Справа № 826/18737/15
Суддя: Нагорянський С.І.
Дата ухвалення: 2016-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Нагорянський С.І., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Управління Пенсійного фонду України у Подільському районі м. Києва

до

Публічного акціонерного товариства "Київський річковий порт"

про

стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ :

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Управління Пенсійного фонду України у Подільському районі м. Києва з вимогою до Публічного акціонерного товариства "Київський річковий порт" про стягнення заборгованості у розмірі 14 174,63 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 вересня 2015 року відкрито скорочене провадження. У зв’язку із надходженням від Публічного акціонерного товариства "Київський річковий порт" заперечень проти позову, ухвалою суду від 19 жовтня 2015 року розгляд справи призначено у судовому засіданні.

Представник відповідача в обґрунтування заперечень проти позову зазначав, що позивачем не наведено, за яким принципом ним було визначено розміри фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за липень 2015 року, також позивачем не було наведено детального розрахунку заявленої до стягнення заборгованості, а тому такий розрахунок є недоведеним.

09 листопада 2015 року суд ухвалив продовжити розгляд справи у порядку письмового провадження, у зв’язку з неявкою відповідача у судове засідання.

Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, оцінивши докази, які мають значення для розгляду та вирішення справи, судом встановлено наступне.

Публічне акціонерне товариство "Київський річковий порт" перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Подільському районі м. Києва, як платник страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до п. 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” від 09 липня 2003 року № 1058-ІV передбачено, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Відповідно до п. 16 розділу XV Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Відповідно до п. б ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи – жінкам.

Пунктом 6.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1 (далі – Інструкція № 21-1), встановлено розміри витрат Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", що підлягають відшкодуванню витрати.

Відповідно до п. 6.4 Інструкції № 21-1, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Згідно п. 6.7 Інструкції № 21-1, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Із системного аналізу вказаних положень законодавства слідує висновок, що підставою для відшкодування підприємством витрат на виплату та доставку пільгових пенсій понесених органами Пенсійного фонду є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період.

Матеріали справи свідчать, що протягом липня 2015 року Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва здійснювало доставку та виплату пільгових пенсій працівникам відповідача, що підтверджується розрахунками, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Так, згідно розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, складених позивачем за період з липень 2015 року, заборгованість відповідача перед Пенсійним фондом України по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій по Списку 2 становить 14 174,63 грн.

Вищевказаний розрахунок був надісланий на адресу відповідача та отриманий ним належним чином, що підтверджується відміткою про вручення в рекомендованому поштовому відправленні.

Таким чином, відповідач зобов'язаний сплатити до Пенсійного фонду заборгованість, що виникла у зв'язку з несплатою фактичних витрат на виплату та доставку пенсій.

Разом з тим, станом на день розгляду справи, заборгованість в розмірі 14 174,63 грн. по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком 2, відповідачем не сплачена.

Дана обставина також підтверджується витягом з картки особового рахунку відповідача по відшкодуванню фактичних витрат на виплату пільгових пенсій за Списком 2, що міститься в матеріалах справи.

Тобто, відповідачем не виконано передбачений Законом обов'язок в частині сплати у встановлений строк до органу Пенсійного фонду коштів для відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсії, призначених на пільгових умовах за Списком 2, крім того, наявність у відповідача вказаної заборгованості підтверджується матеріалами справи.

Стосовно доводів відповідача якими він обґрунтовує свої заперечення проти позову, суд критично їх оцінює та зазначає наступне.

Матеріали справи не містять доказів оскарження розрахунку або дій органу Пенсійного фонду України щодо визначення розміру фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком 2 за липень 2015 року.

Щодо посилань відповідача на відсутність розрахунків на підтвердження понесених Управлінням витрат з виплати та доставки пільгових пенсій документів, що підтверджують понесені управлінням Пенсійного фонду України витрати на виплату та доставку пенсій, суд зазначає, що відповідачем не наведено норми Закону чи Інструкції, яка б зобов’язувала відповідача надавати таку інформацію.

Крім того, вважаючи, що Управління невірно розрахувало суми, що підлягають до стягнення за Списком 2, відповідач не скористався своїм правом та не звернувся до позивача з метою проведення зустрічної звірки щодо визначення суми заборгованості.

Так, у відповідності до ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, а тому несплата відповідачем боргу завдає шкоди інтересам держави та порушує конституційні права громадян.

В силу ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення адміністративного позову у повному обсязі та стягнення з відповідача заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком 2 в розмірі 14 174,63 грн.

Керуючись положеннями статей 2, 9, 69-71, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.І. Нагорянський