Справа № 320/1421/15-а
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2016-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 січня 2016 рокусправа № 320/1421/15-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Мелітопольської міської ради Запорізької області на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15.09.2015 року у справі № 320/1421/15-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області, Мелітопольської міської ради Запорізької області, Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень та стягнення матеріальної та моральної шкоди -,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Мелітопольської міської ради Запорізької області, управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області та виконавчого комітету Мелітопольської міської ради, в якому з урахуванням уточнень просила:

- визнати протиправною бездіяльність Відповідача в частині невиконання ним обов'язків, передбачених ст.7 Закону України "Про звернення громадян";

- визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету в частині невиконання ним обов'язків, передбачених ст.15 Закону України "Про звернення громадян";

- визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету в частині невиконання ним обов'язків, передбачених ст.38 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні";

- визнати протиправною бездіяльність Мелітопольської міської ради Запорізької області в частині невиконання ними обов'язків, покладених на них нормативно-правовими та іншими актами, визначаючих їх повноваження у сфері управлінської діяльності, а саме ст.38 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.24 Закону України "Про захист тварин від жорстокого поводження", ст.16 Закону України "Про захист населення від інфекційних захворювань", п.п.6.4 Порядку проведення заходів, необхідних для скорочення чисельності тварин, які становлять небезпеку, затвердженого Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України №425 від 28.09.2010 року;

- стягнути з Мелітопольської міської ради Запорізької області суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 772.00 грн.;

- стягнути з Мелітопольської міської ради Запорізької області суму компенсації завданної моральної шкоди у розмірі 10000.00 грн.;

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15.09.2015 року адміністративний позов було задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Мелітопольської міської ради у частині не виконання нею обов'язків, покладених на неї нормативно-правовими та іншими актами, що визначають її повноваження у сфері управлінської діяльності, а саме невиконання вимог ст. 24 Закону України "Про захист тварин від жорстокого поводження", ст. 16 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", п.п. 4, 6 Порядку проведення заходів, необхідних для скорочення чисельності тварин, які становлять небезпеку, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 425 від 28 вересня 2010 року, ст. 38 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.ст. 7, 15 Закону України "Про звернення громадян", що призвело до порушення права Позивача на охорону здоров'я на сприятливе навколишнє середовище. Зобов'язано Мелітопольську міську раду виконати вимоги зазначених нормативно-правових актів та вжити дієвих заходів з відлову безпритульних собак на території м. Мелітополя. Стягнуто з Мелітопольської міської ради на користь ОСОБА_1 компенсацію спричиненої майнової шкоди в розмірі 447 грн.. 85 коп. гривень та моральної шкоди у розмірі 3000.00 грн.

Мелітопольська міська рада Запорізької області, не погодившись з зазначеними рішеннями суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15.09.2015 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

У відповідності до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Оскільки позивачем не оскаржується постанова Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15.09.2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в частині задоволених позовних вимог в межах доводів апеляційної скарги відповідача.

Сторони, які були належним чином повідомлені про час та місце проведення розгляду справи, в судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового процесу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 28 листопада 2014 року на території Мелітопольського міського району електричних мереж ВАТ "Запоріжжяобленерго" ОСОБА_1 покусала безпритульна собака, в результаті чого нею були отримані тілесні ушкодження у вигляді саден та перенесений нервовий шок.

01.12.2014 року Позивач звернулась зі скаргою до виконавчого комітету Мелітопольської міської ради щодо прийняття відповідних заходів у відношенні посадових осіб Мелітопольського міського району електричних мереж ВАТ "Запоріжжяобленерго", які не подбали про безпеку оточуючих, в результаті чого їй була заподіяна моральна та матеріальна шкода.

02.12.2014 року Виконавчий комітет Мелітопольської міської ради направив зазначений лист Позивача на адресу начальника Мелітопольського міського району електричних мереж ВАТ "Запоріжжяобленерго" для подальшого розгляду.

05.01.2015 року Позивач направила звернення до Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради, в якому зазначила, що начальником Мелітопольського міського району електричних мереж ВАТ "Запоріжжяобленерго" не було надано їй письмової відповіді на подану скаргу.

Листом від 06.01.2015 року №54-33/14 ММРЕМ повідомило Позивача, що не має службових собак, які б охороняли територію, у зв'язку з чим її укусила приблудна собака за територією ММРЕМ.

20.01.2015 року Позивачем була подана до Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради скаргу щодо необхідності проведення перевірки Мелітопольського міського району електричних мереж ВАТ "Запоріжжяобленерго" по факту порушення його посадовими особами приписів чинного законодавства на предмет виконання законодавства про звернення громадян і про охорону праці.

Листом від 03.02.2015 року №Н-2/с Виконавчий комітет Мелітопольської міської ради повідомив Позивача, що він не має законних підстав для проведення перевірки ММРЕМ з питань додержання законодавства про охорону праці. Окрім того, Позивачу було рекомендовано звернутися до Територіального управління державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України в Запорізькій області з обґрунтованою скаргою щодо порушення вимог законодавства про охорону праці.

Також, 14.04.2015 року Позивач звернулась до Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради з запитом про надання інформації щодо наявності чи відсутності рішень Мелітопольської міської ради про прийняття комплексних програм та планів боротьби з інфекційними хворобами, забезпечення відлову безпритульних тварин та тимчасового утримання та регулювання чисельності безпритульних тварин.

Листом від 21.04.2015 року №56/04-44-8 Виконавчий комітет Мелітопольської міської ради повідомив, що програми з охорони тваринного світу та регулювання чисельності безпритульних тварин в м. Мелітополі немає.

Не погодившись з бездіяльністю Мелітопольської міської ради та Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради щодо невиконання ними обов'язків зокрема по відлову безпритульних тварин та вважаючи необхідним стягнути з Мелітопольської міської ради матеріальну шкоду у розмірі 772.00 грн. та компенсацію завданої моральної шкоди у розмірі 10000.00 грн., Позивач звернулась до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Відповідачем не було належним чином забезпечено регулювання кількості безпритульних тварин та забезпечення права Позивача на сприятливе навколишнє середовище, у зв'язку з чим його бездіяльність підлягає визнанню протиправною

Суд апеляційної інстанції погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ст.6 Основ законодавства України про охорону здоров'я, кожний громадянин України має право на охорону здоров'я, що передбачає зокрема безпечне для життя і здоров'я навколишнє природне середовище.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", захист населення від інфекційних хвороб, спільних для тварин і людей (зооантропонозних інфекцій), забезпечується проведенням ветеринарно-санітарних, протиепізоотичних, профілактичних і протиепідемічних заходів під час догляду за тваринами, виробництва, переробки та реалізації продукції тваринництва, дотриманням усіма господарюючими суб'єктами вимог ветеринарних, санітарно-гігієнічних і санітарно-протиепідемічних правил і норм, а також контролем місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за їх дотриманням. З метою запобігання виникнення та поширення зооантропонозних інфекцій серед людей місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування: затверджують комплексні програми і плани профілактики та боротьби з цими інфекціями; затверджують правила утримання тварин у домашніх умовах, виділяють і облаштовують на територіях населених пунктів місця для їх вигулювання, забезпечують відлов, тимчасове утримання та регулювання чисельності бродячих тварин; забезпечують систематичне проведення дератизації на територіях населених пунктів, у місцях масового відпочинку населення та рекреаційних зонах.

У відповідності до п.п. 4, 6 Порядку проведення заходів, необхідних для скорочення чисельності тварин, які становлять небезпеку, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 425 від 28 вересня 2010 року, регулюванню чисельності підлягають безпритульні тварини, які заподіюють шкоду компонентам природного середовища, життю, здоров'ю та майну громадян, майну юридичних осіб; заподіюють шкоду сільському, лісовому, мисливському і (або) рибному господарству; завдають клопоту мешканцям населених пунктів; створюють загрозу чи перешкоджають транспортному руху, функціонуванню ліній електромережі, промислових і військових об'єктів; народилися з відхиленнями у фізичному розвитку, хворі або є носіями збудників хвороб, небезпечних для життя і здоров'я інших тварин чи людей; чисельність яких загрожує санітарно-епідеміологічному благополуччю населення; створюють загрозу виникнення епізоотій.

Положеннями ст. 24 Закону України "Про захист тварин від жорстокого поводження" встановлено, що собаки, незалежно від породи, належності та призначення, у тому числі й ті, що мають нашийники з номерними знаками і намордники, але знаходяться без власника на вулицях, площах, ринках, у скверах, садах, на бульварах, пляжах, у громадському транспорті, дворах та інших громадських місцях, вважаються безпритульними і підлягають вилову. Подальше обстеження виловлених безпритульних тварин, проведення процедур з ними і вирішення питання власності на них здійснюються відповідно до вимог статті 24 Закону України "Про захист тварин від жорстокого поводження".

Зі змісту зазначених норм вбачається, що з метою забезпечення для громадян України безпечного для життя і здоров'я навколишнього природнього середовища, на органи місцевого самоврядування зокрема покладений обов'язок по затвердженню відповідних програм по тимчасовому утриманню та регулювання чисельності бродячих тварин та забезпеченню відлову безпритульних тварин.

Як свідчать встановлені обставини справи, позивачем були отримані тілесні ушкодження внаслідок нападу саме безпритульної собаки, що зокрема підтверджується листом ММРЕМ ВАТ "Запоріжжяобленерго" від 06.01.2015 року та висновком №1914 від 18.02.2015 року.

Також, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується Відповідачем, Мелітопольською міською радою не була прийнята програма з охорони тваринного світу та регулювання чисельності безпритульних тварин в м. Мелітополі.

Наявність зазначених обставин у сукупності свідчить про недотримання Мелітопольською міською радою приписів чинного законодавства та як наслідок незабезпечення для жителів міста безпечного для життя і здоров'я навколишнього природнього середовища, що в свою чергу свідчить про обґрунтованість визнання його бездіяльності протиправною.

При цьому, як вбачається з оскаржуваної постанови, судом першої інстанції було помилково зазначено у резолютивній частині рішення про необхідність визнання протиправною бездіяльність Мелітопольської міської ради щодо невиконання вимог ст.ст.7, 15 Закону України "Про звернення громадян", оскільки під час розгляду справи, судовим органом було встановлено та Позивачем не оскаржено, що вимоги про визнання протиправною бездіяльності Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради відносно звернень від 05.01.2015 року та від 20.01.2015 року та невиконання обов'язків покладених на нього Порядком розслідування та обліку нещасних випадку невиробничого характеру є необґрунтованими.

Що стосується обґрунтованості стягнення з Мелітопольської міської ради завданої матеріальної та моральної шкоди, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність стягнення з Мелітопольської міської ради матеріальної шкоди у розмірі 447.85 грн. та моральної шкоди у сумі 3000.00 грн.

Суд апеляційної інстанції, встановивши зміст спірних правовідносин, вважає зазначені висновки обґрунтованими з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ч.1 ст.21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Положеннями п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року встановлено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, необхідно мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Також, відповідно до ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з п.3,5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 25.05.2001 року N 5, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Зі змісту зазначених правових норм та висновків Верховного суду України вбачається, що передумовою для зобов'язання суб'єкта владних повноважень відшкодувати фізичній особі завдану майнову та моральну шкоду є встановлення факту його вини у завданій шкоді та наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними бездіяльністю заподіювача.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з отримання Позивачем тілесних ушкоджень внаслідок нападу безпритульної собаки, нею були понесені витрати на придбання медикаментів у розмірі 447.85 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи товарними чеками.

Також, як вбачається з пояснень Позивача, нею були понесені моральні переживання у зв'язку з ушкодженням здоров'я, перенесений нервовий шок та змінено нормальний спосіб життя у зв'язку з необхідністю проходити медичні обстеження та лікування.

В свою чергу, як було встановлено судом апеляційної інстанції, завдані тілесні ушкодження Позивача були спричиненні протиправною бездіяльністю Мелітопольської міської ради, яка полягала у невиконанні нею приписів чинного законодавства та незабезпечення для жителів міста безпечного для життя і здоров'я навколишнього природнього середовища, зокрема шляхом забезпечення відлову безпритульних собак та створенню програм по регулюванню чисельності безпритульних тварин в м. Мелітополі.

Зазначена обставина свідчить про наявність причинного зв'язку між завданою Позивачу шкодою і протиправною бездіяльністю Відповідача.

Отже, виходячи з встановлених обставин справи та приписів чинного законодавства, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо необхідності стягнення з Мелітопольськоїм міської ради завданої Позивачу матеріальної шкоди у розмірі 447.85 грн. та моральної шкоди у сумі 3000.00 грн.

При цьому, відповідно до ст.201 КАС України, підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є: правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права; вирішення не всіх позовних вимог або питань.

В даному випадку, судом першої інстанції правильно по суті було вирішено спір між сторонами, але із помилковим зазначенням у резолютивній частині рішення висновків щодо порушення Відповідачем приписів Закону України "Про звернення громадян"

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15.09.2015 року підлягає зміні.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.201, ст.205, ст.207 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Мелітопольської міської ради Запорізької області - задовольнити частково

Постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15.09.2015 року - змінити, виклавши абзац 2 резолютивної частини у наступній редакції.

Визнати протиправною бездіяльність Мелітопольської міської ради у частині не виконання нею обов'язків, покладених на неї нормативно-правовими та іншими актами, що визначають її повноваження у сфері управлінської діяльності, а саме невиконання вимог ст. 24 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», ст. 16 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», п.п. 4, 6 Порядку проведення заходів, необхідних для скорочення чисельності тварин, які становлять небезпеку, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 425 від 28 вересня 2010 року, ст. 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», що призвело до порушення права ОСОБА_1 на охорону здоров'я на сприятливе навколишнє середовище.

В іншій частині Постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15.09.2015 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко