Справа № 817/3160/15
Суддя: Євпак В.В.
Дата ухвалення: 2016-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Недашківська К.М.
Суддя-доповідач:Євпак В.В.
УХВАЛА

іменем України

"20" січня 2016 р. Справа № 817/3160/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Євпак В.В.

суддів: Капустинського М.М.

Мацького Є.М.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "02" листопада 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Рівненського районного центру зайнятості про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинення певних дій ,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Рівненського районного центру зайнятості, в якому просив визнати діяльність відповідача, що полягає в прийнятті рішення від 10.08.2015 року про припинення виплати допомоги по безробіттю з 25.03.2015 та припинення реєстрації з 07.08.2015 ОСОБА_4 протиправною та зобов'язати відповідача виплатити належні за законом останньому виплати з 25.06.2015 по 01.08.2015 та інші належні платежі за Законом України «Про зайнятість населення».

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції і ухвалити нову, якою задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Вважає, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню. Зазначає, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно прийняті рішення про припинення виплат допомоги по безробіттю ОСОБА_4. Зазначене є порушенням його прав та інтересів, оскільки негативно впливає на матеріальне становище сім'ї та має негативний вплив на спільний сімейний бюджет. ОСОБА_4 не прибув до відповідача з поважних на те причин. З липня 2015 року перебуває на військовій службі ВСУ. Суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені обставини та ухвалив незаконне рішення.

Позивач та представник відповідача в судове засідання не з"явились, про день, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

З врахуванням приписів п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд апеляційної скарги здійснюється судової колегією за відсутності позивача та представника відповідача в порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення, доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 - син позивача, був зареєстрований як безробітний в Рівненському районному центрі зайнятості 29.04.2015.

06.05.2015 ОСОБА_4 призначено допомогу по безробіттю відповідно до частини 2 статті 22, частини 3 статті 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №1533-III від 02.03.2000 (далі іменується Закон України №1533-III), як незастрахованій особі, яка має право на матеріальні виплати у розмірі прожиткового мінімуму.

10.08.2015 Рівненським районним центром зайнятості були прийняті рішення про припинення виплати допомоги по безробіттю з 25.06.2015 відповідно до підпункту 13 пункту 1 статті 31 Закону України №1533-III, та про припинення реєстрації безробітного у зв'язку з невідвідуванням без поважних причин територіального органу протягом 30 робочих днів з дати прийняття рішення про таке відвідування, відповідно до абзацу 2 підпункту 2 пункту 37 Порядку №198.

02.09.2015 позивач звернувся до директора Рівненського РЦЗ з заявою з проханням провести виплату допомоги по безробіттю його сину ОСОБА_4та додав витяг з наказу начальника Харківського університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба (по стройовій частині) від 01.08.2015 №182 про те, що ОСОБА_4 зарахований з 01.08.2015 до списків змінного складу університету.

Відповідачем була надана відповідь в якій зазначено, що оскільки, безробітний ОСОБА_4 не з'явився у передбачений пунктом 28 Порядку №198 час, а витяг з наказу надійшов лише 02.09.2015, підстави для проведення виплат допомоги по безробіттю за період 25.06.2015 по 01.08.2015 відсутні.

Позивач, вважаючи дії відповідача протиправними, звернувся до суду.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову. Такого висновку суд першої інстанції дійшов з підстав правомірності прийняття рішення про припинення виплат та припинення реєстрації безробітного, також, що відповідачем по справі жодним чином не порушені права та інтереси позивача, оскільки усі ухвалені рішення та дії суб"єкта владних повноважень стосувались не позивача, а його сина.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 2 частини 2 статті 44 Закону України «Про зайнятість населення» №5067-VI від 05.07.2012 (далі іменується Закон України №5067-VI), зареєстрований безробітний зобов'язаний відвідувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості, в якому він зареєстрований як безробітний у визначений і погоджений з ним час, але не рідше ніж один раз на тридцять календарних днів.

Відповідно до п. 28 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 №198 (далі Порядок №198), безробітні, які з поважної причини не змогли звернутися до центру зайнятості у строк, установлений для відвідування, повинні відвідати центр зайнятості не пізніше, ніж у день, що настає після закінчення дії обставин, що склалися у зв'язку з поважною причиною, за умови підтвердження її наявності відповідними документами. У разі коли такий день припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, особа повинна звернутися до центру зайнятості у перший робочий день, що настає за ним.

Поважними причинами, наявність яких підтверджена відповідними документами, є хвороба громадянина, смерть членів його сім'ї та родичів, догляд за хворою дитиною віком до 14 років, відвідування лікарні, судових та правоохоронних органів, районних військкоматів, інших державних установ та інші обставини, які унеможливлюють відвідування центру зайнятості.

Відповідно до пункту 29 Порядку № 198, дата наступного відвідування безробітним центру зайнятості, в якому він зареєстрований, встановлюється центром зайнятості не рідше ніж один раз на 30 календарних днів за погодженням з безробітним, що зазначається в додатку до персональної картки, та може бути відстрочена більш як на 30 календарних днів у зв'язку з поданням:

довідки-виклику на сесію та заяви безробітного про невідвідування центру зайнятості протягом періоду сесії чи захисту дипломної роботи в разі навчання за заочною чи вечірньою формою у навчальних закладах не за направленням центру зайнятості (до наступного робочого дня після закінчення сесії чи захисту дипломної роботи з урахуванням часу, необхідного для проїзду від місця навчання);

повістки про призов на навчальні або перевірочні та спеціальні збори у Збройні Сили згідно із (до наступного робочого дня після закінчення зборів з урахуванням часу, необхідного для проїзду від місця зборів).

Встановлено, що під час чергового відвідування Рівненського районного центру зайнятості 24.06.2015 з ОСОБА_4 було узгоджено дату наступного відвідування центру зайнятості 22.07.2015 року.

22.07.2015 безробітний ОСОБА_4 не відвідав центр зайнятості у призначений йому час.

Судом встановлено, що подані батьком безробітного заява ОСОБА_4, датована 20.07.2015 про перенесення дати відвідування та документи, а саме припис Рівненського ОМВК від 17.07.2015 №620, повідомлення Харківського університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба про допущення ОСОБА_4 до участі у конкурсі (вступних випробуваннях) щодо зарахування на навчання в період з 14.07.2015 до 31.07.2015, свідчать про допущення ОСОБА_4 до участі у конкурсі (вступних випробуваннях) щодо зарахування на навчання та не передбачені пунктом 29 Порядку №198 як причина, що дає право безробітному не відвідувати центр зайнятості більше 30 календарних днів, а також не дає підстав для перенесення відвідування.

Після 31.07.2015 безробітний ОСОБА_4 не відвідав центру зайнятості.

Тому 10.08.2015 відповідачем відповідно до підпункту 13 пункту 1 статті 31 Закону України №1533-III, відповідно до абзацу 2 підпункту 2 пункту 37 Порядку №198, були прийняті рішення про припинення виплати допомоги по безробіттю з 25.06.2015 та про припинення реєстрації безробітного у зв'язку з невідвідуванням без поважних причин територіального органу протягом 30 робочих днів з дати прийняття рішення про таке відвідування.

Крім того встановлено, що саме між сином позивача - ОСОБА_4 та відповідачем існує (може існувати) публічно-правовий спір, оскільки йдеться про реалізацію останнім владних управлінських функцій саме відносно ОСОБА_4, а не позивача.

Позивач по справі не являвся представником ОСОБА_4 (сина позивача) ані за договором, ані за законом, а тому спір підлягає вирішенню по суті заявлених позовних вимог в контексті наявності чи відсутності порушення відповідачем прав саме позивача.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції (далі адміністративна справа) переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами частини 1 статті 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1 частини 2 статті 17 КАС України).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб"єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони: на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом; пропорційно; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

Таким чином, вирішуючи переданий на розгляд суду спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулась із позовом, суб"єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов та наявність повноважень та правомірності дії відповідача в межах визначених частиною 3 статті 2 КАС України.

Встановивши наявність у особи, яка звернулась з позовом до суду, суб"єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з"ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання вказаного права (інтересу) і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

За правилами частини 1 статті 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Встановлено, що усі без винятку рішення відповідача, як суб'єкта владних повноважень, стосувались виключно ОСОБА_4, а не позивача ОСОБА_3

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем по справі жодним чином не порушені права та інтереси позивача.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, адже вони є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення про задоволення позовних вимог з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "02" листопада 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.В. Євпак

судді: М.М. Капустинський

Є.М. Мацький

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Рівненський районний центр зайнятості вул. Яворницького,53,м. Рівне,33001

- ,