Справа № 820/11311/15
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2016-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

14 січня 2016 р. Справа № 820/11311/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Нуруллаєва І.С.,

при секретарі судового засідання - Мараєвій О.В.,

за участю: представника позивача - Бут Ю.В.,

представника відповідача - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Російський продукт" до Одеської митниці ДФС про скасування рішення та картки відмови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Російський продукт", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Одеської митниці ДФС, в якому просить суд скасувати рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №500040001/2015/410074/2 від 14 жовтня 2015 року; скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500040001/2015/00133 від 14 жовтня 2015 року Одеської митниці ДФС.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №500040001/2015/410074/2 від 14 жовтня 2015 року за резервним методом, за яким ТОВ "Торгівельна компанія "Російський продукт" визначено митну вартість товару у більшому розмірі, ніж була задекларована. На підставі рішення про визначення митної вартості товарів відповідачем видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500040001/2015/00133. Позивач не погоджується з рішенням про визначення митної вартості товару та карткою відмови в повному обсязі, вважає їх незаконними та необґрунтованими. Зазначає, що при здійсненні митного оформлення позивачем для підтвердження митної вартості конкретної поставки та її визначення за основним методом - ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються було надано усі документи, які передбачені чинним законодавством, зокрема, ч. 2 ст. 53 МК України. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом для захисту порушених прав.

Представник відповідача, Одеської митниці ДФС, у наданих до суду письмових запереченнях проти заявленого позову заперечував та зазначив, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, у зв'язку з чим просив суд відмовити в задоволенні заявлених вимог.

Представник позивача в судове засідання прибув, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, встановив наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що 11.02.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Російський продукт" (покупець) та KAS COMMODITIES (постачальник) укладений контракт №11022015 (а.с. 35-39).

Відповідно до умов контракту №11022015 від 11.02.2015 року продавець продає, а покупець купує товар - IRRI-6 - рис, поставка якого буде здійснюватися окремими партіями у відповідності із специфікаціями, виставленими за заявкою покупця, відповідно до правил ІНКОТЕРМС-2010 та умовами контракту (а.с.28-32).

Згідно зі статтями 2, 5 Контракту №11022015 від 11.02.2015, продукція поставляється на умовах CIF Іллічівськ, відповідно до ІНКОТЕРМС-2010, при цьому продавець приймає на себе зобов'язання виконати послуги з митного оформлення, необхідного для вивезення покупцем з території країни продавця товару. Ціна на товар установлюється в рахунку-фактурі на кожну окрему партію товару. Валютою контракту є долар США.

Крім того, сторонами підписано додаткову угоду №1 від 16.02.2015 року, відповідно до якої сторонами внесено зміни до п. 6 контракту №11022015 від 11.02.2015 року, а саме викладено його у новій редакції (а.с. 40-41).

Додатковою угодою №2 від 03.07.2015 року, відповідно до якої сторонами внесено зміни до п. 1 та 2 контракту №11022015 від 11.02.2015 року, а саме викладено у новій редакції, зокрема визначено, що всі зобов'язання, включно з банківськими, комісійними, податками та митами, які мають місце на території продавця та пов'язані з виконанням контракту, мають бути сплачені продавцем, крім того визначено, що всі зобов'язання, включно з банківськими, комісійними, податками та митами, які мають місце на території покупця та пов'язані з виконанням контракту, мають бути сплачені покупцем (а.с. 42-44).

На виконання умов контракту №11022015 на митну територію України відповідно до Інвойсу №KAS/590/15 від 31.08.2015 року було ввезено товар за базисом поставки CFR Іллічівськ (вартість і фрахт) "Інкотермс 2010", одержувачем якого є позивач (а.с.84).

Відповідно до Інвойсу №KAS/590/15 від 31.08.2015 року на митну територію України ввезено пакистанський довгозернистий білий рис IRRI-6, двічі гладко шліфований, урожай 2014; пакистанський довгозернистий пропарений рис IRRI-6, пакистанський білий рис 100% лом, двічі гладко шліфований, урожай 2014.

Товар, визначений інвойсом №KAS/590/15 від 30.08.2015, був переданий перевізнику Mediterranen Shipping compfny S.A., що підтверджується коносаментом №MSCUPQ 043783.

Вказаний товар у порту призначення (м. Іллічівськ) було отримано Приватним підприємством «Інтервід», яке відповідно до умов Договору №12-01 від 01 грудня 2014 року на транспортно-експедиторське обслуговування, укладеного між ТОВ "Торгівельна компанія "Російський продукт" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтервид», надає транспортно-експедиторські послуги щодо перевезення експортно-імпортних вантажів по території України.

Суд зазначає, що матеріали справи містять договір №20/10-14/01 від 20.10.2014 року про надання послуг по декларуванню товарів укладений між ТОВ "Торгівельна компанія "Російський продукт" та ПП "Національні традиції" (а.с. 45-47).

Приватним підприємством "Національні традиції", відповідно до умов договору №20/10-14/01 від 20.10.2014 року 14.10.2015 року подано до Одеської митниці ДФС митну декларацію за формою МД-2 №500040001/2015/012174 для митного оформлення (випуску) товарів, які було поставлено згідно контракту №11022015 від 11.02.2015 року, укладеного позивачем з KAS COMMODITIES, а саме: пакистанський довгозернистий білий рис IRRI-6, двічі гладко шліфований, урожай 2014 "PNC Brain"; пакистанський довгозернистий пропарений рис IRRI-6, пакистанський білий рис 100% лом, двічі гладко шліфований, урожай 2014, на загальну митну вартість 142500,00 доларів США.

Митна вартість зазначеного товару була визначена позивачем виходячи з ціни контракту, тобто за основним (першим) методом.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару, митному органу позивачем надано: ВМД 500040001/2015/012174 від 14.10.2015 р.; міжнародні товарно-транспортні накладні від 12.10.2015 року №0707,0808,1165,1360,1778,2656,2808,3587,4660,5503,6361,6381,6461,7309 ,7931,9428; Коносамент М5ОТРО 043783 від 07.09.15 р.; платіжні доручення № 332 від 11.09.15 р., № 341 від 07.10.2015 р.; № 343 від 06.10.2015 р.; каталог виробнику б/н від 06.10.2015р; прайс-лист б/н від 31.08.2015 р.; калькуляції № КАS 21/09/15 від 21 вересня 2015 року; № КАS 21/09/15/1 від 21 вересня 2015 року; № КАS 21/09/15/2 від 21 вересня 2015 року; інвойс КАS/590/15 від 31 серпня 2015 року; пакувальний лист № б/н до інвойсу КАS/590/15 від 31 серпня 2015 року; страховий поліс від 08.09.2015 року; контракт № 11022015 від 11 лютого 2015 року; додаткові угоди № 1,2 до контракту № 11022015 від 11 лютого 2015 року; договір № 20/10-14/01 про надання послуг по декларуванню товарів від 20.10.2014 р.; договір № 12-01 на транспортно-експедиційне обслуговування від 01.12.2014 р.; інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару № 2761 від 07.09.2015 року; фітосанітарний сертифікат 337274 від 03.09.2015 р.; карантинний дозвіл 15/05636 від 23.09.2015 року; сертифікат про походження товару 097570 від 31.08.2015 року; видаткові накладні 136 від 11.09.2015 року; № 141 від 18.09.2015 року, № РОРП - 00212 від 24.09.2015 року; видаткова накладна КАS/31/08 від 31.08.2015 року; довідка про кон'юнктуру ринку від 13.10.2015 року.

Розрахована декларантом митна вартість товару згідно з наданими документами становить 142500,00 доларів США (3109027,09 грн.).

Митний орган не погодився з такою вартістю товару та прийняв спірне рішення про коригування вартості товарів №500040001/2015/410074/2 від 14 жовтня 2015 року (а.с.21-23).

У графі 33 оскаржуваного рішення митний орган в обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано послався на те, що згідно наданих до митного оформлення банківських платіжних документів передплата здійснена в розмірі 150750 доларів США, в той час як загальна вартість партії товару, відповідно до інвойсу №KAS/590/15 від 31.08.2015 складає 142500 доларів США. Крім того, зазначає, що в поданих до митного оформлення банківських платіжних документах №332 від 11.09.2015, №343 від 06.10.2015 та №341 від 07.10.2015 відсутнє посилання на комерційний інвойс відповідно до якого здійснюється поставка даного товару, що унеможливлює прив'язання наданих платіжних документів до даної партії товару. Також в митній декларації країни відправлення загальна вартість 142500 доларів США вказана на умовах СFR, окремо визначена вартість страхування 400 доларів США, водночас така ж загальна вартість 142500 доларів США вказана в інвойсі на умовах CIF.

Посилаючись на вказані вище обставини, Одеською митницею ДФС складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500040001/2015/00133 від 14 жовтня 2015 року (а.с.26-29).

Наявна у митниці цінова інформація на ідентичні, подібні (аналогічні) товари та подана декларантом інформація призводить до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів, зв'язку з чим митний орган і зробив коригування митної вартості за резервним методом відповідно до вимог ст. 64 МК України.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірних правових актів індивідуальної дії на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, суд виходить з наступного.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно приписів ч. 1, ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу частини 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Кодекс містить вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Вказана норма закону кореспондує з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Вказане також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року №3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, вказане узгоджується з проголошеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Статтею 54 Митного кодексу України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно з частиною третьою статті 54 Митного кодексу України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Суд зазначає, що відповідачем не вказано: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею у спірному рішенні, а лише містяться посилання на те, що надані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Як свідчать матеріали справи, позивач при митному оформленні товару застосував саме перший метод визначення митної вартості товарів, що ввезені на митну територію України.

Щодо посилань митного органу на наявність в митній декларації країни відправлення загальна вартість 142500 доларів США вказана на умовах СFR, окремо визначена вартість страхування 400 доларів США, водночас така ж загальна вартість 142500 доларів США вказана в інвойсі на умовах CIF, суд зазначає наступне.

Під час судового розгляду справи судом встановлено, що поставка товару здійснювалась відповідно до інвойсу №KAS/590/15 від 31.08.2015 року та за базисом поставки CIF Іллічівськ "ІНКОТЕРМС-2010".

Поставка товару на умовах CIF Іллічівськ "ІНКОТЕРМС-2010" передбачає, що у фактурну вартість товару включені витрати, які впливають на митну вартість товару.

Матеріали справи містять страховий поліс від 08.09.2015 року, відповідно до якого здійснено страхування продавцем на виконання умов "ІНКОТЕРМС-2010".

Щодо посилань митного органу на здійснення передплати в розмірі 150750 доларів США, в той час як загальна вартість партії товару, відповідно до інвойсу №KAS/590/15 від 31.08.2015 складає 142500 доларів США та на відсутність у банківських платіжних документах №332 від 11.09.2015, №343 від 06.10.2015 та №341 від 07.10.2015 посилання на комерційний інвойс відповідно до якого здійснюється поставка даного товару, суд зазначає наступне.

Приписами Положення про порядок використання банками документі на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28 липня 2008 року №216 визначено загальні вимоги Національного банку України до оформлення клієнтами доручень на переказ коштів в іноземній валюті або банківських металів, їх виконання уповноваженими банками й іншими фінансовими установами, порядку зарахування коштів в іноземній валюті, а також визначає особливості здійснення уповноваженим банком арешту та примусового списання коштів в іноземних валютах та банківських металів з рахунків клієнта і з кореспондентських рахунків уповноваженого банку-резидента та нерезидента, відкритих в іншому уповноваженому банку-резиденті.

Відповідно до положень п. 2.1 законодавцем визначено, що платник для здійснення операції з переказу коштів в іноземній валюті або банківських металів з рахунку подає до уповноваженого банку платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах за довільною формою, яке обов'язково має містити відповідні реквізити.

Платник, згідно з п. 2.2 Положення про порядок використання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28 липня 2008 року №216, заповнює реквізит "Призначення платежу" в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бенефіціару коштів в іноземній валюті або банківських металів.

Суд зазначає, що у даному випадку та під час оформлення поставки товарів за контрактом №110202015 від 11.02.2015 року позивач перебував у договірних відносинах з контрагентом KAS COMMODITIES, від так зазначеними платіжними дорученнями підприємством позивача виконано свій обов'язок щодо сплати вартості товару поставленого за зазначеним контрактом, отже у даному випадку саме зазначення відповідного контракту є обов'язковим для ідентифікації призначення платежу.

Окрім того суд зазначає, що договірні відносини, що виникли під підприємством позивача та KAS COMMODITIES на підставі контракту №110202015 від 11.02.2015 року мають триваючий характер, оскільки відповідно до умов останнього поставка товару здійснюється за окремими партіями у відповідності із специфікаціями, виставленими за заявкою покупця, а отже позивач не позбавлений можливості окремими дорученнями за різні поставки або групування сплати за декілька поставок, що не суперечить нормам діючого законодавства.

Інші зауваження, викладені Одеською митницею Державної фіскальної служби України у рішенні про коригування митної вартості товарів №500040001/2015/410074/2 від 14 жовтня 2015 року року також не можна віднести до таких, які можуть слугувати підставою для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту), адже вказані обставини не впливають на формування митної вартості товару.

Отже, враховуючи зазначене, у Одеської митниці Державної фіскальної служби України були відсутні підстави для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту) та застосуванні резервного методу визначення митної вартості товарів при якому було застосовано цінову інформацію про подібні товари, наявну у митного органу.

Відносно визначення митної вартості товарів за методом 2-ґ (стаття 57 Митного кодексу України, за резервним методом), слід зазначити наступне.

Митним органом не доведено, що неможливо було застосувати інші методи визначення митної вартості, окрім резервного.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Проте, відповідачем не надано доказів неможливості застосування попередніх методів визначення митної вартості під час прийняття рішення про коригування митної вартості товарів (за резервним методом).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З врахуванням встановлених під час судового розгляду справи обставин, суд доходить висновку, що позивачем надані всі необхідні документи для визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються. Від так ціна товару, придбаного підприємством позивача на підставі контракту №11022015 від 11.02.2015 року, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Натомість відповідачем не надано до суду таких доказів та не доведено, що митна вартість товару, заявлена позивачем, була нижче вартості товару та вартості аналогічних та подібних товарів, оформлених іншими митницями України, у зв'язку з чим вважає, що коригування митної вартості названого товару відповідачем за другорядними методами проведене з порушенням вимог ч. 9 ст. 58 Митного кодексу України, тобто, не на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги про скасування рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №500040001/2015/410074/2 від 14 жовтня 2015 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500040001/2015/00133 від 14 жовтня 2015 року.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Російський продукт" до Одеської митниці ДФС про скасування рішення та картки відмови - задовольнити.

Скасувати рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №500040001/2015/410074/2 від 14 жовтня 2015 року.

Скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500040001/2015/00133 від 14 жовтня 2015 року Одеської митниці ДФС.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Російський продукт" (код ЄДРПОУ - 36459077) сплачений при поданні позову судовий збір в розмірі 3860 (три тисячі вісімсот шістдесят) грн 68 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС (код ЄДРПОУ - 39441717).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 20 січня 2015 року.

Суддя Нуруллаєв І.С.