Справа № 804/16140/14
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2016-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2016 року м. Київ К/800/28842/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючої судді - Васильченко Н.В.,

суддів: Калашнікової О. В., Леонтович К.Г.,

провівши попередній розгляд справи за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська звернувся з касаційною скаргою на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 3 листопада 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року по справі №804/16140/14 за позовом управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дніпропетровську Дніпропетровської області про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська звернулося в суд з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Дніпропетровську Дніпропетровської області про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що законодавством встановлений обов'язок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або у разі його смерті при настанні страхового випадку, виплачуючи йому або особам, які перебувають на його утриманні пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Даний обов'язок відповідачем не виконаний.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 3 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року, позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з відповідача витрати на виплату та доставку ОСОБА_1 пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві та витрати на її доставку за серпень 2014 року у загальному розмірі 103,29 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями, управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції в повному обсязі, скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судом, вивчивши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на стадії проведення звірки по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання відповідачем не були прийняти до заліку та не відшкодовані витрати за серпень 2014 року на загальну суму 254, 48 грн., а саме: ОСОБА_1 витрати на виплату основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві в сумі 102,48 грн. та витрати на її доставку в сумі 0,81 грн.; ОСОБА_2 витрати на виплату основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві в сумі 150,00 грн. та витрати на її доставку в сумі 1,19 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в частині суди першої та апеляційної інстанцій виходили з невідповідності вимогам законодавства акту та довідки ЛТЕК по ОСОБА_2 та з наявності встановленого законом обов'язку у відповідача щодо відшкодування позивачу суми витрат на виплату та доставку ОСОБА_1 пенсії по інвалідності від трудового каліцтва, як належного страховика від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

На підставі ч.2 ст.220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Згідно ст. 10 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII(далі - Закон № 1788-XII) пенсійне забезпечення громадян здійснюється органами Пенсійного фонду України, а згідно ст.8 зазначеного Закону Пенсійний фонд, поряд з іншими надходженнями, формується за рахунок коштів, що відраховуються підприємствами на заходи соціального страхування.

Відповідно до ст.81 Закону № 1788-XII призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23.09.1999 № 1105-XIV(далі - Закон № 1105-XIV) дає визначення - страхування від нещасного випадку є самостійним видом загальнообов'язкового державного соціального страхування, за допомогою якого здійснюється соціальний захист, охорона життя та здоров'я громадян у процесі їх трудової діяльності.

У відповідності до ст.6 Закону № 1105-XIV суб'єктами страхування від нещасного випадку є застраховані громадяни, а в окремих випадках - члени їх сімей та інші особи, страхувальники та страховик. Застрахованою є фізична особа, на користь якої здійснюється страхування (далі - працівник). Страхувальниками є роботодавці, а в окремих випадках - застраховані особи.

Страховик - Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - Фонд соціального страхування від нещасних випадків). Об'єктом страхування від нещасного випадку є життя застрахованого, його здоров'я та працездатність.

Згідно ст.15 Закону № 1105-XIV страхування від нещасного випадку здійснює Фонд соціального страхування від нещасних випадків - некомерційна самоврядна організація, що діє на підставі статуту, який затверджується її правлінням. Виконавча дирекція Фонду соціального страхування від нещасних випадків є постійно діючим виконавчим органом правління Фонду.

Відповідно ст.18 Закону № 1105-XIV виконавча дирекція є підзвітною правлінню Фонду, проводить свою діяльність від імені Фонду у межах та в порядку, що визначаються його статутом і Положенням про виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування від нещасних випадків, організовує та забезпечує виконання рішень правління Фонду.

Згідно ст. 21 Закону № 1105-XIV у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку: своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні; організувати поховання померлого, відшкодувати вартість пов'язаних з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов тощо.

У відповідності до ст. 28 Закону № 1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Зазначені грошові суми складаються із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати пенсії по інвалідності потерпілому; 4) страхової виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника; 5) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 6) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Згідно ч.2 п.5 ст.24 Закону № 1105-XIV якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Згідно ч.2 ст.7 Закону України "Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.

Спільною постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України 04.03.2003 №5-4/4 затверджений Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 травня 2003 р. за № 376/7697.

Згідно п. 2 вказаного Порядку останній визначає механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - Фонд соціального страхування від нещасних випадків) Пенсійному фонду України (далі - Пенсійний фонд) витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які призначені особам, що застраховані згідно із Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (крім осіб, зазначених у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому числі добровільно застраховані, та потерпілим особам, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків.

Згідно п. 3 Порядку відшкодуванню підлягають пенсії, призначені відповідно до пунктів "а", "в", "г" статті 26, статей 37, 38, та пенсії, виплачені відповідно до статей 91, 92 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в разі настання страхових випадків, визначених Переліком обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2001 року № 1094.

У відповідності до п. 4 Порядку відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України "Про пенсійне забезпечення", та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та інших нормативно-правових актів, а саме: сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію; допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію; сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

Згідно п. 8 Порядку Пенсійний фонд та Фонд соціального страхування від нещасних випадків до 30 числа місяця, наступного за звітним, складають у двох примірниках акт про проведене відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (додаток 5).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього закону.

Судами встановлено, що відповідач не приймає до відшкодування пенсію, виплачену управлінням Пенсійного фонду України пенсіонеру ОСОБА_2 за серпень 2014 року на суму 151,19 грн., призначену по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, у зв'язку з тим, що нещасний випадок стався з ним по дорозі на роботу, а тому вважається пов'язаним з роботою, а не з виробництвом(внаслідок якого складається акт за формою Н-1), а також, що відповідно до висновку ЛТЕК від 01.10.1975 р. ОСОБА_2 не встановлено ступінь професійної втрати працездатності у відсотках, які необхідні для розрахунку розміру відшкодування шкоди.

Акт про нещасний випадок з гр. ОСОБА_2 складений 07.04.1973 р. відповідно до діючого на час його складання Положення про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві, затвердженого постановою президії ВЦРПС від 13.08.1996 р.

Згідно п.4 зазначеного вище Положення "Результаты расследования несчастного случая на производстве, вызвавшего потерю трудоспособности не менее одного рабочего дня, оформляються актом по форме Н-1".

Відповідно до п. 30 Положення "на основании актов формы Н-1 администрация организации составляет отчет о пострадавших при несчастных случаях, связаных с производством, по форме 7-Т. Отчет подписывает руководитель организации и председатель ФЗМК".

Згідно п.2 "Положения о врачебно-трудовых экспертных комиссиях", затвердженого Постановою Президії ВЦСПС від 11.03.1963 р. №299 "на врачебно-трудовые экспертные комиссии (ВТЭК) возлагается: определение постоянной или длительной утраты трудоспособности и установление групп инвалидности; установление времени наступления инвалидности; установление причин инвалидности среди трудящихся; определение мероприятий, способствующих восстановлению трудоспособности инвалидов (профессиональное обучение, переквалификация, восстановительное лечение, протезирование и рабочие приспособления, определение нуждаемости в мотоколяске, автомобиле с ручным управлением и другие); установление степени утраты трудоспособности рабочими и служащими, получившими увечье либо иное повреждение здоровья, связанное с их работой, для определения размера возмещения предприятиями, учреждениями и организациями причиненного ущерба".

У відповідності до п. 16 зазначеної Постанови "Рабочие и служащие, направляемые во ВТЭК для установления степени утраты трудоспособности для определения размера возмещения причиненного ущерба, при первичном освидетельствовании, кроме указанных медицинских документов, представляют направление от администрации предприятия, учреждения или организации, где произошел несчастный случай, фабричного, заводского или местного комитета профессионального союза или районного (городского) народного суда, а также акт о несчастном случае, связанном с производством".

Судами встановлено, що згідно висновку цехової комісії соцстраха, викладеного в акті про нещасний випадок, що стався по дорозі на роботу, травма ОСОБА_2 пов'язана з виробництвом. В копії довідки МСЕК, зазначено, що з 03.11.1975 року гр. ОСОБА_2 встановлено безстроково ІІ групу інвалідності, травма пов'язана з виробництвом. Ступінь втрати працездатності у відсотках у даній довідці не зазначений.

З огляду на зазначене та беручи до уваги відсутність по ОСОБА_2 акту форми Н-1 та довідки ЛТЕК із зазначенням ступеню втрати працездатності у відсотках, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірних висновків про те, що виплачена сума пенсії гр. ОСОБА_2 за серпень 2014 року у розмірі 151,19 грн. не входить до складу страхових виплат внаслідок нещасного випадку на виробництві, пов'язаного з виконанням працівником трудових обов'язків, відшкодування яких передбачено Фондом.

Враховуючи вищенаведене суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованих висновків про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Колегія суддів дійшла думки, що суди першої та апеляційної інстанцій повно та всебічно дослідили обставини справи, вірно встановили характер спірних правовідносин та обґрунтовано застосували норми матеріального права до їх вирішення. Порушень норм процесуального закону, які б призвели до ухвалення незаконних рішень не вбачається.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська відхилити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 3 листопада 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року по справі №804/16140/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236 - 239-1 КАС України.

Судді: