Справа № 2а-180/2010
Суддя: Кузіна Ж.В.
Дата ухвалення: 2010-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ

Справа №2а-180/2010
Провадження № 180
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.07.2010 року Київський районний суд м. Полтави у складі:
Головуючого - судді Кузіної Ж.В.
При секретарі Дзюбенко Р.Д.
За участю представника відповідача Клємєнт А.О., представника третьої особи Ніколенко В.М. Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Київської районної у м. Полтаві ради, Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації про стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги ,-
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги посилаючись на те, що він має статус громадянина, постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесений до 1 категорії, інвалід 2 групи та має право на щорічне отримання допомоги на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, проте така допомога у 2004-2009 роках йому була виплачена не у повному розмірі, недоплата складає 11 536 грн. 60 коп., яку просив стягнути. Також, позивач має право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2009 році, яка також була виплачена не у повному розмірі, недоплата складає 3 922 грн. Позивачу не була виплачена відповідачем одноразова компенсація , у розмірі 45 мінімальних заробітних плат виходячи з розміру заробітної плати на день подання даної заяви відповідно до ЗУ «Про державний бюджет на 2009 рік». Зобов`язати відповідача провести позивачу відповідні виплати.
У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує.
Представник відповідача позовні вимоги не визнала та пояснила, що нарахування та виплати спірних сум проводилась з дотриманням діючого законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення позову, просила відмовити у задоволенні позовних вимог.
Представник відповідача - Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області в судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, причина неявки невідома.
Представник відповідача - Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, надано суду письмові заперечення, в яких просив справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги за 2004-2007рр. визнати такими, що заявлені з порушенням строків позовної давності, а за 2008-2009р. виплата проведена відповідно до чинного законодавства. Позовну вимогу про виплату одноразової компенсації у зв`язку з встановленням у 1996 році групи інвалідності таку , що заявлена з пропущенням строку позовної давності, виплата допомоги до 5 травня у 2009 році проведена вірно, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб`єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Представник третьої особи - Полтавського обласного військового комісаріату покладається на розсуд суду щодо винесення рішення з врахуванням вимог законодавства.
Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши докази по справі, приходить до наступного висновку.
Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи , віднесений до 1 категорії та є інвалідом 2 групи, що підтверджується посвідченнями серія НОМЕР_1 та серія НОМЕР_2 .
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ( в редакції, що діє з 22.05.2008р.) інвалідам 2 групи ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС передбачена одноразова щорічна допомога на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат.
Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», передбачено виплату одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 групи у розмірі 45 мінімальних заробітних плат.
Позивачем заявлені позовні вимоги щодо стягнення одноразової щорічної до оздоровлення за 2004-2009 роки .
Представник відповідача у письмових запереченнях наполягав на застосування строк - давності за позовні вимоги щодо стягнення щорічної допомоги на оздоровлення за 2004-2007 р.р. та одноразової компенсації.
Відповідно до ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах звернення до адміністративного суду. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Статтею 100 КАС України встановлено, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.
Позивач отримуючи щорічно допомогу , знав її розмір, а тому мав можливість звернутися за захистом свого порушеного права.
Відповідно до довідки МСЕК № 0205236 позивачу встановлена інвалідність у 1996 році, з2 позивач не звертався з заявою про призначення одноразової компенсації, хоча знав про порушення його права, а тому вказані позовні вимоги не можуть бути задоволені у зв`язку з пропущенням терміну до суду.
Клопотання про поновлення пропущеного строку позивачем не надано, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення щорічної разової грошової до період з 2004-2007 роки та стягнення одноразової компенсації.
У судовому засіданні суду не надано доказів щодо дати виплати відповідачу одноразової за 2008-2009 роки, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги за цей період п задоволенню з наступних підстав.
Рішеннями Конституційного Суду України від 22.05.08 п. 28 розділу 11 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів Україні» неконституційними та втратили чинність з дня ухвалення рішень Конституційним Судом України.
За таких обставин позовні вимоги про перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік відповідно до ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі п`яти мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру заробітної плати , встановленої на момент виплаті урахуванням виплачених сум стягнення грошової допомоги підлягають задоволенню.
У 2009 році позивачу була виплачена одноразова щорічна допомога на оздоровлення яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 120 грн.
Законом України «Про Державний бюджет на 2009р.» дію ст.. 48 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» не зупинено. Відповідно до ст.. 71 Закону України « Про Державний бюджет України на 2009рік» надано право Кабінету Міністрів України у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати , в абсолютних сумах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Але оскільки дію ст.. 45 України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи» не зупинено, тому розміри щорічної допомоги на оздоровлення є встановленими ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» не зупинено, то розміри щорічної допомоги на оздоровлення є встановленими ст. .48 Закону.
Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади те місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, у межах і в спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. 4.1 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи» було визначено, що к розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій, передбачених цим Законом, підвищується Кабінетом М України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.
Відповідно до ч.3 ст. 22 Конституції України при прийняття нових законів або внесенні чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» викладено основні положення щодо реалізації конституційно: громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я відповідно до ч.1 ст. 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди. Пільги, компенсації, гарантії є соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень звуження підзаконним актом змісту та обсягу права, наданого Законом України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи», є безпідставним. Згідно ч. 7 ст. 48 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок в Чорнобильської катастрофи» розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.
Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягає саме ст. 48 Закону України «Про статус і соціальні громадян,які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи» та законодавств розмірів мінімальних заробітних плат на відповідний рік, а не Постанова Кабінету Міністрів України 12.07.2005 р. № 562 « Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Законом, який встановлює пільги та доплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є Закон України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи».
Таким чином, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні спору , відповідач у 2009 р. повинен діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи».
Відповідно до ч.5 ст. 13 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в редакції що діє з 22.05.2008 року щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.
Відповідно до ч.1 ст. 17-1 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічна виплата разової грошової допомоги до 5 травня здійснюється органами праці та соціального захисту населення через відділення зв`язку або через установи банку.
Відповідно до ч. 2 ст. 54 Закону України « Про Державний бюджет на 2009 рік» розміри державних соціальних гарантій на 2009 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами України, цим Законом, та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України. Відповідним Законом, який встановлює доплати ветеранам війни, є Закон України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
З наведеного вбачається, що Законом України „Про державний бюджет України на 2009 рік" Кабінету Міністрів України не надано права встановлювати розмір соціальних виплат, розмір яких визначено ст.ст. 12-15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Між тим, Кабінет Міністрів України своєю постановою № 211 від 18 березня 2009 року „Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2009 році відповідно до Законів України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та „Про жертви нацистських переслідувань" у 2009 році встановлена виплата разової грошової допомоги, передбаченої Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та про „Про жертви нацистських переслідувань".
У 2009 році позивачу була виплачена щорічна разова грошова допомога до 5 травня як інваліду війни 2 групи у розмірі 430 грн.
Таким чином, у 2009 році позивачу виплачено 430 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.03.2009 року № 211 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2009 році відповідно до Законів України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та « Про жертви нацистських переслідувань».
Законом України « Про Державний бюджет на 2009 рік» дію ст. 13 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не зупинено.
Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні спору, суд приходить до висновку, що відповідач у 2009 році повинен діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», тому позовні вимоги щодо визнання бездіяльності Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації щодо перерахунку ОСОБА_2 щорічної разової грошової допомоги до 05 травня у розмірі встановленому ч. 5 ст. 13 Закону України « Про статус ветеранів війни , гарантії їх соціального захисту» за 2009 рік , зобов`язання Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації здійснити перерахунок та нарахувати позивачу спірну допомогу урахуванням проведених виплат підлягають задоволенню.
Суд вважає за можливе судові витрати віднести за рахунок держави.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 8-14, 71, 159, 158-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства У країни,-
ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення виконкому Київської районної у м. Полтаві ради здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 - 2009 рік відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі п`яти мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру заробітної плати , встановленої на момент виплати, з урахуванням виплачених сум.
Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення виконкому Київської районної у м. Полтаві ради здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 здійснити перерахунок та нарахувати щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2009 рік відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України « Про статус ветеранів війни , гарантії їх соціального захисту» у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на момент проведення виплат з урахуванням виплачених сум та провести відповідні виплати.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Судові витрати віднести за рахунок держави.
Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження в 10-денний термін з дня складення постанови в повному обсязі та подачі апеляції у 20-денний термін після подачі заяви про апеляційне оскарження.
Головуючий Ж.В.Кузіна