Справа № 813/6159/15
Суддя: Тертичний Віталій Григорович
Дата ухвалення: 2016-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження в адміністративній справі

21 січня 2016 року № 813/6159/15

10 год. 13 хв. м.Львів

Зал судових засідань № 5

Львівський окружний адміністративний суд у складі :

головуючого-судді Тертичного В.Г.

за участю секретаря судового засідання Олійника Ю.В.

з участю представників сторін:

представників сторін:

від представника позивача ОСОБА_1

від представника відповідача не зявився

розглянувши в судовому засіданні в м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції визнання протиправним та скасування звіту про оцінку транспортного засобу,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся із адміністративним позовом до Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, в якому просить визнати протиправним та скасувати звіт № 11-10/15 про оцінку транспортного засобу від 28.10.2015 року.

21 січня 2016 року від відповідача до канцелярії суду надійшло клопотання за вх. № 1288, в якому просить закрити провадження у даній справі на підставі ч.1 п.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Дане клопотання просить розглядати без участі уповноваженого представника Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції.

Представник позивача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні заявленого клопотання.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження у даній справі необхідно закрити виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) від 04.12.1950 р. кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Austria від 12.10.1978 р. вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…). З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно правові спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно - правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін суб'єкт владних повноважень позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Частиною 1 ст. 181 КАС України встановлено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Згідно ч. 4 ст. 82 Закону України Про виконавче провадження рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Як вбачається з наведених норм КАС України та Закону України Про виконавче провадження предметом оскарження в порядку адміністративного судочинства можуть бути рішення (правові акти індивідуальної дії), дії чи бездіяльність державної виконавчої служби, що стосуються прав, свобод чи інтересів учасників виконавчого провадження та осіб, які залучаються до проведення виконавчих дій, крім тих, відносно яких законом установлено інший порядок їх судового оскарження.

Інший порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби при виконанні судових рішень, ухвалених за правилами господарського та цивільного судочинства, визначено ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України та розділом VII "Судовий контроль за виконанням судових рішень" Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), а тому такі спори не належать до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Також ст. 384 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий лист.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 р. № 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби", критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

У розумінні статті 8 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. При цьому судам слід ураховувати, що до сторін, які можуть оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, належать також їх представники за законом чи договором.

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про оскарження рішень, дії чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень та ухвал у цивільних справах.

Досліджуючи матеріали справи суд встановив, що 14 лютого 2015 року старшим державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 46500973 на підставі виконавчого листа № 751/9982/14, який виданий 06.11.2014 року на підставі ухвали Новозаводського районного суду м.Чернігова у цивільній справі № 751/9982/14.

Позивач є стороною виконавчого провадження, а саме: боржником.

Оскільки, спірні відносини між ОСОБА_2 та Залізничним відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції виникли у зв'язку з виконанням виконавчого листа Новозаводського районного суду м.Чернігова у цивільній справі № 751/9982/14, суд приходить до висновку, що такий позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція з цього приводу викладена в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 р. у справі № 21-278а15, висновки яких є обов'язковими для врахування судами у відповідності до положень ст.244-2 КАС України.

Окрім того, суд зазначає, що позивач оскаржує звіт про оцінку транспортного засобу від 28.10.2015 року № 11-10/15, який виконав субєкт підприємницької діяльності фізична особа-підприємець ОСОБА_4 Оскільки він не є субєктом, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, тому оскаржуваний звіт не може вважатися рішенням суб'єкта владних повноважень.

Частиною 2 ст. 4 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України, у випадку якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, суд закриває провадження у справі.

Аналізуючи викладені обставини, суд вважає, що позовну заяву не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, оскільки юрисдикція адміністративного суду не поширюється на вказаний спір.

Суд розяснює позивачу, що він може звернутися із даним позовом до суду, який видав виконавчий документ згідно норм Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст. 157, ст.ст. 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Клопотання відповідача - задовольнити.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції визнання протиправним та скасування звіту про оцінку транспортного засобу від 28.10.2015 року № 11-10/15.

Повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про закриття провадження, не допускається.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі протягом пяти днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги, яка подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали виготовлений 22 січня 2016 року.

Суддя Тертичний В.Г.