Справа № 808/230/16
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2016-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

808/230/16

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

З ПИТАНЬ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ АДМІНІСТРАТИВНОГО ПОЗОВУ

16 січня 2016 року

Справа № 808/230/16

м.Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Лазаренко М.С., перевіривши матеріали заяви Публічного акціонерного товариства «Запорізький автомобілебудівний завод» про забезпечення доказів у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Запорізький автомобілебудівний завод» до Запорізької митниці ДФС про визнання протиправними і скасування рішення та картки відмови, визнання протиправною бездіяльності,

ВСТАНОВИВ:

При зверненні до суду з позовною заявою, позивач також подав клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, в якій просив суд забезпечити адміністративний позов ПАТ «Запорізький автомобілебудівний завод» до Запорізької митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №112070002/2015/000009/2 від 27.10.2015, шляхом заборони Запорізькій митниці ДФС та її структурним підрозділам реалізувати (списувати) фінансову гарантію – грошову заставу, сплачену ПАТ «Запорізький автомобілебудівний завод» за митною декларацією №112070002/2015/001887 від 29.10.2015 до набрання чинності рішенням суду.

В обґрунтування заявленого клопотання позивач зазначив, що позивачем у даній справі оскаржується рішення Запорізької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №112070002/2015/000009/2 від 27.10.2015, картка відмови та бездіяльність Запорізької митниці ДФС. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначає про неправомірність дій відповідача щодо прийняття зазначеного вище рішення про коригування та визначення митної вартості товару за резервним методом. Оскільки імпортований позивачем товар (комплектуючі вироби для виробництва автомобілів Forza), щодо вартості якого відповідачем було прийняте рішення про коригування, був терміново необхідний у виробництві, позивачем відповідно до частини сьомої статті 55 Митного кодексу України було прийнято рішення про надання відповідачу фінансових гарантій (різниці між визначеною позивачем та відповідачем митною вартістю товару) у розмірі 191509 грн. 61 коп. Отже, відповідачем 29.10.2015 було проведено митне оформлення товару за МД №112070002/2015/001887 з випуском його у вільний обіг та сплатою фінансових гарантій. Разом з тим, строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів у вільний обіг. У графі 48 оформленої позивачем під фінансові гарантії митної декларації №112070002/2015/001887 зазначено, що відстрочення платежу встановлено до 26.01.2016. Позивач зазначає, що ним додатково був наданий відповідачу висновок цінової експертизи ТПП, але відповідач надав відмову у визнанні митної вартості та скасуванні Рішення про коригування. Вказує, що після спливу встановленого частиною сьомою статті 55 Митного кодексу України 90-денного терміну відповідачеві належить перерахувати суму наданої ПАТ «Запорізький автомобілебудівний завод» гарантії до Державного бюджету. Тому, позивач робить висновок про те, що списання митним органом фінансової гарантії під час судового розгляду даної адміністративної справи суттєво ускладнить виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог ПАТ «Запорізький автомобілебудівний завод» та унеможливить повернення фінансової гарантії. З урахуванням викладеного, позивач просить суд задовольнити дане клопотання.

За приписами частини першої статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), клопотання про забезпечення адміністративного позову розглядається не пізніше наступного дня після його одержання й у разі обґрунтованості та терміновості вирішується ухвалою негайно без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених позивачем в основу клопотання про забезпечення адміністративного позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 117 КАС України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: 1) існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; 2) неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів; 3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому; 4) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Згідно пункту 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», судам необхідно враховувати, що згідно з частинами третьою та четвертою статті 117 КАС України забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: 1) зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; 2) заборони вчиняти певні дії. Наведений перелік підстав забезпечення позову є вичерпним.

Розглядаючи клопотання про забезпечення позову, суд повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову; з’ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з таким клопотанням, позовним вимогам.

Дослідивши матеріали адміністративного позову та подане позивачем клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, зважаючи на фактичні обставини справи, виходячи із пов’язаності заходів забезпечення позову з його предметом, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, суд вважає, що в задоволенні клопотання ПАТ «Запорізький автомобілебудівний завод» необхідно відмовити, оскільки вжиттям такого заходу забезпечення позову судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність обґрунтованих та законних підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 117, 118, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Публічного акціонерного товариства «Запорізький автомобілебудівний завод» про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову – залишити без задоволення.

Копію даної ухвали надіслати позивачу.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали (якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то в 5-денний строк з дня отримання цією особою копії ухвали) апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.С. Лазаренко