Справа № 826/13095/15
Суддя: Нагорянський С.І.
Дата ухвалення: 2016-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ
18 січня 2016 року № 826/13095/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Нагорянський С.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Подільського районного у місті Києві військового комісаріату в особі голови комісії лікаря-невропатолога Караханова Т.В., Київської міської клінічної лікарні № 12 в особі лікаря-ортопеда Бицького О.О.
про визнання дій протиправними, скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Подільського районного у місті Києві військового комісаріату в особі голови комісії лікаря-невропатолога Караханова Т.В. (відповідач 1), Київської міської клінічної лікарні № 12 в особі лікаря-ортопеда Бицького О.О. (відповідач 2), в якому просив:

- визнати протиправними дії Київської міської клінічної лікарні № 12 в особі лікаря-ортопеда Бицького О.О., що виразились в зазначенні у виписці з історії хвороби стаціонарного хворого 8458 від 23 червня 2015 року позивача невірного діагнозу;

- визнати протиправними дії Військово-лікарської комісії Подільського районного у місті Києві військового комісаріату в особі голови комісії лікаря-невропатолога ОСОБА_2 , що виразились у зазначенні в медичній картці у графі невропатолог неповного діагнозу та винесення неправомірного рішення відносно позивача;

- визнати протиправними дії Військово-лікарської комісії Подільського районного у місті Києві військового комісаріату в особі голови комісії лікаря-невропатолога Караханова Т.В., що виразились у прийнятті постанови від 24 червня 2015 року щодо позивача без врахування результатів всіх медичних обстежень;

- визнати протиправною та скасувати постанову Військово-лікарської комісії Подільського районного у місті Києві військового комісаріату від 24 червня 2015 року щодо позивача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 липня 2015 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з огляду на обставини, викладені в адміністративному позові.

Представники відповідачів у судовому засіданні проти позову заперечували, просили відмовити у позові.

У судовому засіданні 25 вересня 2015 року суд ухвалив продовжити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку у Подільському районному у місті Києві військовому комісаріаті.

24 червня 2015 року згідно довідки підписаної головою ВЛК Подільського районного у місті Києві військового комісаріату Карахановим Т.В., було прийнято рішення (постанову), якою визнано ОСОБА_1 придатним до військової служби на підставі статей 61г та 64в наказу МОУ № 402 від 14 серпня 2008 року.

Вищевказане рішення прийняте на підставі виписки з історії хвороби стаціонарного хворого 8458 від 23 червня 2015 року Київської міської клінічної лікарні № 12, де позивач проходив медичний огляд з 19 по 23 червня 2015 року, згідно направлення.

Позивач вважає протиправною постанову Військово-лікарської комісії Подільського районного у місті Києві військового комісаріату від 24 червня 2015 року, оскільки нею порушено вимоги ст. 19 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок війкову службову службу» та наказу Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року N 402.

На переконання позивача, внаслідок неповного вивчення історії хвороби позивача, неврахування вищевказаних документів, відповідачами було поставлено невірний діагноз та висновок, у зв`язку з чим відповідачем 1 прийнято рішення ВЛК щодо придатності ОСОБА_1 до військової служби.

Наведені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Відповідач 1, обґрунтовуючи свої заперечення проти позову зазначив, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах Закону, не підтвердженими належними та допустимими доказами.

Відповідач 2 проти позову заперечував з тих підстав, що доводи позивача ґрунтуються та його суб`єктивних судженнях, так як він не володіє спеціальними знаннями у галузі медицини.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, з огляду на наступне.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законами України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25.03.1992р. №2232-ХІІ, "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993р. № 3543-ХІІ та Наказом № 402.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 23 Закону № 3543-ХІІ, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які визнані відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії).

Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям (п. 1.1. Наказу № 402).

Медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Наказом, з винесенням письмового висновку (постанови).

Під придатністю до військової служби у цьому Наказі розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.

Медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням військового комісара ВЛК військових комісаріатів.

Кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, окулістом, отоларингологом, стоматологом, дерматологом, а за медичними показаннями і лікарями інших спеціальностей.

В силу п. 2 п. п. 2.1. глави 2 розділу I Наказу № 402, штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку (п. 2.4.10 Наказу № 402).

Згідно п. 3.8 Наказу № 402, за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, які передбачають індивідуальне визначення придатності до військової служби і військової спеціальності, ВЛК щодо військовозобов`язаних, яких призивають на військову службу або приймають на військову службу у добровільному порядку за контрактом, виносить одну із таких постанов:

"Непридатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у воєнний час";

"Обмежено придатний до військової служби";

"Придатний (або непридатний) до військової служби за контрактом, за спеціальністю _____________ (вказати спеціальність)";

"Придатний (або непридатний) до військової служби в миротворчій місії за спеціальністю _____________ (вказати спеціальність)";

"Придатний до військової служби".

Судом встановлено, що у період з 19 по 23 червня 2015 року на підставі направлення Подільського районного у місті Києві військового комісаріату № 101/7 від 27 травня 2015 року ОСОБА_1 проходив медичний огляд в Київській міській клінічній лікарні № 12.

За результатами медичного огляду відповідачем 2 у позивача було встановлено дегенеративно-дистрофічні зміни хребта з незначним порушенням функцій хребта та синовіт лівого колінного суглоба в стадії ремісії без порушення функцій ходи та опору.

Позивач вважає, що під час проведення ВЛК відповідачем 1 не було враховано наступні документи: медичну карту амбулаторного хворого з 2007 року по 2015 рік; висновку МРТ № 6172 від 30 листопада 2012 року поперекового відділу хребта; висновку МРТ № ІІ1237 від 12 травня 2015 року поперекового відділу хребта; висновку МРТ № ІІ1237 від 12 травня 2015 року лівого колінного суглобу; УЗД лівого коліна; консультативного заключення від 20 травня 2015 року ортопеда-травматолога ОСОБА_3 .

Як встановлено судом, згідно наданих позивачем результатів клінічних досліджень та обстежень, які були проведені під час знаходження його у Київській міській клінічній лікарні, комісією не було виявлено значних порушень функцій хребта, які б відповідали п. а) «зі значними порушеннями функцій» статті 64 Розкладу хвороб, або ж значних порушень функцій ходи та опору, які б відповідали п. а) «зі значними порушеннями функцій статті 61 Розкладу хвороб затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року N 402, як того просить позивач.

Судом встановлено з пояснень відповідача 2, що під час медичного огляду позивача у Київській міській клінічній лікарні № 12 з 19 по 23 червня 2015 року, позивач скаржився на біль у лівому колінному суглобі при навантаженні та поперековому відділі хребта, надав копію медичної карти амбулаторного хворого за місцем проживання та дослідження, здійснені протягом 2012-2015 років: МРТ від 20 листопада 2012 року поперекового відділу хребта, МРТ від 12 травня 2015 року поперекового відділу хребта та лівого колінного суглоба, УЗД від 28 квітня 2015 року лівого колінного суглоба. В ході огляду позивач повідомив, що травма лівого колінного суглобу трапилась у січні 2015 року, встановлено діагноз - пошкодження меніска лівого колінного суглобу, що не було досліджено інструментальним дослідженням в період отримання травми.

Перше дослідження позивачем було здійснено 28 квітня 2015 року шляхом проведення УЗД лівого колінного суглобу та МРТ від 12 травня 2015 року. Як пояснив відповідач 2, згідно УЗД лівого колінного суглобу від 28 квітня 2015 року було встановлено пошкодження меніска колінного суглоба, які не були виявлені на МТР від 12 травня 2015 року. При цьому, під час медичного огляду позивача у червні 2015 року не було виявлено клінічних даних пошкодження меніска лівого колінного суглоба, про що було зроблено запис у медичній карті стаціонарного хворого ОСОБА_1 . При описі рентгенографії лівого колінного суглоба рентгенологом не було виявлено кісткової патології. При огляді хребта деформації виявлено не було, рухи в грудо-поперековому відділі хребта до переду обмежені, дещо болючі. Встановлено м`язевий дефанс паравертибральних ділянок поперекового відділу.

Вищенаведені обставини стали підставою для діагнозу відповідача 2 - дегенеративно-дистрофічні зміни хребта з незначним порушенням функцій хребта та синовіт лівого колінного суглоба в стадії ремісії без порушення функцій ходи та опору.

Відтак, суд не вбачає протиправних дій Київської міської клінічної лікарні № 12 щодо зазначення у виписці з історії хвороби стаціонарного хворого 8458 від 23 червня 2015 року позивача невірного діагнозу.

З матеріалів справи вбачається, що позивач оскаржує довідку військово-лікарської комісії щодо придатності його до військової служби в частині визначення статей 61г та 64в Додатку № 1 до Наказу МОУ №402 від 14 серпня 2008 року «Розклад хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби».

Як вбачається з медичної картки ОСОБА_1 від 24 червня 2015 року, він був оглянутий усіма необхідними лікарями ВЛК Подільського районного у місті Києві військового комісаріату (стоматологом, хірургом, невропатологом, офтальмологом, отоларингологом, дерматологом, психіатром та терапевтом), які зафіксували придатність його до військової служби, при цьому, відповідно до статей 61г та 64в Наказу МОУ № 402 від 14 серпня 2008 року.

У подальшому, на підставі вищевказаної медичної карти позивача ВЛК Подільського районного у місті Києві військового комісаріату було прийнято оскаржуване рішення (постанову) яким його визнано придатним до проходження військової служби.

Позивач зазначає, що головою ВЛК (невропатологом) ОСОБА_2 (як і попередньо лікарем ортопедом відповідача 2 ОСОБА_4 ) при проведенні комісії проігноровано надані позивачем документи та проведено медичний огляд поверхнево, таким чином, на переконання позивача, по Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби відповідач 1 невірно кваліфікував діагноз захворювання по статтям 61г та 64в Розкладу хвороб та вважає, що дані захворювання слід кваліфікувати за статтями 61а та 64а.

З цього приводу суд зазначає, що згідно зі ст.67 Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (додаток № 1 до Наказу № 402), непридатність до військової служби встановлюється у разі хвороб кістково-м`язової системи і сполучної тканини (M00 - M99).

До п. г) ст. 61 Розкладу хвороб включено: артрози та інші ураження суглобів M15 - M19, M22 - M25 (поліартроз, коксартроз, гонартроз, інші артрози, ураження надколінка, внутрішньосуглобові ураження коліна та інших суглобів); хвороби м`яких тканин M60 - M79 (хвороби та ураження м`язів, синовіальної оболонки та сухожилків, бурсопатії, ентезопатії, ураження плеча; остеопатії і хондропатії M80 - M94 (остеопороз кісток з патологічним або без патологічного перелому, остеомаляція у дорослих, уповільнене зрощення перелому, стресові переломи, фіброзна дисплазія кісток, остеомієліт, остеонекроз, хвороба Педжета, юнацькі остеохондрози кісток (крім хребта), інші остеохондропатії та ураження хряща); за наявності об`єктивних даних без порушень функцій - придатні.

До п. в) ст. 64 Розкладу хвороб включено: хвороби хребта (дорсопатії) та їх наслідки M40 - M54 (кіфоз і лордоз, сколіоз, остеохондроз хребта, спондилоліз, спондилолістез, ураження міжхребцевих дисків, інші дорсопатії); з незначними порушеннями функцій - непридатні до військової служби в мирний час, обмежено придатні у воєнний час; придатність до військової служби або обмежена придатність визначається індивідуально.

Суд вважає доводи позивача про те, що медичний огляд було проведено поверхнево та без урахування наданих ним медичних документів та висновків такими, що не доводять протиправність постанови відповідача 1.

Крім того, позивачем не надано доказів, які б спростовували діагноз ВЛК Подільського районного у місті Києві військового комісаріату та які б свідчили, що діагноз зазначений у виписці позивача, є невірним.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем 1 законно та обґрунтовано прийнято рішення із застосуванням пунктів г) 61 та в) 64 Розкладу хвороб Наказу МОУ №402, на підставі якого позивач визнаний придатним до військової служби, та відсутність спростування цих обставин позивачем.

Таким чином, відповідач 1 при визнанні позивача придатним до військової служби діяв згідно Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України, затвердженого Наказом Міноборони України від 14.08.2008р. № 420, зареєстрованого в Мінюсті України від 17.11.2008р. за № 1109/15800 (далі - Наказ № 402).

Доводи позивача про те, що оскаржуване рішення ВЛК Подільського районного у місті Києві військового комісаріату від 24 червня 2015 року прийнято на підставі даних про медичний огляд який проводив лікар-ортопед ОСОБА_4 з 19 по 23 червня 2015 року, суд оцінює критично, оскільки висновок ВЛК приймався за результатами комплексного дослідження й інших лікарів ВЛК, як це зазначено у рішенні.

Тобто, на противагу доводам позивача, оскаржуване рішення ВЛК Подільського районного у місті Києві військового комісаріату від 24 червня 2015 року яким позивача визнано придатним до проходження військової служби, прийнято не лише на підставі висновку Київської міської клінічної лікарні № 12, але й з урахуванням результатів досліджень ВЛК.

З урахуванням наведеного, судом не встановлено протиправних дій військово-лікарської комісії Подільського районного у місті Києві військового комісаріату в межах спірних правовідносин, а відтак позовні вимоги щодо визнання протиправними дій відповідача 1 що виразились у зазначенні в медичній картці у графі «невропатолог» неповного діагнозу та винесення неправомірного рішення відносно позивача; визнання протиправними дії відповідача 1 що виразились у прийнятті постанови від 24 червня 2015 року щодо позивача без врахування результатів всіх медичних обстежень та визнання протиправною і скасування постанови від 24 червня 2015 року щодо позивача, задоволенню не підлягають.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що під дискреційними повноваженнями суд розуміє повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин (Рекомендація Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів).

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статтею 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що визначення придатності військовозобов`язаного до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не в праві перебирати на себе повноваження цього органу.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Проаналізувавши обставини справи та норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 69-71, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя С.І. Нагорянський