Справа № 805/5008/15-а
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2015-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

07 грудня 2015 року Справа № 805/5008/15-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Бабаш Г.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Прокурора Менського району Чернігівської області Карась В.В. про визнання бездіяльності протиправною в порушення ст. 30 Закону України «Про звернення громадян», зобов'язання надати відповідь на звернення (заяву), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Прокурора Менського району Чернігівської області Карась В.В. про визнання бездіяльності протиправною в порушення ст. 30 Закону України «Про звернення громадян», зобов'язання надати відповідь на звернення (заяву).

Відповідно до ст. 107 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу; подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 3 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви приєднується документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Відповідно до пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI (в редакції, чинній на момент звернення позивача до суду з даним позовом), розмір ставки судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано, зокрема, фізичною особою встановлюється ставка судового збору у розмірі 0,4 розмір мінімальної заробітної плати.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У відповідності до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014року за № 80-VIІІ, розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2015 року складає 1218 грн.

Абзацом 2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, за подання даного адміністративного позову до суду позивачу необхідно сплатити судовій збір у розмірі 2436,00 грн. (по 1218 грн. за кожну позовну вимогу немайнового характеру).

Позивачем разом із позовною заявою до суду надано клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке обґрунтоване бідним майновим становищем позивача, знаходженням останнього під вартою з 07.07.2011 року та до теперішнього часу, відсутністю у зв'язку з цим роботи і доходу, відсутністю будь-яких матеріальних засобів, що в сукупності унеможливлює зараз сплатити судовий збір за подання позову до суду. Таким чином, посилаючись на приписи ст. 88 КАС України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір» просив звільнити його від сплату судового збору за подання даного адміністративного позову.

Розглядаючи вказане клопотання, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк. Аналогічна норма міститься у ст. 8 Закону України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року № 3674-VI.

Частиною першою ст. 50 Кримінального кодексу визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Кримінально-виконавчим кодексом визначено, що засуджені зобов'язані виконувати встановлені законодавством обов'язки громадян України (частина перша ст. 9).

Частиною першою ст. 118 Кримінально-виконавчого кодексу встановлено, що засуджені до позбавлення волі повинні працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії.

Згідно з частиною першою ст. 120 Кримінально-виконавчого кодексу праця осіб, засуджених до позбавлення волі, оплачується відповідно до її кількості і якості. Форми і системи оплати праці, норми праці та розцінки встановлюються нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади з питань виконання покарань.

Інструкцією про умови праці та заробітну плату засуджених до обмеження волі або позбавлення волі, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 07.03.2013 N 396/5, встановлено, що засуджені до обмеження волі залучаються до праці на виробництві (підприємствах або в майстернях) виправних центрів або на підприємствах, в установах чи організаціях усіх форм власності на підставі укладених письмових угод між установою та замовником за умови забезпечення належного нагляду за їхньою поведінкою (пп. 2.1 п. 1 Інструкції). При цьому праця засуджених до обмеження волі регулюється законодавством про працю, за винятком правил прийняття на роботу, звільнення з роботи, переведення на іншу роботу.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що посилання позивача на неможливість сплати судового збору з приводу знаходження останнього під вартою з 07.07.2011 року, відсутність у зв'язку з цим роботи і доходу, та будь-яких матеріальних засобів, є необґрунтованими, оскільки особа, позбавлена волі, не обмежена у можливості працювати.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що ним не надано до суду доказів відсутності на його обліковому рахунку в установі виконання покарань коштів, необхідних для сплати судового збору.

З урахуванням викладеного суд вважає клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплату судового збору необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Таким чином, позивачем в порушення вищезазначених норм до суду не надано доказів сплати судового збору у вищезазначеному розмірі.

Крім того, за приписами ч. 2 ст. 106 КАС України, на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Позивач в позовній заяві вказує на те, що в період з 31.01.2014 року по 03.04.2015 року відбуваючи покарання у Менській ВК-91 Чернігівської області він неодноразово звертався до відповідача з питань відбування покарання та інших питань, проте його звернення відповідачем ігнорувались.

При цьому, позивач не зазначає, на які саме звернення (дата та номер звернення) відповідачем не надано відповіді, як і не надає до суду доказів самих звернень до Прокурора Менського району Чернігівської області.

Також, при формуванні позовних вимог позивачем не вказано, в чому саме полягає бездіяльність Прокурора Менського району Чернігівської області Карась В.В., а також не зазначено, на яке саме звернення позивач просить зобов'язати відповідача надати йому відповідь.

Згідно частини 1 статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 Кодексу адміністративного судочинства України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 106, 108, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Прокурора Менського району Чернігівської області Карась В.В. про визнання бездіяльності протиправною в порушення ст. 30 Закону України «Про звернення громадян», зобов'язання надати відповідь на звернення (заяву) - залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 чотирнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення виявлених судом недоліків позовної заяви шляхом надання до суду позовної заяви, оформленої належним чином у відповідності до приписів ч. 2 ст. 106 КАС України, та доказів сплати судового збору за подання адміністративного позову до суду у розмірі 2436 грн.

У разі не усунення недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, вона повертається позивачеві.

Повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до адміністративного суду апеляційної інстанції апеляційної скарги через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня отримання ухвали.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Бабаш Г.П.