Справа № 670/829/15-а
Суддя: Волкова О. М.
Дата ухвалення: 2016-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 670/829/15-а
Провадження № 2-а/670/1/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2016 року смт. Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Волкової О.М.

з участю секретаря Сікорської В.О.

позивача ОСОБА_1

представників відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Віньківці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Віньковецької районної державної адміністрації Хмельницької області про визнання бездіяльності субєкта владних повноважень неправомірною та зобовязання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Віньковецького районного суду із вказаним позовом, у якому просила визнати бездіяльність Віньковецької районної державної адміністрації з розгляду її заяв неправомірною, та зобов`язати Віньковецьку районну державну адміністрацію розглянути її заяви щодо надання матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових проблем для неї як постраждалої особи, яка змушена була переміщуватись з тимчасово окупованої території України,та заяву про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції та прийняття рішення про задоволення її заяви в повному обсязі.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона народилась та весь час проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак у звязку з бойовими діями та неможливістю проживання у місті, 31.07.2014 року вона знялась із реєстрації за місцем постійного проживання та разом із дітьми переїхала в Одеську область до батька свого сина ОСОБА_4 ОСОБА_5, де зареєструвалась. Проте через кілька днів після цього ОСОБА_5 помер, і через відсутність житла та засобів до існування вона змушена була переїхати у с. Фащіївку Віньковецького району, де й мешкає досі.

У листопаді 2014 року вона звернулась до Віньковецької райдержадміністрації із заявою щодо надання матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових проблем як для постраждалої особи, яка змушена була переміщуватись з тимчасово окупованої території України, та із заявою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції.

20.11.2014 року Віньковецькою РДА їй були надані листи № Ш/53-03/2014 та № Ш/54-03/2014, якими у задоволенні заяв було відмовлено.

Позивач вважає, що відповідач допустив бездіяльність, бо вона має право стати на облік як внутрішньо переміщена особа, та отримувати адресну грошову допомогу для вирішення соціально - побутових питань.

Також позивач просила поновити їй строк для подання до суду позовної заяви, покликаючись на те, що відповідь на її заяви вона отримала у Віньковецькій районній державній адміністрації лише 18.03.2015 року, коли звернулась туди особисто, і саме того дня вона дізналась про порушення своїх прав.

20.11.2015 року, до початку судового розгляду справи, позивач збільшила розмір позовних вимог, та просила визнати неправомірною відмову ОСОБА_6 соціального захисту населення Віньковецької районної державної адміністрації від 11.11.2015 року щодо взяття її на облік як тимчасово переміщену особу з окупованої території та зобовязати відповідача поставити її на облік.

У судовому засіданні 03.12.2015 року за клопотанням позивача до участі у справі було залучено в якості другого відповідача ОСОБА_6 соціального захисту населення Віньковецької районної державної адміністрації.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повністю підтримала свої вимоги та просила задовольнити.

Пояснила, що разом із сином ОСОБА_4, дочкою ОСОБА_7 та матірю ОСОБА_8 була зареєстрована та постійно мешкала у м. Єнакієве по вул. Грузинські, 6, у власному будинку. Коли почались бойові дії, та 05.04.2014 року померла її мати, життя стало неможливим, і в липні 2014 року вона виписалась з місця проживання та переїхала в Одеську область до батька свого сина ОСОБА_4 -- ОСОБА_5. Останній зареєстрував її у будинку своїх друзів, але 08 серпня 2014 року помер. Після цього ОСОБА_1 залишалась без засобів до існування та житла, власники будинку, де вона була зареєстрована, попросили її виписатись, тому вона вирішила переїхати у Віньковецький район до чоловіка, з яким познайомилась по Інтернету. У вересні 2014 року вона приїхала у село Фащіївка, де їй з дітьми дали хату для тимчасового проживання, і діти пішли навчатись у Яснозірський НВК. За порадою знайомих у листопаді 2014 року як переселенець вона звернулась із заявою у Хмельницький обласний контактний центр про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, та взяття на облік, але розглянувши вказані заяви Віньковецька райдержадміністрація відмовила з тих підстав, що останнє місце її реєстрації не відноситься до окупованої території. У листопаді 2014 року їй вручили письмові відповіді, але відмову до суду вона не оскаржувала, бо не мала коштів. У листопаді 2015 року вона звернулась із відповідною заявою до ОСОБА_6 соціального захисту населення Віньковецької РДА, проте в постановці на облік як внутрішньо переміщені особі їй було відмовлено, що ОСОБА_1 вважає неправомірним, бо на її думку, у цьому випадку треба виходити із фактичного місця проживання, яким у неї було м. Єнакієве. Також вказувала, що перебуваючи в Одеській області, жодної допомоги вона не оформляла.

Представники відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позов повністю не визнали, та надали суду письмові заперечення від першого заступника голови Віньковецької районної державної адміністрації ОСОБА_9 та начальника управління соціального захисту населення Віньковецької районної державної адміністрації ОСОБА_10, у яких містилось прохання про відмову в задоволенні позову у зв`язку з останньою реєстрацією позивача в Одеській області, яка не є зоною антитерористичної операції.

У судовому засіданні представники пояснили, що взяти на облік ОСОБА_1 як внутрішньо переміщену особу неможливо, оскільки останнє місце її реєстрації не відноситься до території, яка є зоною проведення антитерористичної операції. Просили в позові відмовити.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд доходить такого висновку.

Листами Віньковецької районної державної адміністрацієї 20.11.2014 року за вих. № Ш/54-03/2014, та ОСОБА_6 соціального захисту населення Віньковецької районної державної адміністрації 11.11.2015 року за вихідним № 1792 відмовлено ОСОБА_1 у наданні статусу внутрішньо переміщеної особи та видачі довідки про взяття на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, оскільки, згідно з її паспортними даними остання відмітка про місце реєстрації значиться Одеська область, Кодимський район, с. Лисогірка, вул. Північна, 7, що не є окупованою територіїю і не розташовується на лінії зіткнення.

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Крім того, Конституція України передбачає, що не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (стаття 24); кожному гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання (стаття 33); громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом (стаття 46).

Закон України від 28 жовтня 2014 року «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон N 1706-VII) встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

У статті 1 цього Закону зазначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об'єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Згідно статті 4 Закону N 1706-VII підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення ,та заявнику може бути відмовлено у видачі довідки, продовженні її дії або скасовано її дію, якщо:

1) відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, визначені у статті 1 цього Закону, або обставини, що раніше існували, істотно змінились;

2) у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки;

3) заявник втратив документи, що посвідчують його особу та підтверджують громадянство України, до їх відновлення.

У день подання заяви заявнику видається довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або в той же день видається рішення про підстави відмови за підписом керівника такого органу соціального захисту, що здійснює облік внутрішньо переміщеної особи.

У випадку відмови у продовженні терміну дії такої довідки або скасування її дії заявнику письмово повідомляються підстави такої відмови.

Особа має право звернутися із заявою повторно, якщо в неї з'явилися підстави, визначені в статті 1 цього Закону, або оскаржити таке рішення про відмову до суду.

Механізм видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (далі - довідка), та надання цим особами щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, врегульований Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Порядок № 509), та Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Порядок № 505).

Так, згідно з пунктом 1 Порядку № 509 довідка є документом, довідка є документом, який видається внутрішньо переміщеній особі.

За приписами пункту 2 Порядку № 509, для отримання довідки повнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто або через законного представника із заявою про взяття на облік, форму якої затверджує Мінсоцполітики, до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи).

Відповідно до п.4 «Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014 року, разом із заявою про взяття на облік внутрішньо переміщена особа предявляє:

- документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або тимчасове посвідчення, що підтверджує особу громадянина України;

- за наявності - документ, що підтверджує факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у звязку з обставинами, визначеними в статі 1 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб (документ, що підтверджує громадянство України, посвідчує особу чи її спеціальний статус, із відміткою про реєстрацію місця проживання, військовий квиток з відомостями щодо проходження військової служби, трудова книжка із записами про здійснення трудової діяльності, документ, що підтверджує право власності на нерухоме майно).

Підстави для відмови у видачі довідки наведені в пункті 8 Порядку № 509 і ними є: відсутність обставин, що спричинили переміщення особи з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції; втрата або викрадення документів, що посвідчують особу, яка переміщується, та підтверджують громадянство України, до їх відновлення.

Щомісячна адресна допомога надається особам, які переміщуються, після взяття їх на облік та отримання довідок про взяття на облік в уповноважених органах. Грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю (пункти 2, 3, 5 Порядку № 505).

Отже, для отримання спеціального статусу внутрішньо переміщеної особи необхідна наявність місця реєстрації особи на окупованій території.

Статтею 1 Закону України від 02.09.2014 р. № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" визначено, що територія проведення антитерористичної операції - це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Відповідно до «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30 жовтня 2014 року, що був чинний на час виникнення спірних правовідносин, та Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», м. Єнакієве є таким населеним пунктом, на території якого здійснювалася антитерористична операція.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народилась та згідно даних її паспорта до 31 липня 2014 року була зареєстрована та постійно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

24 січня 2012 року у відділі РАЦС м. Єнакієве вона зареєструвала шлюб із ОСОБА_11, який розірвала у Єнакіївському міському суді 05.07.2013 року.

07 січня 2001 року у м. Єнакієве в неї народилась дочка ОСОБА_12, а 08 серпня 2008 року -- син ОСОБА_13, що підстверджується свідоцтвами про народження.

Згідно з технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, складений комунальним підприємством «Єнакієвське міжміське бюро технічної інвентаризації» Донецької області 22.09.2006 року, ОСОБА_1 є співласником 1/2 частини житлового будинку в м. Єнакієве по вул. Грузинська, 6.

Із записів трудової книжки ОСОБА_1 (ОСОБА_12) О.В. серії АВ № 100586 вбачається, що в 2004 році вона працювала вихователем дитячого садка № 30 в м. Єнакієве, в період з 09.11.2012 року по 24.02. 2014 року -- бункеровщиком доменних печей ПАТ «Єнакієвський металургійний завод», звідки була звільнена за скороченням штату.

У зв'язку із проведенням антитерористичної операції позивач разом із дітьми у липні 2014 року залишила місце свого проживання та переїхала в с. Лисогірка Кодимського району Одеської області, де того ж дня зареєструвалась, а у вересні 2014 року переїхала разом із дочкою ОСОБА_7 та сином ОСОБА_4 в с. Яснозір`я, Віньковецького району.

Відповідно до довідки Яснозірської сільської ради, ОСОБА_12 зарахована з 05.09.2014 року на навчання ученицею 8 класу Яснозірського НВК, а ОСОБА_13 учнем 1 класу.

11.11.2014 року позивач знялась з реєстрації в с. Лисогріка Кодимського району Одеської області, та на теперішній час проживає без реєстрації у с. Фащіївка Віньковецького району.

Наведені докази суд у відповідності із ст. 70 КАС України вважає належними і допустимими, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування і одержані в установленому законом порядку.

Таким чином ,суд вважає, що матеріалами справи, які відповідачами не оспорювались, повністю доведений той факт, що позивач ОСОБА_1 постійно проживала у м. Єнакієве, який є зоною антитерористичної операції, і вимушено покинула своє місце проживання з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, повсюдних проявів насильства та масових порушень прав людини. А тому підпадає під дію Закону України від 28 жовтня 2014 року «Про забезпечення прав і свобод тимчасово переміщених осіб» і повинна бути взята на облік як внутрішньо переміщена особа шляхом видачі відповідної довідки.

З цих міркувань суд не приймає до уваги твердження представників відповідачів щодо правомірності прийнятого ними рішення у звязку з відсутністю підстав для взяття позивача на облік, оскільки її останнє місце проживання зареєстровано не у зоні проведення антитерористичної операції , і за наведених обставин рішення ОСОБА_6 праці та соціального захисту населення про відмову у взятті на облік ОСОБА_1 слід визнати неправомірним та зобов`язати це управління поставити її на облік з часу подання заяви.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про визнання бездіяльності Віньковецької районної державної адміністрації з розгляду її заяв неправомірною, та зобов`язання розглянути її заяви щодо надання матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових проблем для неї як постраждалої особи, яка змушена була переміщуватись з тимчасово окупованої території України, та заяви про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, то суд бере до уваги таке.

Відповідно до положень ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Віньковецької районної державної адміністрації 17.09.2014 року.

У заяві про поновлення строку для подачі позову вона вказувала, що лист про відмову від райдержадмістрації вона отримала 18.03.2014 року, однак у ході судового розгляду справи підтвердила пояснення представника Віньковецької РДА ОСОБА_2 про те, що фактично вказаний лист вона отримала 20.11.2015 року. До суду вчасно не звернулась, бо в неї не було коштів.

Згідно із ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

За наведених обставин підстав для поновлення строку суд не вбачає, а тому керуючись положеннями ст. 100 КАС України позов ОСОБА_1 до Віньковецької районної державної адміністрації Хмельницької області про визнання бездіяльності субєкта владних повноважень неправомірною та зобовязання до вчинення дій належить залишити без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл між сторонами судових витрат, враховуючи, що ухвалою суду від 13.10.2015 року позивачу було відстрочено сплату судового збору у розмірі 487,20 гривень до ухвалення судового рішення по справі, у відповідності з ст. 94 КАС України судовий збір належить стягнути на користь держави із ОСОБА_6 праці та соціального захисту населення Віньковецької районної державної адміністрації.

Керуючись ст. 70, ст. 94, ст. 159, ст. 160, ст. 162 КАС України, Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову ОСОБА_6 соціального захисту населення Віньковецької районної державної адміністрації Хмельницької області щодо відмови у взятті на облік ОСОБА_1 як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції, та зобов'язати ОСОБА_6 соціального захисту населення Віньковецької районної державної адміністрації Хмельницької області з 09.11.2015 року взяти на облік ОСОБА_1 як особу, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Віньковецької районної державної адміністрації Хмельницької області про визнання бездіяльності субєкта владних повноважень неправомірною та зобовязання до вчинення дій залишити без розгляду.

Стягнути на користь держави з ОСОБА_6 соціального захисту населення Віньковецької районної державної адміністрації Хмельницької області за рахунок його бюджетних асигнувань судовий збір у розмірі 487,20 гривень.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її складання в повному обсязі через Віньковецький районний суд Хмельницької області.

Суддя О. М. Волкова