 01.07.2014 по 31.07.2014 року" (далі по тексту - акт перевірки).

За результатами адміністративного оскарження рішенням Головного управління ДФС у місті Києві від 07 серпня 2015 року №12145/10/26-15-10-05-35 скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Голосіївському районі від 22 травня 2015 року № в частині основного платежу в розмірі 125 709,00 грн. та в частині штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 62 854,50 грн., а відповідачем прийнято нове податкове повідомлення рішення, що містить зменшену суму грошового зобов'язання, а саме від 01 вересня 2015 року №, яким ТОВ "Компанія "Мелагрейн" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на 2 785 662,00 грн., в тому числі за основним платежем - 1 857 108,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 928 554,00 грн.

В акті перевірки встановлено порушення позивачем статті 187, пункту 198.6 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 2 061 477,00 грн., у тому числі за квітень та липень 2014 року; підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток за 2014 рік на суму 1 982 817,00 грн.

Вказані в акті перевірки порушення мотивовані неправомірним включенням до складу витрат вартості товарів (робіт, послуг) по взаємовідносинам із ТОВ "Луг Спец Сервіс", ТОВ "Спецтрейд Менеджмент", ТОВ "Форца Групп" та безпідставним включенням до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість, у зв'язку із наступним: в ході перевірки встановлено, що ТОВ "Луг Спец Сервіс" не мало можливості без наявності кваліфікованого персоналу та матеріально технічного забезпечення здійснити комплекс послуг із транспортного експедирування вантажу, у договорі та додаткових угодах до нього відсутня інформація про пункти призначення вантажу та порядок погодження змін маршруту, виду транспорту, відповідно до наданих документів не встановлено завантаження-відвантаження вантажу, доставки вантажу до залізничного сполучення для відправки; по відносинам із ТОВ "Спецтрейд Менеджмент" за даними акта про неможливість проведення зустрічної звірки останнього встановлено відсутність офісних та складських приміщень, не встановлено місце передачі товару ТОВ "Компанія "Мелагрейн", у товарно-транспортних накладних відсутня адреса, місце та факт відвантаження товару, виписані ТОВ "Спецтрейд Менеджмент" видаткові накладні не містять дати та місця складання, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції та правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операцій, в окремих видаткових накладних встановлено недостовірність даних, а саме факт поставки та передачі товару продавцем покупцю відбувся раніше ніж факт реєстрації довіреності на представника позивача від 22 квітня 2014 року №22; по відносинам із ТОВ "Форца Групп" в акті перевірки зазначено, що при перевірці не встановлено здійснення вантажних перевезень та повноважень представника позивача на отримання товару, та самого факту отримання товару; за даними акта перевірки ТОВ "Форца Групп" не підтверджено реальність господарських операцій з реалізації товарів, робіт та послуг та не встановлено наявність технічних та технологічних можливостей на виконання взятих на себе зобов'язань.

Позивач вважає протиправними податкові повідомлення-рішення, оскільки господарські операції підтверджені первинними документами та податковими накладними, а ТОВ "Компанія "Мелагрейн" дотримано передбачені Податковим кодексом України умови для формування витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, та податкового кредиту.

Відповідач у письмовому запереченні проти позову повністю підтримав висновки акта перевірки.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Згідно усталеної позиції Верховного Суду України та Вищого адміністративного суду України при розгляді справ даної категорії судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій ТОВ "Компанія "Мелагрейн" з його контрагентами - ТОВ "Луг Спец Сервіс", ТОВ "Спецтрейд Менеджмент" та ТОВ "Форца Групп"; мету придбання та обставини використання придбаних товарів/послуг у власній господарській діяльності позивача, встановити спеціальну податкову правосуб'єктність учасників господарської операції.

На підставі наявних у справі доказів суд встановив, що між ТОВ "Компанія "Мелагрейн" (замовник) та ТОВ "Луг Спец Сервіс" (виконавець) укладено договір №1403/14-є на надання комплексу послуг, пов'язаних з транспортним експедируванням, від 14 березня 2014 року, відповідно до якого виконавець зобов'язується за дорученням замовника, від його особи та в його інтересах надати комплекс послуг та виконати роботи, пов'язані з транспортно-експедиторськими послугами, що надаються замовником по своїм договірним зобов'язанням; також виконавець зобов'язується приймати участь, надавати допомогу та всіляко сприяти при оформленні різного роду документів та у вирішенні замовником питань, пов'язаних зі здійсненням останнім господарської діяльності і виконанням господарських зобов'язань. Зокрема виконавець зобов'язується виконувати за дорученням замовника роботи, а також надавати всебічну допомогу у вирішенні питань, пов'язаних з процедурними питаннями по введенню позапланових квот, конвенцій та заборон на відправку вантажів, збереження отриманих для перевезень вантажів, забезпеченням та виконанням сертифікаційних формальностей, забезпеченням та дотриманням черговості навантаження зернових та інших вантажів на елеваторах, зерносховищах, вирішенням питань, що виникають при виконанні карантинних та ветеринарних норм правил.

Згідно із додатковими угодами до вказаного договору та актами здачі-прийняття робіт (надання) послуг протягом березня-квітня 2014 року виконавець надав послуги по супроводу ТЕП з відвантаження зернових (кукурудзи, сої, жита, пшениці) із залізничних станцій.

ТОВ "Луг Спец Сервіс" у квітні 2014 року виписало позивачу податкові накладні на загальну суму 3 598 560,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 719 712,00 грн.

Між ТОВ "Спецтрейд Менеджмент" (продавець) та ТОВ "Компанія "Мелагрейн" (покупець) укладено договір купівлі-продажу №1604-1 від 16 квітня 2014 року, за умовами якого продавець зобов'язується поставити у власність покупця олію соняшникову.

Згідно з додатками №№1, 2, 3 до вказаного договору поставка товару здійснюється наливом автотранспортом за рахунок продавця на умовах СРТ склад покупця за адресою: Одеська обл., с. Нові Біляри, вул. Індустріальна, 6, термінал Дельта Вільмар СНГ; та порт Южний - Термінал зберігання і перевалки рослинних олій ТОВ "Рисоил-Юг" за адресою: Одеська обл., Комінтерновський р-н., с. Визирка, вул. Чапаєва, буд. 60.

Згідно з видатковими накладними протягом квітня 2014 року продавець поставив позивачу олію соняшникову нерафіновану та виписав податкові накладні на загальну суму 4 190 301,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 968 384,00 грн.

21 травня 2014 року між ТОВ "Форца Групп" (продавець) та ТОВ "Компанія "Мелагрейн" (покупець) укладено договір купівлі-продажу №1604-1 від 16 квітня 2014 року, за умовами якого продавець зобов'язується поставити у власність покупця олію соняшникову нерафіновану.

Згідно з додатками до вказаного договору поставка товару здійснюється наливом автотранспортом за рахунок продавця на умовах СРТ склад покупця за адресою: Одеська обл., с. Нові Біляри, вул. Індустріальна, 6, термінал Дельта Вільмар СНГ.

Згідно з видатковими накладними протягом червня 2014 року продавець поставив позивачу олію соняшникову нерафіновану та виписав податкові накладні на загальну суму 3 226 788,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 645 358,00 грн.

Як встановлено в акті перевірки, розрахунки за поставлений товар здійснювались шляхом перерахування на рахунок постачальника грошові кошти на повну суму вартості товару.

Підпункт 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (тут і далі в редакції, чинні на момент виникнення спірних правовідносин) визначає витрати як суму будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За правилами пунктів 138.4 та 138.5 статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг; інші витрати визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійснені, згідно з правилами ведення бухгалтерського обліку.

Згідно з пунктом 138.6 статті 138 Податкового кодексу України собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу.

Підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України встановлює, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Наведені правові норми вказують, що визначальною умовою правомірності формування витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, є їх здійснення для провадження господарської діяльності платника податку, та підтвердження відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

За визначенням статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частина друга статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначає, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Суд встановив, що установив, що первинні документи, складені ТОВ "Луг Спец Сервіс" та ТОВ "Форца Групп" (акти здачі-прийняття робіт, видаткові накладні) відповідають вимогам частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", про відсутність первинних документів під час перевірки в акті перевірки не встановлено; видаткові накладні, виписані ТОВ "Спецтрейд Менеджмент", не містять дати та місця складання, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції та правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операцій, тобто є такими, що оформлені з порушенням вимог частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

При цьому суд не приймає до уваги надані позивачем додатки до видаткових накладних, виписаних ТОВ "Спецтрейд Менеджмент", в яких додатково зазначено про місце складання видаткових накладних, змінено реквізити довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей оскільки складення такого роду документів не передбачено законодавством; крім того, позивачем не доведено, що зазначені додатки до видаткових накладних надавались на перевірку та були складені до її проведення.

Досліджуючи питання пов'язаності придбаних позивачем робіт та послуг з його господарською діяльністю та реальність господарських операцій, суд зазначає про наступне.

Відповідно до визначення частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що пов'язану з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямовану на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Суд встановив, що основним видом діяльності ТОВ "Компанія "Мелагрейн" є оптова торгівля зерном, оліями та жирами, інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

Як зазначив представник позивача, комплекс послуг, пов'язаних з транспортним експедируванням у ТОВ "Луг Спец Сервіс" замовлялись з метою забезпечення своєчасного виконання обов'язків позивач перед замовниками та підприємствами "Укрзалізниці", виконання процедур, визначених Законами України "Про карантин рослин", "Про ветеринарну медицину", "Про безпечність та якість харчових продуктів", "Про зерно та ринок зерна в Україні", а придбана у ТОВ "Спецтрейд Менеджмент" та ТОВ "Форца Групп" олія соняшникова у подальшому реалізована за межі митної території України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд дійшов висновку, що вони не підтверджують реальність господарських операцій із ТОВ "Луг Спец Сервіс", зокрема не дають можливості встановити, що вказане підприємством фактично виконувало комплекс послуг, пов'язаних з транспортним експедируванням, надавало допомогу чи якимось чином сприяло оформленню різного роду документів та у вирішенні позивачем питань, пов'язаних зі здійсненням господарської діяльності і виконанням господарських зобов'язань; наприклад, наявні у справі документи не дозволяють ідентифікувати участь ТОВ "Луг Спец Сервіс" в отриманні сертифікатів якості зерна, фітосанітарних сертифікатів чи ветеринарних свідоцтв.

Що стосується господарських операцій з поставки олії соняшникової, то як встановлено в акті перевірки та не спростовано позивачем, до перевірки не надавались документи, які підтверджують перевезення олії соняшникової, придбаної у ТОВ "Форца Групп", та фактичне отримання товару.

На підтвердження перевезення придбаного товару позивач долучив до матеріалів адміністративного позову копії товарно-транспортних накладних, однак, суд зауважує, що вантажовідправником у вказаних товарно-транспортних накладних значиться ТОВ "Український зерновий холдинг", не зазначено відомостей про суму, на яку відпущено товару, та про супровідні документи на вантаж, що унеможливлює ідентифікувати товар, який перевозився, та відсутня інформація про час прибуття, навантажування та розвантажування вантажу. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази оприбуткування придбаного товару та його зберігання.

Так само у товарно-транспортних накладних щодо перевезення олії соняшникової, придбаної у ТОВ "Спецтрейд Менеджмент", не зазначено відомостей про суму, на яку відпущено товару, та про супровідні документи на вантаж, інформації про час прибуття, навантажування та розвантажування вантажу, а також у справі відсутні докази оприбуткування придбаного товару та його зберігання.

Доводи позивача про продаж придбаної олії соняшникової за межі митної території України не приймаються судом до уваги, оскільки докази, які б достовірно підтвердили, що ТОВ "Спецтрейд Менеджмент" та ТОВ "Форца Групп" поставили позивачу олію соняшникову, та, що саме цей товар у подальшому відчужено третім особам, в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи викладене, судом не встановлено, а позивачем не доведено, що здійснені ним господарські операції носять реальний характер, а придбані товари та послуги використані в межах господарської діяльності або придбавались з такою метою.

Таким чином, висновки акта перевірки про порушення позивачем норм Податкового кодексу України в частині заниження податку на прибуток є обґрунтованими та не спростовуються матеріалами справи.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

З аналізу зазначених норм вбачається, що визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є відповідність податкової накладної порядку її заповнення та подальше використання придбаних товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Матеріали справи підтверджують, що за перевірений період позивач відображав суми податку на додану вартість у складі податкового кредиту на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ "Луг Спец Сервіс", ТОВ "Спецтрейд Менеджмент" та ТОВ "Форца Групп" у зв'язку з придбанням товарів та послуг.

Проте, суд звертає увагу, що наявність у позивач податкових накладних не є безумовною підставою для віднесення до складу податкового кредиту відпорних сум податку на додану вартість по сумнівним господарським операціям.

Як зазначено вище при розгляді питання правомірності формування витрат, судом не встановлено факту використання в межах господарської діяльності позивача товарів та послуг, придбаних у ТОВ "Луг Спец Сервіс", ТОВ "Спецтрейд Менеджмент" та ТОВ "Форца Групп", що виключає можливість формування податкового кредиту з податку на додану вартість по вказаним операціям.

З огляду на зазначене, висновки акта перевірки про порушення позивачем норм Податкового кодексу України в частині заниження податку на додану вартість є обґрунтованими, а тому збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість є правомірним.

Крім того, в частині позовних вимог щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 22 травня 2015 року № суд звертає увагу, що останнє було частково скасоване за результатами адміністративного оскарження на підставі Головного управління ДФС у місті Києві від 07 серпня 2015 року №12145/10/26-15-10-05-35.

Як встановлює підпункт 60.1.2 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов'язання або податкову вимогу.

Отже, податкове повідомлення-рішення від 22 травня 2015 року № вважається відкликаним та не може бути скасованим у судовому порядку.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ТОВ "Компанія "Мелагрейн" про скасування податкових повідомлень-рішень документально не підтверджуються.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, ДПІ у Голосіївському районі не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій, прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ "Компанія "Мелагрейн" не підлягає задоволенню.

Частина третя статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлює, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Матеріали справи підтверджують, що позивач сплатив судовий збір у розмірі 488,00 грн.

Відповідно до частин першої-третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, решта суми судового збору за подання адміністративного позову майнового характеру, а саме 4 384,00 грн. (4 872,00 грн. - 488,00 грн.) має бути стягнута на користь Державного бюджету України з позивача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні адміністративного позову Товариству з обмеженою відповідальністю "Мелагрейн" відмовити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мелагрейн" (3; 03150, м. Київ, вул. Червоноармійська, 72 літера "А", нежилі приміщення з №1 по №8) (групи приміщень №3А) на користь Державного бюджету України (отримувач УДСКУ у Печерському районі, код 38004897, банк отримувача ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку 820019, рахунок 4007) суму судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 4 384,00 грн. (чотири тисячі триста вісімдесят чотири гривні нуль копійок).

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко