Справа № 514/898/15-а
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2016-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2016 р.м.ОдесаСправа № 514/898/15-а

Категорія: 10 Головуючий в 1 інстанції: Козирєв М.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та Федусика А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тарутинського районного суду Одеської області від 25.11.2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Тарутинської селищної ради, Тарутинської районної Державної адміністрація Одеської області, 3-ті особи без самостійних вимог ОСОБА_3, управління праці та соціального захисту населення Тарутинської районної Державної адміністрації Одеської області, територіальний центр обслуговування Тарутинської районної Державної адміністрації Одеської області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Тарутинської селищної ради, Тарутинської районної Державної адміністрація Одеської області, 3-ті особи без самостійних вимог ОСОБА_3, управління праці та соціального захисту населення Тарутинської районної Державної адміністрації Одеської області, територіальний центр обслуговування Тарутинської районної Державної адміністрації Одеської області та з урахуванням уточнень до позовних вимог просила визнати бездіяльність відповідачів неправомірною та зобов'язати створити комісію за участю лікарсько-консультативного закладу охорони здоров'я по вивченню можливості проживання ОСОБА_3 за його адресою, зважаючи на його стан здоров'я, матеріальне забезпечення та похилий вік, закріпити соціального працівника по догляду за ним, а в разі відсутності такої можливості оформити останнього до Територіального центру соціального обслуговування.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що відповідачами протиправно було відмовлено в оформленні ОСОБА_3, як одинокого, непрацездатного громадянина похилого віку, який втратив здатність до самообслуговування до Територіального центру соціального обслуговування, у зв'язку з чим позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом.

Постановою Тарутинського районного суду Одеської області від 25.11.2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У зв'язку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із задоволенням позовних вимог в повному обсязі.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення почтових відправлень, однак в судове засідання вони не з'явилися, поважність своєї неявки суду не повідомили, тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст.197 КАС України за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що з 25.06.1989 р. позивачка перебувала у шлюбі з ОСОБА_3, а з 14.10.2009 р. шлюб було розірвано.

Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.03.2008 року квартира АДРЕСА_1 знаходиться у спільній частковій власності позивача з ОСОБА_3

Підставами для розірвання шлюбу стали зловживання ОСОБА_3 алкогольними напоями та неможливість спільного проживання у зв'язку із сварками, а також те, що перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння останній не дотримувався правил гігієни і витрачав пенсію на купівлю алкогольних напоїв.

Також з позовної заяви вбачається, що позивачка з 2009 року самостійно несе витрати на оплату комунальних послуг за проживання у зазначеній квартирі та не має можливості утримувати ОСОБА_3 за власні кошти.

З огляду на викладене позивач зверталась до Виконавчого комітету Тарутинської селищної ради та Тарутинської районної Державної адміністрація Одеської області з проханням оформити ОСОБА_3, як одинокого, непрацездатного громадянина похилого віку, який втратив здатність до самообслуговування до Територіального центру соціального обслуговування.

Листом Тарутинської районної Державної адміністрація Одеської області №02-19/176 від 09.09.2014 року та виконавчого комітету Тарутинської селищної ради №706 від 15.09.2014 року їй було відмовлено, оскільки у ОСОБА_3 є син працездатного віку - ОСОБА_4, 1969 р.н., а тому з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2009 року №1417 «Про деякі питання діяльності територіальних центрів соціального обслуговування» перебування останнього у стаціонарному відділенні територіальному центрі соціального обслуговування може здійснюватись лише на платній основі.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції викладеними в оскаржуваній постанові суду щодо відмови в задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальні послуги» соціальні послуги - комплекс заходів з надання допомоги особам, окремим соціальним групам, які перебувають у складних життєвих обставинах і не можуть самостійно їх подолати, з метою розв'язання їхніх життєвих проблем.

Складні життєві обставини - обставини, спричинені інвалідністю, віком, станом здоров'я, соціальним становищем, життєвими звичками і способом життя, внаслідок яких особа частково або повністю не має (не набула або втратила) здатності чи можливості самостійно піклуватися про особисте (сімейне) життя та брати участь у суспільному житті.

Згідно ст. 3 Закону України «Про соціальні послуги» надання соціальних послуг ґрунтується на відповідних принципах, у тому числі на принципі добровільності вибору отримання чи відмови від надання соціальних послуг.

Статтею 5 Закону України «Про соціальні послуги» визначені форми соціальних послуг, зокрема основними формами надання соціальних послуг є матеріальна допомога та соціальне обслуговування.

Соціальне обслуговування здійснюється: за місцем проживання особи (вдома); у стаціонарних інтернатних установах та закладах; у реабілітаційних установах та закладах; в установах та закладах денного перебування; в установах та закладах тимчасового або постійного перебування; у територіальних центрах надання соціальних послуг; в інших закладах соціальної підтримки (догляду).

Відповідно до цього Закону соціально-побутові послуги можуть надаватися - забезпечення продуктами харчування, м'яким та твердим інвентарем, гарячим харчуванням, транспортними послугами, засобами малої механізації, здійснення соціально-побутового патронажу, соціально-побутової адаптації, виклик лікаря, придбання та доставка медикаментів тощо.

У відповідності до ст. 6 зазначеного Закону право на отримання соціальних послуг мають громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, які проживають в Україні на законних підставах та перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі особи, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Також відповідно до ст. 7 Закону України «Про соціальні послуги» соціальні послуги державними та комунальними суб'єктами, а також іншими суб'єктами, що надають соціальні послуги із залученням бюджетних коштів, в обсягах, визначених державними стандартами соціальних послуг, безоплатно надаються громадянам, які не здатні до самообслуговування у зв'язку з похилим віком, хворобою, інвалідністю і не мають рідних, які повинні забезпечити їм догляд і допомогу.

З матеріалів справи встановлено, що на території Тарутинського району на підставі відповідного розпорядження Тарутинської РДА від 03.04.2013 року № 110/А-2013 здійснює діяльність Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Тарутинської РДА (а.с. 82-87).

Також згідно Акту комісії про обстеження матеріально-побутових умов проживання громадянина, який потребує соціального обслуговування від 10.11.2015 року, ОСОБА_3 потребує постійної сторонньої допомоги (а.с. 70).

Виходячи з зазначеного, судова колегія як і суд першої інстанції на підставі викладеного вважає, що ОСОБА_3 відповідно до свого стану здоров'я та умов проживання перебуває в складних життєвих обставинах та потребує стороньої допомоги.

Разом з тим у відповідності до стаття 51 Конституції України закріплює обов'язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Турбота може знаходити свій вияв у особистому догляді, наданні матеріальної допомоги, представництві, захисті прав та інтересів батьків у різних установах тощо.

Також згідно до ст.ст.202, 203 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2009 року № 1417 «Про деякі питання діяльності територіальних центрів соціального обслуговування» право на безоплатне обслуговування територіальним центром мають одинокі непрацездатні громадяни похилого віку, інваліди І, II та III групи, старше 18 років, одинокі хворі, які втратили здатність до самообслуговування і за висновком медичного закладу потребують соцобслуговування громадян (незалежно від статусу), які мають рідних, зобов'язаних забезпечувати цим громадянам догляд та допомогу.

Положення та Перелік про територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) не передбачають пільгового обслуговування громадян (не залежно від статусу), які мають рідних, зобов'язаних забезпечувати цим громадянам догляд та допомогу.

У виняткових випадках громадян, що мають рідних, які повинні забезпечувати їм догляд, можуть звільнятися від плати за соціальне обслуговування (надання соціальних послуг) у структурних підрозділах територіального центру в разі, коли такі рідні:

- належать до малозабезпечених і отримують державну соціальну допомогу в установленому законодавством порядку;

- є особами похилого віку;

- визнані інвалідами у встановленому порядку;

- залежні від психоактивних речовин, алкоголю;

- перебувають у місцях позбавлення волі.

Під час розгляду справи судами встановлено та не оскаржувалось сторонами, що у ОСОБА_3 є син ОСОБА_4, 1969 р.н.

При цьому відповідності до ст. 9 Закону України «Про соціальні послуги» встановлений обов'язок особи, яка бажає отримати соціальні послуги, що надаються державними та комунальними суб'єктами, звернутися з письмовою заявою до місцевого органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Для отримання соціальних послуг, що надаються недержавними суб'єктами, особа, яка їх потребує, звертається до відповідного суб'єкта, що їх надає.

Відповідно до п. 3 Переліку соціальних послуг, затвердженого розпорядженням Тарутинської РДА від 03 квітня 2013 року № 110/А-2013 для соціального обслуговування (надання соціальних послуг) громадяни подають письмову заяву управлінню праці та соціального захисту населення за місцем проживання, яке в триденний строк після її надходження надсилає запит до закладу охорони здоров'я за місцем проживання громадянина для одержання медичного висновку про його здатність до самообслуговування та потребу в постійній сторонній допомозі, до відповідного підприємства, установи, організації, що надають послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, або виконавчого органу сільської (селищної) ради за місцем реєстрації громадянина для отримання довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб і до нотаріуса (у разі потреби) з метою отримання витягу з Державного реєстру правочинів про відсутність (наявність) укладеного громадянином договору довічного утримання (догляду).

У десятиденний строк після надходження запиту заклад охорони здоров'я надає медичний висновок управлінню праці та соціального захисту населення, яке у триденний строк приймає рішення про необхідність або відмову в соціальному обслуговуванні (наданні соціальних послуг). У разі отримання висновку про те, що громадянин не здатний до самообслуговування та потребує постійної сторонньої допомоги, управління праці та соціального захисту населення надсилає територіальному центру заяву громадянина разом з медичним висновком (а.с. 89).

Як встановлено з матеріалів справи ОСОБА_3 не звертався з заявами до Виконавчого комітету Тарутинської селищної ради, Тарутинської районної Державної адміністрація Одеської області та територіального центру обслуговування Тарутинської районної Державної адміністрації Одеської області про надання йому соціальнихі послуг.

Статтею 9 Закону встановлений виняток, коли надання особі соціальних послуг здійснюється без її відповідної заяви (волевиявлення), зокрема у разі якщо особа, яка потребує соціальних послуг, за віком або станом здоров'я неспроможна самостійно прийняти рішення про необхідність їх надання, таке рішення може прийняти опікун чи піклувальник, органи опіки та піклування відповідно до законодавства.

Однак відповідно до довідки управління соцзахисту від 25.11.2015 року № 1593 ОСОБА_3 не перебуває на обліку як недієздатна особа або особа з обмеженою дієздатністю, а отже опікун або піклувальник йому не призначався (а.с. 108).

Враховуючи зазначене судова колегія суду апеляційної інстанції вважає, що виконавчим комітетом Тарутинської селищної ради та Тарутинською районною Державною адміністрацією Одеської області вмотивовано було відмовлено позивачці в задоволенні її заяви щодо оформлення ОСОБА_3, як одинокого, непрацездатного громадянина похилого віку, який втратив здатність до самообслуговування до територіального центру соціального обслуговування, оскільки останній має повну цивільну дієздатність, з заявами про надання соціальних послуг до відповідних суб'єктів не звертався та має дорослого сина, який зобов'язаний забезпечувати його догляд і допомогу, а тому його перебування у стаціонарному відділенні територіального центру соціального обслуговування має здійснюватись на платній основі.

Виходячи з цього постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обгрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству.

Доводи апелянта викладені у апеляційній скарзі за змістом ідентичні наданим в адміністративному позові, зазначених висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195,197,198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тарутинського районного суду Одеської області від 25.11.2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому частиною 5 статті 254 КАС України, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя Л.Є. Зуєва

суддя О.А. Шевчук

суддя А.Г. Федусик