Справа № 2а-175/4289/14-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2016-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 січня 2016 рокусправа № 6а-175/18/15-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гімона М.М.

суддів: Олефіренко Н.А. Чумака С. Ю.

за участю секретаря судового засідання: Федосеєвій Ю.В.

за участю позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засідання в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року про зміну порядку та способу виконання судового рішення по справі № 6а-175/18/15-а за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровського району Дніпропетровської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року у задоволенні подання державного виконавця про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення по справі № 6а-175/18/15-а - відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове рішення, яким задовольнити подання про зміну способу та порядку виконання судового рішення. Апелянт вважає, що суд першої інстанції невірно застосував норми процесуального права, оскільки не врахував наявність підстав для задоволення подання державного виконавця. З наданих матеріалів вбачається, що на підставі постанови суду стягувачу нараховано суму виплати, але через відсутність бюджетних асигнувать боржник не може її виплатити, тому спосіб виконання судового рішення повинен бути змінений із зобов'язання виплатити на стягнення нарахованої суми.

Позивач в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив скасувати рішення суду.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що останню необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.08.2015 року по справі № 2а-175/4289/14-а зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровського району Дніпропетровської області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1, як особі, що стала інвалідом ІІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, щорічну допомогу на оздоровлення, відповідно до вимог ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за 2014 рік, з урахуванням раніше виплачених сум.

На підставі виконавчого листа, виданого за вказаним судовим рішенням, Відділом примусового виконання рішень Управління ДВС винесена постанова від 09.09.2015 р. про відкриття виконавчого провадження № 48669958.

З повідомлення Управління соціального захисту населення Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 16.09.2015 року на адресу Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС вбачається, що рішення суду від 03.08.2015 року не виконано в повному обсязі у зв'язку з відсутністю коштів на рахунках, а саме проведено лише нарахування щомісячного підвищення до пенсії в сумі 4782 грн., однак виплата не здійснена за відсутності бюджетних коштів.

23.09.2015 р. старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС звернувся до суду із поданням про зміну чи встановлення способу і порядку виконаня судового рішення.

Відмовляючи в задоволенні подання про зміну способу та порядку виконання судового рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності законних підстав для цього.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Так, згідно з частиною першою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти вжиття адміністративним судом нових заходів для реалізації рішення. Ці заходи повинні забезпечити виконання конкретного судового рішення і не поширюватися на правовідносини, які виникли після його ухвалення.

Для відстрочення, розстрочення виконання рішення та зміни способу його виконання є такі підстави: для розстрочення та відстрочення - обставини, що ускладнюють виконання, а для зміни способу і порядку виконання - обставини, які роблять виконання неможливим.

Зміна способу і порядку виконання рішення суду може відбутися шляхом заміни одного заходу примусового виконання судового рішення іншим або коли, при виконанні рішення адміністративного суду, яким присуджені певні речі або кошти, неможливо їх повернути за їх відсутності, що є підставою для звернення стягнення на грошові кошти тощо.

З матеріалів справи вбачається, що виконання постанови суду неможливе через відсутність коштів, виплата яких буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду фактично можливе, хоча й за певних умов, а тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення суду.

Аналізуючи норми частини першої статті 263 КАС у системному зв'язку із нормами, які гарантують право на судовий захист і передбачають форми й способи його реалізації, можна дійти висновку, що в контексті спірних правовідносин обставини, якими обґрунтовувалася необхідність зміни способу і порядку виконання судового рішення, не можуть бути підставами для такої зміни, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не може бути змінений на стадії виконання судового рішення і поза межами судового розгляду позову по суті. Варто також зазначити, що невиконання управлінням ПФУ судового зобов'язання в частині виплати пенсії через брак коштів на її виплату в розумінні частини першої статті 263 КАС не може бути вагомою причиною для зміни способу і порядку виконання судового рішення, оскільки ця виплата буде виконана при надходженні коштів із Державного бюджету України.

Посилання ВДВС на неможливість виконання рішення суду зобов'язального характеру щодо проведення соціальних виплат у зв'язку з відсутністю такого виду рішень у визначеному статтею 2 Закону України від 5 червня 2012 року № 4901-VI "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" переліку рішень, виконання яких гарантовано державою, не заслуговують на увагу, оскільки з огляду на положення статті 124 Конституції України та статті 14 КАС постанови в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України незалежно від обраного судом способу захисту порушеного права позивача (зобов'язання відповідача вчинити певні дії чи стягнення з нього коштів).

Таким чином, відсутні правові підстави для висновку про неможливість виконання судового рішення, що відповідно до статті 263 КАС було б підставою для зміни способу і порядку його виконання, адже виплата нарахованих сум соціальної допомоги буде здійснена управлінням ПФУ після надходження відповідних сум із державного бюджету.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 199, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року по справі № 6а-175/18/15-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня її складення в повному обсязі.

Головуючий: М.М.Гімон

Суддя: Н.А. Олефіренко

Суддя: С.Ю. Чумак