Справа № 826/9689/13-а
Суддя: Бухтіярова І.О.
Дата ухвалення: 2016-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" січня 2016 р. м. Київ К/800/31021/14

Вищий адміністративний суд України у складі: головуючого судді Бухтіярової І.О., суддів Голубєвої Г.К., Приходько І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Коровай»

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2014 року

у справі № 826/9689/13-а

за позовом публічного акціонерного товариства «Коровай» (далі - позивач, ПАТ «Коровай»)

до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі - відповідач, ДПІ у Дарницькому районі ГУ Міндоходів у м. Києві)

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Коровай» звернулось у червні 2013 року до суду з адміністративним позовом до ДПІ у Дарницькому районі ГУ Міндоходів у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.01.2013 року № /556.

Постановою окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2013 року позов задоволено повністю.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2014 року постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2013 року скасовано, прийнято нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить змінити судове рішення суду апеляційної інстанції, залишивши судове рішення суду першої інстанції без змін. Вважає, що рішення суду апеляційної інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

З урахуванням неприбуття у судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі, та які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, відповідачем була проведена планова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2011 року по 30.09.2012 року, за результатами якої складено акт від 26.12.2012 року № 7523/2250/00381350, яким зафіксовані встановлені перевіркою порушення позивачем вимог, зокрема: п. п. 2.6, 2.8, 3.5, 2.11 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджене постановою Правління Національного Банку України від 15.12.2004 року № 637.

На підставі акту перевірки відповідачем 18.01.2013 року прийнято податкове повідомлення-рішення № /556 про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1 607 763,67 гривні.

В порядку адміністративного оскарження податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги повністю, дійшов висновку про те, що відповідачем неправомірно застосовано до позивача санкцію, що передбачена статтею 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних фінансових санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 року № 436/95, оскільки законодавець чітко передбачив можливість застосування штрафних санкцій виключно на підставі законів України.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову в позові, оскільки визнав висновки відповідача про наявність порушень, що стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення, правомірними. Крім того, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що до позивача правомірно було застосовано штрафні санкції, передбачені Указом Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 року № 436/95, оскільки він за своєю правовою природою є спеціальним правовим актом (актом законодавства) з питань встановлення відповідальності за недотримання вимог щодо ведення касових операцій.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.01.2013 року № /556 в частині застосування до позивача суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за несвоєчасне оприбуткування в касах готівки в розмірі 331 163,30 гривні та за перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах у розмірі 1 252 626,36 гривень, враховуючи наступне.

Порядок оприбуткування готівки в касах, у тому числі і під час розрахунків із застосуванням РРО (РК), визначено в п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 637 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 року за № 40/10320 (зі змінами та доповненнями) (далі - Положення № 637).

Відповідно до п. 2.6 Положення № 637, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК). Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Статтею 1 Указу Президента України від 12.06.1995 року № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» (далі - Указ № 436/95) установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються НБУ, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Враховуючи викладене, у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій або використанням розрахункової книги оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках реєстраторів розрахункових операцій (даних розрахункової книги) та відображення на їх підставі готівки у книзі обліку розрахункових операцій. Невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність.

Аналіз вищенаведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням розрахункової книги оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних розрахункової книги) та відображення на їх підставі готівки у КОРО.

Невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність (абзац третій статті 1 Указу № 436/95).

Як вбачається з матеріалів справи, перевіркою встановлено несвоєчасне оприбуткування позивачем готівкових коштів у книзі обліку розрахункових операцій на загальну суму 66 232,66 гривні.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно фіскального звітного чеку № 571, збереженого в КОРО № р/2 та виконаного о 06:52 19.03.2012 року, який роздрукований на РРО № , зареєстрованого на магазин, розташований за адресою: м. Луганськ, вул. Відродження, 5, сума розрахунків склала 1238,80 гривень. У книзі ОРО № р/2 у розділі 2 «Облік руху готівки та сум розрахунків» (графа 5) 18.03.2012 року виконано запис про рух готівки у сумі 1238,80 гривень. Облік готівкових коштів у КОРО № р/2 за 18.03.2012 року здійснено не на підставі фіскального звітного чеку № 571, виконаного 19.03.2012 року о 06:52 на РРО № .

Тобто, судом апеляційної вірно встановлено, що готівкові кошти, отримані за реалізовану продукцію, оприбутковані в КОРО не своєчасно, а саме не в режимі реального часу. З 15.07.2011 року по 27.07.2012 року було зафіксовано 46 аналогічних випадки.

Щодо посилання позивача в касаційній скарзі на те, що серед 46 випадків незабезпечення щоденного друкування на реєстраторах розрахункових операцій фіскальних звітних чеків мають місце такі, що скоєні більш ніж один рік з дати виявлення таких порушень, що не відповідає вимогам п. 1 ст. 238, ст. 250 Господарського кодексу України, які встановлюють терміни застосування адміністративно-господарських санкцій протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше одного року з дня скоєння порушення, що також не може враховуватися несвоєчасним оприбуткуванням готівкових коштів до КОРО, то колегія суддів касаційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 250 Господарського кодексу України, дія цієї статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби та митні органи.

При цьому, частина 2 ст. 250 ГК України вступила в законну силу з 01.01.2011 року згідно з доповненнями, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Податкового кодексу України» № 2756-VI від 02.12.2010 року.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони і інші нормативні правові акти не мають зворотної сили, за винятком випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Судами встановлено та вбачається з акту перевірки, що несвоєчасне оприбуткування в касах готівки позивачем сталося в період з 15.07.2011 року по 27.07.2012 року.

Отже, з огляду на встановлені судом апеляційної інстанції обставини щодо невиконання позивачем вищезазначених вимог, а саме не оприбуткування готівкових коштів на загальну суму 66 232,66 гривні, висновок податкового органу про порушення позивачем п. 2.6 Положення № 637, колегія суддів вважає обґрунтованим, а податкове повідомлення-рішення від 18.01.2013 року № /556 в частині застосування до позивача суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 331 163,30 гривні правомірним.

Відповідно до п. 2.7 Положення № 637, виходячи з потреби прискорення обігу готівкових коштів і своєчасного їх надходження до кас банків для підприємств, що здійснюють операції з готівкою в національній валюті, установлюються ліміт каси та строки здавання готівкової виручки (готівки) відповідно до вимог глави 5 цього Положення.

Відповідно до п. 2.8 Положення № 637, підприємства можуть тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) у межах, що не перевищують установлений ліміт каси. Готівкова виручка (готівка), що перевищує встановлений ліміт каси, обов'язково здається до банків для її зарахування на банківські рахунки. Відокремлені підрозділи підприємств - юридичних осіб можуть здавати готівкову виручку (готівку) безпосередньо до кас таких юридичних осіб або до будь-якого банку для її переказу і зарахування на банківські рахунки зазначених юридичних осіб. За відсутності банків готівкова виручка (готівка) для переказу на банківські рахунки підприємства (підприємця) може здаватися до операторів поштового зв'язку та небанківських фінансових установ, які в установленому законодавством порядку отримали ліцензію на переказ коштів без відкриття рахунку.

Здавання готівкової виручки (готівки) здійснюється самостійно (у тому числі із застосуванням платіжних пристроїв та через пункти приймання готівки) або через відповідні служби, яким згідно із законодавством надано право на перевезення валютних цінностей та інкасацію коштів.

Здавання готівкової виручки (готівки) може здійснюватися для зарахування на будь-який банківський рахунок підприємства (підприємця) на його вибір.

Пунктом 2.9 Положення № 637 передбачено, що готівкова виручка (готівка) підприємств (підприємців), у тому числі готівка, одержана з банку, використовуються ними для забезпечення потреб, що виникають у процесі їх функціонування, а також для проведення розрахунків з бюджетами та державними цільовими фондами за податками і зборами (обов'язковими платежами). Підприємства не повинні накопичувати готівкову виручку (готівку) у своїх касах понад установлений ліміт каси для здійснення потрібних витрат до настання строків цих виплат.

Відповідно вимог глави 5 Положення № 637:

пункт 5.1. Строки здавання підприємствами готівкової виручки (готівки) для її зарахування на рахунки в банках визначаються підприємством і встановлюються за погодженням з відповідним банком (у якому відкрито рахунок підприємства, на який зараховуються кошти) відповідно до таких вимог: а) для підприємств, що розташовані в населених пунктах, де є банки, - щодня (у день надходження готівкової виручки (готівки) до їх кас); б) для підприємств, у яких час закінчення робочого дня (зміни), що встановлений правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності відповідно до законодавства України, не дає змогу забезпечити здавання готівкової виручки (готівки) в день її надходження, - наступного за днем надходження готівкової виручки (готівки) до каси дня; в) для підприємств, що розташовані в населених пунктах, де немає банків, - не рідше ніж один раз на п'ять робочих днів.

Якщо підприємства працюють у вихідні та святкові дні і не мають змоги, через відсутність відповідної домовленості з банком на інкасацію, здати одержану ними за ці дні готівкову виручку (готівку), то вона має здаватися підприємствами до банку протягом операційного часу наступного робочого дня банку та підприємства.

Установлені згідно із зазначеними вимогами строки здавання готівкової виручки (готівки) підприємствами узгоджуються з банком і визначаються в договорах банківського рахунку між підприємствами та банками.

Якщо підприємство в окремі дні не має перевищення ліміту каси, то таке підприємство може в ці дні не здавати в установлені строки готівку;

пункт 5.2. Установлення ліміту каси проводиться підприємствами самостійно на підставі розрахунку встановлення ліміту залишку готівки в касі, що підписується головним (старшим) бухгалтером та керівником підприємства (або уповноваженою ним особою). До розрахунку приймається строк здавання підприємством готівкової виручки (готівки) для її зарахування на рахунки в банках, визначений відповідним договором банківського рахунку. Для кожного підприємства та його відокремленого підрозділу складається окремий розрахунок встановлення ліміту залишку готівки в касі.

Установлений ліміт каси затверджується внутрішніми наказами (розпорядженнями) підприємства. Дня відокремлених підрозділів ліміт каси встановлюється і доводиться до їх відома відповідними внутрішніми наказами (розпорядженнями) підприємства - юридичної особи;

пункт 5.3. Ліміт каси підприємства встановлюють на підставі розрахунку середньоденного надходження готівки до каси або її середньоденної видачі з каси, за рішенням керівника підприємства або уповноваженої ним особи;

пункт 5.4. Кожне підприємство визначає ліміт каси з урахуванням режиму і специфіки його роботи, віддаленості від банку, обсягу касових оборотів (надходжень і видатків) за всіма рахунками, установлених строків здавання готівки, тривалості операційного часу банку, наявності домовленості підприємства з банком на інкасацію тощо.

Пунктом 1.2 Положення № 637 визначено, що: ліміт залишку готівки в касі це граничний розмір суми готівки, що може залишатися в касі в позаробочий час; каса це приміщення або місце здійснення готівкових розрахунків, а також приймання, видачі, зберігання готівкових коштів, інших цінностей, касових документів; касова книга це документ установленої форми, що застосовується для здійснення первинного обліку готівки в касі.

Аналіз вищенаведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що відокремлені підрозділи підприємств - юридичних осіб можуть здавати готівкову виручку (готівку) безпосередньо до кас таких юридичних осіб або до будь-якого банку для її переказу і зарахування на банківські рахунки зазначених юридичних осіб. За відсутності банків готівкова виручка (готівка) для переказу на банківські рахунки підприємства може здаватися до операторів поштового зв'язку та небанківських фінансових установ, які мають ліцензію Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України на здійснення переказу коштів.

Таким чином, суд апеляційної інстанції правомірно вважає, що відокремлені підрозділи, а також структурні одиниці мають можливість вибору шляхів зарахування готівки на банківські рахунки. Тобто, якщо юридичною особою було прийнято рішення, що для обліку операцій з готівкою структурна одиниця буде вести самостійно касову книгу, то відповідно облік готівки ведеться по цій окремо взятій касовій книзі. Відповідно, ця структурна одиниця самостійно приймає та оприбутковує готівку у власній касовій книзі, оформляючи прибуткові касові ордери, видає готівку, оформляє видаткові касові ордери (відомості). Відповідно до вимог п. 2.8 Положення готівка, що перевищує ліміт каси, повинна здаватись для зарахування на банківський рахунок. Якщо структурна одиниця веде самостійно облік готівкових коштів та не здає їх до каси юридичної особи, то вона самостійно повинна здавати її для зарахування на банківський рахунок. А, отже, ця структурна одиниця повинна дотримуватися вимог щодо своєчасності здавання понадлімітної готівки.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, філією «Луганський хлібокомбінат» ПАТ «Коровай»: ведуться касові книги у касах хлібозаводів № 1, № 2, № 3, № 4 та застосовуються РРО на 27 господарських одиницях; встановлено ліміти залишку готівки у касах хлібозаводів № 1, № 2, № 3, № 4 та окремо на кожну господарську одиницю наказами головного підприємства - ПАТ «Коровай» на підставі розрахунків; господарські одиниці та каси хлібозаводів № 1, № 2, № 3, № 4 розташовані в населених пунктах, де є банки та мають строки здавання готівкової виручки (готівки) для її зарахування на рахунки в банках щодня; здавання готівкової виручки (готівки) здійснюється через відповідні служби, яким згідно із законодавством України надане право на перевезення валютних цінностей та інкасацію коштів.

Крім цього, судом апеляційної інстанції встановлено, що ліміт залишку готівки по філії «Луганський хлібокомбінат» ПАТ «Коровай» встановлено наказами ПАТ «Коровай» та додатками до них (у розрізі господарських одиниць), а саме: наказом № 146 від 31.12.2010 року «Про встановлення ліміту готівки» встановлено загальний ліміт у сумі 513 800,00 гривень; наказом № 122 від 30.09.2011 року «Про встановлення ліміту готівки» встановлено загальний ліміт у сумі 325 700,00 гривень; наказом № 139 від 28.10.2011 року «Про встановлення ліміту готівки» встановлено загальний ліміт у сумі 373 700,00 гривень; наказом № 170 від 30.12.2011 року «Про встановлення ліміту готівки» встановлено загальний ліміт у сумі 333 260,00 гривень; наказом № 38 від 25.05.2012 року «Про встановлення ліміту готівки» встановлено загальний ліміт у сумі 316 485,00 гривень.

При вибірковому дослідженні залишків готівки в касах хлібозаводів № 3, № 4 філії «Луганський хлібокомбінат» ПАТ «Коровай» було встановлено перевищення установлених лімітів залишку готівки на суму 613 696,90 гривень. Перевіркою дотримання встановленого ліміту каси на господарських одиницях встановлено випадки порушення розрахунку, щодо встановлення ліміту каси, тобто перевищення ліміту залишку готівки в касі (у сейфі РРО) кіоску філії «Луганський хлібокомбінат» ПАТ «Коровай», розташованому за адресою: м. Алчевськ, «Алчевський ринок», а саме: згідно розрахунку ліміту залишку готівки в касі на 01.11.2011 року до наказу № 139 від 28.10.2011 року «Щодо встановлення ліміту», підприємством визначено період найбільших надходжень у кіоску, розташованому за адресою: м. Алчевськ, «Алчевський ринок», які складають: за жовтень 2010 року - 7158,22 гривень; за листопад 2010 року - 6818,80 гривень; за грудень 2010 року - 7468,53 гривень. Робочих днів для даної господарської одиниці за вищезазначені місяці - 79.

Тобто, судом апеляційної інстанції вірно встановлено, що фактичні середньоденні надходження складають 271,46 гривня. Але філія «Луганський хлібокомбінат» ПАТ «Коровай» встановила ліміт залишку готівки в касі кіоску, розташованому за адресою: м. Алчевськ, «Алчевський ринок», у сумі 1200,00 гривень. Перевіркою зафіксоване перевищення ліміту готівки на суму 12 616,28 гривень по вказаній господарській одиниці.

Отже, з огляду на встановлені судом апеляційної інстанції обставини щодо перевищення позивачем ліміту в касах хлібозаводів № 3, № 4 та у кіоску розташованому за адресою: м. Алчевськ, «Алчевський ринок», висновок податкового органу про порушення позивачем п. 2.8 Положення № 637, колегія суддів вважає обґрунтованим, а податкове повідомлення-рішення від 18.01.2013 року № /556 в частині застосування до позивача суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 1 252 626,36 гривень правомірним.

Разом з тим, неможливо погодитися з висновком апеляційного суду про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.01.2013 року № /556 в частині застосування до позивача суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за витрачання готівкових коштів підзвітною особою, за умови не звітування у повному обсязі нею за раніше отримані під звіт кошти в розмірі 23 974,01 гривні.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та здійснивши системний аналіз чинного законодавства, вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для задоволення адміністративного позову в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.01.2013 року № /556 в частині застосування до позивача суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 23 974,01 гривні, однак встановив обставини справи помилився, вмотивувавши своє рішення іншими правовими підставами, ніж ті, які мали б бути визначені в даному випадку, враховуючи наступне.

У висновках акту перевірки зазначено про порушення позивачем п. 2.11 Положення № 637, а саме видача готівкових коштів під звіт без повного звітування щодо раніше виданих коштів.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в цій частині, суд апеляційної інстанції зазначив, що працівнику філії ОСОБА_1 були видані видатковим касовим ордером № 828 від 11.08.2011 року готівкові кошти у сумі 8050,62 гривень на господарські витрати. Звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, ОСОБА_1 складено 11.08.2011 року на суму 8050,61 гривень. Залишок невикористаної готівки у сумі 0,01 гривня до каси підприємства надійшли лише 07.09.2011 року.

У зв'язку з чим, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що позивачем було перевищено встановлений строк використання, виданої під звіт готівки, а саме, використання одержаних в установі банку готівкових коштів не за цільовим призначенням.

Проте, як вбачається з акту перевірки від 26.12.2012 року № 7523/2250/00381350 на аркуші 122 акту перевірки зазначено, що вибірковою перевіркою дотримання вимог положення № 637 щодо перевищення встановлених строків використання виданої під звіт готівки та використання одержаних в установі банку готівкових коштів не за цільовим призначенням порушень не встановлено.

Крім того, на думку колегії суддів розбіжність в 0,01 гривню у звітуванні за раніше отриманні під звіт суми не може вважатися звітом не у повному обсязі, оскільки згідно розрахункової квитанції № 4 від 11.08.2011 року було проведено розрахунки з постачальником послуг на суму 8050,62 гривень. Тобто в даному випадку не має місця звітування не у повному обсязі, а є факт арифметичної помилки.

Таким чином, висновки суду апеляційної інстанцій про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.01.2013 року № /556 в частині застосування до позивача суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 23 974,01 гривні не є обґрунтованими. А відтак, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.01.2013 року № /556 в частині застосування до позивача суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за витрачання готівкових коштів підзвітною особою, за умови не звітування у повному обсязі нею за раніше отримані під звіт кошти в розмірі 23 974,01 гривні підлягає залишенню в цій частині в силі, однак з вищенаведених мотивів, відповідно до ст. 226 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 220-231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Коровай» - задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2014 року у справі № 826/9689/13-а в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.01.2013 року № /556 в частині застосування до позивача суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за витрачання готівкових коштів підзвітною особою, за умови не звітування у повному обсязі нею за раніше отримані під звіт кошти в розмірі 23 974,01 гривні - скасувати, а постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2013 року у справі № 826/9689/13-а в частині задоволення позовних про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.01.2013 року № /556 в частині застосування до позивача суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за витрачання готівкових коштів підзвітною особою, за умови не звітування у повному обсязі нею за раніше отримані під звіт кошти в розмірі 23 974,01 гривні - залишити в силі.

В іншій частині постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2014 року у справі № 826/9689/13-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам та може бути переглянута з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: І.О. Бухтіярова

Судді: Г.К. Голубєва

І.В. Приходько