Справа № 826/17493/15
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2016-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

14 січня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючий-суддя Грибан І.О.

судді Беспалов О.О., Парінов А.Б.

за участі :

секретар с/з Артюхіна М.А.

пр-к позивача Блащук В.Ю.

пр-к відповідача ОСОБА_4

розглянув в судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу третьої особи ОСОБА_5 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом Житлово-будівельного кооперативу «Річковик-2» до Київської міської ради, треті особи: Київська міська державна адміністрація, ОСОБА_6, Виконавчий орган Київської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до Київської міської ради, в якому просив визнати незаконним та нечинним з моменту прийняття Розпорядження № 186 від 02 березня 2015 року «Про встановлення тарифів на послуги з вивезення ТПВ з урахуванням операцій поводження з побутовими відходами (збирання, перевезення, знешкодження, захоронення)», а дії по його прийняттю у спосіб не передбачений законодавством - протиправними.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, третя особа ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає про неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права та просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників процесу, що з'явилися, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 02 березня 2015 року № 186, зареєстрованим в Головному територіальному управлінні юстиції у місті Києві 06 березня 2015 року за № 42/1153 «Про встановлення тарифів на послуги з вивезення твердих побутових відходів з урахуванням операцій поводження з побутовими відходами (збирання, перевезення, знешкодження, захоронення)» відповідно до підпункту 2 пункту «а» статті 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанов Кабінету Міністрів України від 26 липня 2006 р. N 1010 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з вивезення побутових відходів», від 28 грудня 1992 р. N 731 «Про затвердження Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади», в межах функцій органу місцевого самоврядування: встановлено тарифи на послуги з вивезення твердих побутових відходів з урахуванням операцій поводження з побутовими відходами (збирання, перевезення, знешкодження, захоронення), що додаються. Це розпорядження набирає чинності з дня його оприлюднення. Контроль за виконанням цього розпорядження покладено на заступників голови Київської міської державної адміністрації згідно з розподілом обов'язків.

Зазначеним розпорядженням встановлено тарифи на послуги з вивезення твердих побутових відходів з урахуванням операцій поводження з побутовими відходами (збирання, перевезення, знешкодження, захоронення), суб'єктами господарювання є: Дочірнє підприємство «Фірма Альтфатер Київ», Комунальне підприємство «Автотранспортне підприємство Шевченківського району», ТОВ «Фірма «Володар-Роз», ТОВ «Крамар Рісайклінг», ТОВ «Селтік», ТОВ «Спецкомунтехніка», ПрАТ «Київспецтранс».

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що спірне розпорядження прийнято КМДА в межах повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачені законодавством.

Розглядаючи справу в межах апеляційної скарги та надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зважає на наступне.

Статтею 13 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що особам, які беруть участь у справі, а також особам, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, забезпечується право на апеляційне та касаційне оскарження рішень адміністративного суду у випадках та порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 49 КАСУ особи, які беруть участь у справі, мають рівні процесуальні права і обов'язки. Зокрема, особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржувати судові рішення у частині, що стосується їхніх інтересів.

Відповідно до ст. 53 КАСУ треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача у будь-який час до закінчення судового розгляду, якщо рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов'язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням осіб, які беруть участь у справі. Якщо адміністративний суд при прийнятті позовної заяви, підготовці справи до судового розгляду або під час судового розгляду справи встановить, що судове рішення може вплинути на права і обов'язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Згідно зі ст.54 КАСУ треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, мають права та обов'язки, визначені у статті 49 цього Кодексу.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 185 КАС України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанови суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, відповідно до зазначених норм законодавства, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, мають право на оскарження прийнятих судових рішень у частині, яка порушує їх охоронювані законом інтереси.

З матеріалів справи вбачається, що апелянт є третьою особою без самостійних вимог на предмет спору.

Разом з тим, апеляційна скарга не містить доводів щодо порушення судом першої інстанції інтересів апелянта.

Щодо рішення суду першої інстанції по суті позовних вимог, то колегія суддів зазначає про наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України одним із завдань адміністративного судочинства є захист прав, свобод і інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 2 ч. 3 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В той же час, відповідно до частини першої ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто, для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що у зв'язку з прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень порушуються права позивача.

Із наведених норм випливає, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Тобто, положеннями Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом лише у разі, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Разом з тим, позивачем не наведено обставин та не надано доказів на підтвердження порушення його прав з боку відповідача в сфері публічно-правових відносин.

Отже, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо відсутності у позивача порушеного права з боку відповідача - Київської міської ради.

Щодо правомірності дій по прийняттю оскаржуваного розпорядження.

Відповідно до підпункту 2 пункту «а» статті 28 Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, серед іншого, встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, послуги з централізованого опалення, послуги з централізованого постачання холодної води, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг), транспортні та інші послуги.

Пунктом 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить: затвердження та реалізація місцевих програм у сфері житлово-комунального господарства, участь у розробленні та реалізації відповідних державних і регіональних програм; встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; затвердження норм споживання та якості житлово-комунальних послуг, контроль за їх дотриманням; визначення виконавця житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства; управління об'єктами у сфері житлово-комунальних послуг, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації; забезпечення населення житлово-комунальними послугами необхідних рівня та якості; встановлення зручного для населення режиму роботи виробників та виконавців; інформування населення відповідно до законодавства про реалізацію місцевих програм у сфері житлово-комунального господарства, а також щодо відповідності якості житлово-комунальних послуг нормативам, нормам, стандартам та правилам; укладання договорів з підприємствами різних форм власності на вироблення та/або виконання житлово-комунальних послуг; здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо захисту прав споживачів у сфері житлово-комунальних послуг; проведення моніторингу виконання місцевих програм розвитку житлово-комунального господарства; вирішення інших питань у сфері житлово-комунальних послуг відповідно до законів.

З зазначених положень статті 28 Закону України "Про місцеве самоврядування" та статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" вбачається, що виконавчий орган Київської міської ради - Київська міська державна адміністрація наділений повноваженнями щодо встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Таким чином, третя особа в справі - Київська міська державна адміністрація (як виконавчий орган Київської міської ради), наділена повноваженнями щодо здійснення тарифного регулювання на послуги з вивезення твердих побутових відходів з урахуванням операцій поводження з побутовими відходами.

Разом з тим, відповідач - Київська міська рада, оскаржуваного розпорядження не приймала.

Отже, колегія суддів приходить до переконання, що висновки суду першої інстанції є обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з дотриманням норм матеріального та процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтверджених доказами, колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу третьої особи ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя І.О.Грибан

Суддя О.О.Беспалов

Суддя А.Б.Парінов

Повний текст виготовлено - 18.01.16 р.

.

Головуючий суддя Грибан І.О.

Судді: Беспалов О.О.

Парінов А.Б.