Справа № 808/8420/15
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року (11 год. 40 хв.)Справа № 808/8420/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Запорізької митниці Державної фіскальної служби про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду (далі іменується - суд) надійшов позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі іменується - позивач) до Запорізької митниці Державної фіскальної служби (далі іменується - відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати незаконною відмову відповідача надати Головному управлінню Державної казначейської служби України в Запорізькій області висновок про повернення з Державного бюджету України позивачу суми надмірно сплаченого податку на додану вартість;

зобов'язати відповідача надати Головному управлінню Державної казначейської служби України в Запорізькій області висновок про повернення з Державного бюджету України позивачу суми надмірно сплаченого податку на додану вартість у розмірі 95979 грн. 94 коп.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що за результатами судового оскарження, рішення митного органу про коригування митної вартості товарів №112050000/2013/001048/4 від 26.12.2013, №112050000/2013/001055/2 від 30.12.2013 скасовані, у зв'язку з чим після набрання законної сили рішенням суду, позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив провести процедури щодо внесення змін до ВМД, якими було оформлено товар з коригуванням митної вартості, підготувати та передати до відповідного органу державної казначейської служби висновок про повернення з державного бюджету України надмірно зарахованого до бюджету податку на додану вартість, однак митний орган надав відповідь, якою повідомив позивача про те, що підстав для оформлення висновку про повернення з Державного бюджету України надмірно сплаченого податку на додану вартість немає. Вважає, що відмова Запорізької митниці ДФС є протиправною та суперечить приписам чинного законодавства України, просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді від 09.11.2015 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника, на позовних вимогах наполягає.

У судове засідання з'явився представник відповідача Лактіонова О.М. Матеріали справи містять письмові заперечення від 23.11.2015 вх. №51994, в яких, зокрема, зазначено про те, що Порядком повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, передбачено, що у випадку надміру сплачених податків платник податків звертається до органу доходів і зборів з відповідною заявою, до заяви на повернення додаються, зокрема, документи, що підтверджують суму помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів. Проте, документів, які б підтверджували помилкову та/або надмірну сплату коштів до бюджету позивачем надано не було. Зазначає, що до заяви позивачем було надано лише рішення суду по справі №808/4185/14, відповідно до якого скасовані рішення про коригування митної вартості, проте, на думку відповідача, скасування вказаних рішень не свідчить про те, що сплачені митні платежі є надмірно сплаченими і тому митна вартість визнається автоматично за першим методом. Вказує, що встановлена судами неправомірність рішень про коригування митної вартості митниці не є достатньою підставою для підтвердження факту надмірної сплати позивачем митних та інших платежів у зазначеному ним розмірі. Також зазначає про те, шо протягом дії гарантійних зобов'язань письмове рішення щодо визнання заявленої вартості товару Запорізька митниця ДФС не приймала. Як зазначає відповідач, позивачем не було доведено того, що сума 95 979,94 грн. є сумою надмірно сплачених митних платежів. На підставі викладеного, просить у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки у судове засідання прибули не всі особи, які беруть участь у справі, суд визнав за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.

Враховуючи вимоги частини першої статті 41 КАС України, відповідно до якої уразі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з частиною першою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з'ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

22.10.2012 між ФОП ОСОБА_1 (покупець) та компанією RACHANA SEEDS INDUSTRIES PRIVATE LIMITED (Індія, продавець) укладено контракт № 15, відповідно до якого продавець зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар походженням з Індії «арахіс сирий у ядрах».

На виконання зазначеного контракту сторони уклали Специфікацію № 7 від 30.09.2013, якою визначили поставку арахісу бланшированого в ядрах розміром 50/60 сорту Bold, врожаю 2012 року в кількості 38 тн. за ціною 1390 дол.США за тону. Загальна вартість товару за специфікацією складає 52820 дол.США на умовах 100% документарного інкасо.

25.12.2013 до митного посту «Запоріжжя-Центральний» Запорізької митниці Міндоходів ФОП ОСОБА_1 була подана для оформлення електронна митна декларація № 112050000/2013/035365 на товар - арахіс бланширований в ядрах розміром 50/60 сорту Bold, врожаю 2012 року в кількості 38 тн. за ціною 1390 дол.США за тону, митна вартість якого визначена позивачем за ціною контракту.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару позивачем подано митному органу товаросупровідні та транспортні документи.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, Запорізька митниця дійшла висновку, що документи, які надані для оформлення товару, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості товару та містять розбіжності.

У відповідності до статті 53 Митного кодексу України, 25.12.2013 декларанту була пред'явлена письмова вимога щодо необхідності подання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів.

26.12.2013 декларантом надані додаткові документи та письмові роз'яснення.

26.12.2013 в оформлені МД № 112050000/2013/035365 від 25.12.2013 було відмовлено та прийнято рішення про визначення митної вартості за резервним методом згідно вимог статті 59 Митного кодексу України № 112050000/2013/001048/4.

Так, із матеріалів справи вбачається та відповідачем не спростовано, що у зв'язку із прийняттям митницею рішення №112050000/2013/001048/4 від 26.12.2013 про коригування митної вартості, позивачем подано нову митну декларацію №112050000/2013/035553 від 26.12.2013, відповідно до якої розмір сплаченого ввізного мита склав 108736 грн. 77 коп. Позивачем у повному обсязі сплачено митні платежі, у зв'язку із чим оформлення товару було здійснено й випущено у вільний обіг за МД №112050000/2013/035553.

Крім того, 22.10.2012 між ФОП ОСОБА_1 (покупець) та компанією RACHANA SEEDS INDUSTRIES PRIVATE LIMITED (Індія, продавець) укладено контракт № 15, відповідно до якого продавець зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар походженням з Індії «арахіс сирий у ядрах».

На виконання зазначеного контракту сторони уклали Специфікацію № 8 від 30.09.2013, якою визначили поставку арахісу сирого в ядрах розміром 50/60 сорту Java, врожаю 2013 року в кількості 76 тн. за ціною 1200 дол.США за тону. Поставка здійснювалась на умовах CIF Одеса (Інкотермс 2010). Загальна вартість товару за специфікацією складає 91 200 дол.США на умовах 100% документарного інкасо.

30.12.2013 до митного посту «Запоріжжя-Центральний» Запорізької митниці Міндоходів ФОП ОСОБА_1 була подана для оформлення електронна митна декларація № 112050000/2013/035943 на товар - арахіс сирий у ядрах розміром 50/60 сорту Java, врожаю 2013 року в кількості 76 тн. за ціною 1200 дол.США за тону, митна вартість якого визначена позивачем за ціною контракту.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару позивачем подано митному органу товаросупровідні та транспортні документи.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, Запорізька митниця дійшла висновку, що документи, які надані для оформлення товару, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості товару та містять розбіжності.

У відповідності до статті 53 Митного кодексу України, 30.12.2013 декларанту була пред'явлена письмова вимога щодо необхідності подання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів.

30.12.2013 декларантом надані додаткові документи та письмові роз'яснення.

30.12.2013 в оформлені МД № 112050000/2013/035943 від 30.12.2013 було відмовлено та прийнято рішення про визначення митної вартості за резервним методом згідно вимог статті 59 Митного кодексу України № 112050000/2013/001055/2.

Товар випущено у вільний обіг за МД № 112050000/2013/036010 від 31.12.2013.

Як встановлено судом з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, у зв'язку із прийняттям митницею рішення №112050000/2013/001055/2 від 30.12.2013 про коригування митної вартості, позивачем подано нову митну декларацію №112050000/2013/036010 від 31.12.2013, відповідно до якої розмір сплаченого ввізного мита склав 217473 грн. 54 коп. Позивачем у повному обсязі сплачено митні платежі, у зв'язку із чим оформлення товару було здійснено й випущено у вільний обіг за МД №112050000/2013/036010 від 31.12.2013.

Проте, не погодившись з прийнятими рішенням про визначення митної вартості, позивач звернувся з відповідною позовною заявою до Запорізького окружного адміністративного суду.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 22.09.2014 у справі №808/4185/14 визнані протиправними та скасовані рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2013/001048/4 від 26.12.2013 та № 112030000/2013/000524/2 від 11.07.2013, прийняті Запорізькою митницею у відношенні ФОП ОСОБА_1 У стягненні суми надмірно сплаченого ПДВ в сумі 179567 грн. 79 коп. за результатами коригування митної вартості - відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2015 постанова суду першої інстанції залишена без змін.

Листом від 15.06.2015 №79 ФОП ОСОБА_1 звернувся до Запорізької митниці із заявою, в якій із посиланням на положення Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митого органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, просив провести процедури щодо направлення до державної казначейської служби висновку про повернення надмірно сплаченого податку на додану вартість у сумі 95979 грн. 94 коп. До заяви від 15.06.2015 №79 позивачем додано копію ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2015 у справі №808/4185/14.

Листом від 14.07.2015 за №699/11/08-70-10 Запорізька митниця ДФС надала відповідь, в якій повідомила про те, що заявлена за митними деклараціями №112050000/2014/035365 від 25.12.2013 та №112050000/2014/035943 від 30.12.2013 митна вартість товару «арахіс» була скоригована рішенням Запорізької митниці ДФС на загальну суму 95979 грн. 94 коп., проте не погодившись з визначеною митницею митною вартістю, даний товар був оформлений позивачем під гарантію шляхом сплати митних платежів згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів , визначеною митним органом. У період дії гарантій, за заявленими деклараціями, рішень про визнання заявленою декларантом митної вартості Запорізька митниця ДФС не приймала, отже підстав для оформлення висновку про повернення з Державного бюджету України надмірно сплаченого податку на додану вартість немає.

Вважаючи відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із даним позовом.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступних висновків.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності з 01.06.2012.

Частиною другою статті 1 Митного кодексу України передбачено, що відносини, пов'язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Приписи частини першої статті 301 Митного кодексу України передбачають, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

Відповідно до частини другої статті 301 Митного кодексу України у разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов'язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів.

Згідно з частиною третьою статті 301 Митного кодексу України помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до підпункту 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Так, згідно з підпунктом 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, як надміру сплачені грошові зобов'язання розуміють суму коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Судом з'ясовано та не заперечується Запорізькою митницею той факт, ФОП ОСОБА_1 було подано митну декларацію № 112050000/2013/035365 від 25.12.2013, в якій заявлено митну вартість товару за ціною договору (контракту). Згідно поданої МД митні платежі повинні становити 84438 грн. 05 коп. ввізного мита.

Проте, Запорізькою митницею було прийнято рішення № 112050000/2013/001048/4 від 26.12.2013 про коригування митної вартості, у зв'язку із чим позивачем подано нову митну декларацію №112050000/2013/035553 від 26.12.2013, відповідно до якої розмір ввізного мита склав 108736 грн. 77 коп.

Позивачем у повному обсязі сплачено митні платежі, у зв'язку із чим оформлення товару було здійснено й випущено у вільний обіг за МД №112050000/2013/035553.

Крім того, судом з'ясовано та не заперечується Запорізькою митницею той факт, ФОП ОСОБА_1 було подано митну декларацію № 112050000/2013/035943 від 30.12.2013, в якій заявлено митну вартість товару за ціною договору (контракту). Згідно поданої МД митні платежі повинні становити 145792 грн. 32 коп. ввізного мита.

Проте, Запорізькою митницею було прийнято рішення № 112050000/2013/001055/2 від 30.12.2013 про коригування митної вартості, у зв'язку із чим позивачем подано нову митну декларацію №112050000/2013/036010 від 31.12.2013, відповідно до якої розмір ввізного мита склав 217473 грн. 54 коп.

Позивачем у повному обсязі сплачено митні платежі, у зв'язку із чим оформлення товару було здійснено й випущено у вільний обіг за МД №112050000/2013/036010.

Як вбачається з письмових пояснень позивача від 14.12.2015 вх. №54963 та не заперечується відповідачем, податок на додану вартість сплачувався під час митного оформлення шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок митного органу, при цьому, суми ПДВ, що підлягали сплаті в зв'язку з коригуванням митної вартості, сплачувалися не окремими платіжними дорученнями, а в загальній масі митних платежів під час митного оформлення кожної із митних декларацій.

Тобто, різниця між заявленою декларантом митною вартістю і, відповідно, митними платежами за нею та визначеною митним органом становить 24298 грн. 72 коп. + 71681 грн. 22 коп. = 95979 грн. 94 коп.

Як зазначалося вище, судовими рішеннями у справі №808/4185/14 визнано протиправними та скасовані рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2013/001048/4 від 26.12.2013 та № 112030000/2013/000524/2 від 11.07.2013, прийняті Запорізькою митницею у відношенні ФОП ОСОБА_1

При цьому в судових рішеннях суду першої та апеляційної інстанції зазначено про те, що декларантом під час митного оформлення товару були подані всі необхідні та достатні документи, що дають змогу визначити митну вартість товару за основним методом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що здійснена декларантом сплата митних платежів в розмірі 95979 грн. 94 коп. на підставі рішень митного органу про коригування митної вартості товарів, які в подальшому були скасовані у судовому порядку, є фактично переплатою митних платежів.

Положення пункту 43.1. статті 43 Податкового кодексу України передбачають, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Суд зазначає, що в матеріалах справи наявна довідка Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області від 08.12.2015 №4458/08-26-25-011 про відсутність у ФОП ОСОБА_1 станом на 08.12.2015 заборгованості зі сплати податків та зборів.

Пунктом 43.3. статті 43 Податкового кодексу України визначено, що обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Відповідно до пункту 2 Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 № 618 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.09.2007 під № 1097/14364; далі іменується - Порядок № 618) цей Порядок на виконання вимог статті 43 Податкового кодексу України визначає процедуру повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів.

Згідно з абзацами 1, 2, 12 пункту 1, підпунктами 2, 3, 4 розділу ІІІ Порядку № 618 для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити банку, найменування та код за Єдиним державним реєстром підприємств і організацій України платника податків - юридичної особи, або прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті) та напрям перерахування коштів.

Відповідно до пунктів 2, 3, 4, 5 та 6 розділу ІІІ вказаного Порядку визначений наступний порядок розгляду заяви платника: заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником або заступником керівника митного органу разом з пакетом документів передається до відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум. Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати. Керівник або заступник керівника митного органу на підставі результатів перевірки, в разі її проведення, підписує висновок про повернення, реєстр висновків про повернення та супровідний лист, адресований органу Державного казначейства України - пакет документів на повернення коштів. Пакет документів на повернення коштів передається до загального відділу для реєстрації та відправки до органу Державного казначейства України.

Згідно з пунктом 7 розділу ІІІ цього ж Порядку висновок про повернення платникам податків помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів повинен бути прийнятий митним органом не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення 20-денного строку з дня подання платниками податків заяви.

Пункт 11 розділу ІІІ Порядку № 618 передбачає, що за відсутності підстав для повернення коштів у встановленому порядку митним органом готується та надсилається заявнику письмова обґрунтована відповідь.

З огляду на викладене, суд вважає, що повернення надмірно сплачених платежів, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами при наявності наступних чинників: наявність факту надмірної сплати коштів, звернення до митного органу платника податків, відповідно до якого останній визначається щодо напряму зарахування коштів.

Приписами Порядку №618 передбачено, що підставою для відмови митним органом заявнику у поверненні надмірно сплаченого податку може бути або невідповідність поданих документів вимогам цього порядку, або відсутність переплати.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позивач із дотриманням вищезазначених вимог звернувся до Запорізької митниці із заявою про повернення надмірно сплачених коштів на загальну суму 27955 грн. 48 коп. До заяви позивачем додано весь необхідний перелік документів, визначений Порядком № 618.

Взаємовідносини територіальних органів Міндоходів з місцевими фінансовими органами та територіальними органами Державної казначейської служби України в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань врегульовані Порядком взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженим спільним наказом Міндоходів і Міністерства фінансів України від 30 грудня 2013 року №882/1188 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 січня 2014 року за № 146/24923 (далі іменується - Порядок взаємодії №882/1188).

За змістом пункту 5 Порядку взаємодії №882/1188, повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом Міндоходів на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

В силу пункту 7 Порядку взаємодії №882/1188, орган Міндоходів на підставі даних особових рахунків платників готує висновок за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку, два примірники Реєстру висновків за платежами, належними державному бюджету, за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку, та три примірники Реєстру висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку. Контроль за прийняттям/передаванням висновків органи Міндоходів, місцеві фінансові органи, органи Казначейства проводять шляхом проставляння на відповідних примірниках Реєстрів відміток про надходження документів до установи.

Аналіз викладених норм свідчить, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених законодавством, здійснюється у визначеному законодавством порядку органом Державної казначейської служби України на підставі отриманого від органу Міндоходів висновку, погодженого місцевим фінансовим органом.

При цьому, орган Міндоходів несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі висновку органу Державної казначейської служби України для виконання (пункт 8 Порядку взаємодії №882/1188).

За таких умов, відповідно до пункту 43.5 статті 43 Податкового кодексу України контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви повинен був підготувати висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подати його для виконання відповідному органові Державного казначейства України.

У відповідності до пункту 11 Порядку взаємодії від 30 грудня 2013 року №882/1188 відмова у поверненні коштів у встановленому порядку можлива за умови відсутності підстав для такого повернення.

Судом встановлено, що внаслідок набрання законної сили судовими рішеннями були визнані протиправними та скасовані рішення митниці про коригування митної вартості товарів, проте відповідач відмовив ФОП ОСОБА_1 в оформленні висновку про повернення з Державного бюджету України надмірно сплаченої суми податку на додану вартість, посилаючись на відсутність правових підстав.

Разом з тим, відповідач не ставить під сумнів обґрунтованість причин повернення коштів та не зазначає жодного недоліку в документах, які були надані позивачем в якості доказів до заяви про повернення надміру сплачених сум податку.

Викладене свідчить про наявність підстав для підготовки митним органом висновку про повернення коштів, а тому контролюючим органом протиправно відмовлено у поверненні надмірно сплачених платежів.

Згідно правових позицій, висловлених Верховним Судом України у постановах від 15 квітня 2014 року (справа № 21-29а14), 12 листопада 2014 року (справи №№ 21-268а14, 21-391а14), 25 листопада 2014 року (справа 21-338а14) та від 24 березня 2015 (справа № 21-3а15) «…У разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту у порядку, передбаченому Порядком повернення та Порядком взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затвердженого наказом ДМСУ, Державного казначейства України від 20 липня 2007 року № 611/147 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2007 року за № 1095/14362), на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи…».

Зокрема, відповідач, заперечуючи проти позовних вимог посилався на те, що митниця будь-якого рішення щодо визначення митної вартості за заявленим декларантом 1 методом - визначення митної вартості за ціною угоди не приймала, а тому відсутні підстави для оформлення висновку про повернення з Державного бюджету України надмірно сплаченого ПДВ у розмірі 95979 грн. 94 коп.

З цього приводу суд зазначає, що частиною п'ятою статті 255 Митного кодексу України передбачено, що митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

В даному випадку, після винесення рішення про коригування митної вартості товару та оформлення декларантом нової ВМД за ціною скоригованою митним органом, проставлянням митним органом відповідних відміток митне оформлення є завершеним.

Тому, винесення митним органом в рамках вказаного митного оформлення будь-яких рішень вже є неможливим та законодавчо неврегульовано.

З огляду на це, суд вважає, що саме судовими рішеннями у справі №808/4185/14 було встановлено правомірність визначення декларантом митної вартості товару за ціною контракту.

Вказані судові рішення у справі №808/4185/14 є чинними, а тому згідно вимог статті 14 КАС України є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 25.11.2014 у справі №21-207а14, «У разі незгоди з рішенням чи дією митних органів щодо визначення, призначення, заявлення, з'ясування достовірності, коригування та/чи інших дій щодо митної вартості; митного контролю і митного оформлення, декларант (суб'єкт господарювання, підприємство) може піддати ці дії чи рішення судовому контролю.

Якщо суд визнає рішення і дії митних органів із зазначених питань протиправними, зобов'яже вчинити певні дії відповідно до вимог митного законодавства і коли у рішенні суду буде констатована неправильність чи хибність рішень чи дій митних органів, які зумовили (призвели, потягли) помилкову та/або надмірну сплату сум митних платежів, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених у статті 301 МК, статті 43 ПК і статті 45 БК, з дотриманням процедури, врегульованої Порядком повернення коштів та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи».

Відповідно до частини першої статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Враховуючи, що права та інтереси позивача були порушені, належним способом судового захисту є зобов'язання Запорізької митниці ДФС підготувати та направити Головному управлінню Державної казначейської служби України в Запорізькій області висновок про повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів, визначених у заяві ФОП ОСОБА_1 від 15.06.2015 №79.

Згідно із частиною першою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши надані суду докази, суд приходить до переконання, що відповідачем не доведено правомірності своїх дій, отже позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Запорізької митниці Державної фіскальної служби про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Запорізької митниці Державної фіскальної служби надати Головному управлінню Державної казначейської служби України в Запорізькій області висновок про повернення з Державного бюджету України фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 суми надмірно сплаченого податку на додану вартість.

Зобов'язати Запорізьку митницю Державної фіскальної служби надати Головному управлінню Державної казначейської служби України в Запорізькій області висновок про повернення з Державного бюджету України фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 суми надмірно сплаченого податку на додану вартість у розмірі 95979 грн. 94 коп.

Присудити на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) 2436 (дві тисячі чотириста тридцять шість) грн. 00 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької митниці ДФС ().

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя (підпис) М.С. Лазаренко

Постанова не набрала законної сили.

Суддя М.С. Лазаренко