Справа № 804/5660/15
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2016-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2016 року м. Київ К/800/35764/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

суддів: Леонтович К.Г., Васильченко Н.В., Калашнікової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 2 червня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2015 року у справі №804/5660/15 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Дніпропетровська про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Дніпропетровська, в якому просив: визнати протиправною відмову управління ПФУ в Жовтневому районі у виплаті йому щомісячного довічного грошового утримання без оподаткування; зобов'язати відповідача не застосовувати відносно нього Закон України від 27.03.2014р. №1166-VII „Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" (далі-Закону України №1166), Закон України „Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" №71-VIII від 28.12.2014р. та виплачувати йому в подальшому щомісячне довічне грошове утримання без оподаткування будь-якої його частини.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він працював головою суду та суддею Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з квітня 1990р. по 31.12.2010р. Постановою Верховної Ради України від 02.12.2010р. №2762-V1 „Про звільнення суддів" його звільнено з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку. Відповідно ч.4 ст.43 Закону України „Про статус суддів" в редакції від 15.12.1992р., яка була чинною на момент його виходу у відставку, відповідачем було призначене звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання. Позивач вважає, що з лютого 2015р. його право на отримання звільненого від сплати податку щомісячного довічного грошового утримання відповідачем порушене, оскільки його довічне грошове утримання було зменшене відповідачем на 2 650,20 грн. у зв'язку з його оподаткуванням. На звернення позивача про виплату йому в подальшому щомісячного довічного грошового утримання без оподаткування будь-якої його частини відповідач у задоволенні вимоги відмовив.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 2 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2015 року, відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції і ухвалу суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судами норм матеріального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено, що позивач працював головою суду та суддею Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська.

Наказом Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська „Про відрахування судді ОСОБА_1" від 31.12.2010 р. №171-К позивача відраховано зі штату Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у зв'язку з виходом у відставку.

ОСОБА_1 відповідно ч.4 ст.43 Закону України „Про статус суддів" в редакції від 15.12.1992 р., яка була чинною на момент виходу позивача у відставку, призначене та виплачувалося звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання.

Позивач 09.02.2015 р. отримав довічне грошове утримання в меншому розмірі в сумі 16 164,20 грн., оскільки до цього часу отримував щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 17 549,10 грн..

ОСОБА_1 23.02.2015 р. звернувся до управління ПФУ в Жовтневому районі з заявою про роз'яснення причини зменшення йому суми довічного грошового утримання.

Листом від 06.03.2015 р. його було повідомлено про те, що у зв'язку з набранням чинності змін до Податкового кодексу України з 01.01.2015 р. податок на доходи фізичних осіб справляється з суми пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати.

Позивач 13.03.2015 р. звернувся до відповідача з заявою про виплату йому в подальшому щомісячного довічного грошового утримання без оподаткування будь-якої його частини, в задоволенні якої листом відповідача від 26.03.2015 р. № М-48 було відмовлено, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Суди першої та апеляційної інстанції, відмовляючи в позові послалися на ті обставини, що з прийняттям Закону України „Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання України" і Закону України „Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку віднесене щомісячне довічне грошове утримання, наведені закони є чинними та не визнані неконституційними, тому дії управлінням ПФУ в Жовтневому районі щодо оподаткування довічного грошового утримання позивача з 01.01.2015 р. відповідають діючому законодавству.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками суду апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Згідно обставин справи між сторонами виник спір щодо оподаткування довічного грошового утримання позивача з 01.01.2015 р.

Законом України „Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання України" із змінами, внесеними згідно із Законом України №1200-VII від 10.04.2014 р., п.п.164.2.19 п. 164.2 ст.164 Податкового кодексу України викладений в наступній редакції: до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, зокрема: суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно з законом, якщо їх розмір перевищує 10 000 грн. на місяць, в частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Цим же Законом підпункт „е" п.165.1.1 викладений в наступній редакції: до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: сума пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримувана платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, крім випадку, визначеного п.164.2.19 п.164.2 ст.164 цього Кодексу, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії не підлягають оподаткуванню чи оподатковуються в країні їх виплати.

Відповідно до Прикінцевих положень Закону України №1166 з 01.07.2014 р. законодавцем введена норма, яка передбачає оподаткування довічного грошового утримання суддів, яке перевищує 10 000 гр.

Згідно наведених положень Закону України „Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" №71-VIII від 28.12.2014 р., та набранням чинності змін до Податкового кодексу України, з 01.01.2015 р. податок на доходи фізичних осіб справляється з суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення.

Статтею 8 Закону України від 28.12.2014 р. №80-VІІІ „Про державний бюджет на 2015 рік" розмір мінімальної заробітної плати для працездатних осіб встановлений 1 218 грн. на місяць.

Тому базою оподаткування у 2015 р. є суми пенсій або щомісячного довічного грошового утримання у частині, що перевищує 3 654,00 грн. на місяць (1 218 грн. х 3).

Відповідно п.167.1 ст.167 ПК України із змінами відповідно до Закону України від 28.12.2014 р. №71-VІІІ, з 01.01.2015р. ставка податку становить 15% бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у п.п.167.2-167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті - мінімальна заробітна плата).

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм п.164.6 ст.164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20%.

Крім того, п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Прикінцевих положень ПК України в редакції Закону України №71-VІІІ від 28.12.2014р., з 01.01.2015 р., тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені п.162.1 ст.162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені ст.163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5% від об'єкта оподаткування.

Згідно до п.162.1 ст.162 ПК України платниками податку є: - фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; - фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; - податковий агент.

Об'єктом оподаткування резидента відповідно ст.163 ПК України є: - загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; - доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); - іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Конституційний Суд України в рішенні №4-зп від 03.10.1997 р. у справі №18/183-97 щодо офіційного тлумачення ч.5 ст.94 та ст.160 Конституції України (справа про набуття чинності Конституцією України) зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може одночасно регулюватися однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження відносно повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Вищенаведені норми Податкового кодексу не визнавалися неконституційними.

Враховуючи викладене, суди першої та апеляційної інстанції дійшли до вірного висновку про відсутність підстав задоволення позовних вимог.

Відповідно ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої та апеляційної інстанції винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 2 червня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: