Справа № 810/3444/15
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2016-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/3444/15 Головуючий у 1-й інстанції: Панова Г.В. Суддя-доповідач: Грибан І.О.
У Х В А Л А

Іменем України

14 січня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючий-суддя Грибан І.О.

судді Беспалов О.О., Парінов А.Б.

за участі :

секретар с/з Артюхіна М.А.

пр-к апелянта Топор А.І.

позивач ОСОБА_4

розглянув в судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на постанову Київського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом про визнання протиправними дії Міністерства юстиції, в особі головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Д.Є., яка виразилась у винесенні рішення у формі постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження по виконавчому листу № 810/377/14-а по справі № 810/377/14-а, (ВП №48272752); зобов'язання Міністерство юстиції відмінити постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження по виконавчому листу № 810/377/14-а по справі № 810/377/14-а, (ВП №48272752); зобов'язання Міністерство юстиції відкрити виконавче провадження по виконавчому листу № 810/377/14-а по справі № 810/377/14-а, (ВП №48272752) згідно поданої заяви стягувача.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року позов задоволено частково: визнано протиправною та скасовано постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 27.07.2015 ВП № 48272752; зобов'язано Міністерство юстиції України, в особі Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повторно розглянути заяву ОСОБА_4 від 23.07.2015.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалене рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Київського окружного адміністративного суду від 27.03.2015 року в аміністративній справі № 810/377/14-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01.07.2015 року, задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 та визнано протиправною бездіяльність Міністра оборони України, що виявилась у невиконанні рішення Міністра оборони України від 16.02.1999 № 678/з, зобов'язано Міністра оборони України вжити заходів щодо виконання рішення Міністра оборони України від 16.02.1999 № 678/з про забезпечення полковника юстиції запасу ОСОБА_4 житлом для постійного проживання.

20.07.2015 року Київським окружним адміністративним судом, з метою звернення вказаного вище судового рішення до примусового виконання, видано виконавчий лист у даній справі.

23.07.2015 позивач звернувся до Державної виконавчої служби України з заявою про відкриття виконавчого провадження по зобов'язанню Міністра оборони України вжити заходів щодо виконання рішення Міністра оборони України від 16.02.1999 № 678/з про забезпечення полковника юстиції запасу ОСОБА_4 житлом для постійного проживання.

До вказаної заяви позивач надав оригінал виконавчого листа в адміністративній справі № 810/377/14-а та копію постанови Київського окружного адміністративного суду від 27.03.2015.

27.07.2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Д.Є. прийнято постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 810/377/14-а, виданого 20.07.2015.

Відповідач відмовив у відкритті виконавчого провадження, оскільки у пред'явленому на виконання виконавчому документі не зазначено ідентифікаційний код (номер) боржника.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що зазначення ідентифікаційного номеру боржника не є обов'язковим реквізитом виконавчого документа та його наявність визначена законодавцем альтернативно, лише якщо такі дані, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Статтею 19 вищенаведеного Закону передбачено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі:

- пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання;

- неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом;

- якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання;

- пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення;

- якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення;

- невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону;

- якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів;

- наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Отже, виконавче провадження здійснюється за виконавчим документом, який повинен відповідати вимогам Закону та мати всі необхідні реквізити.

Пунктом 3 частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у виконавчому документі зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, боржником у виконавчому листі визначено Міністра оборони України, тобто посадову особу, без зазначення конкретного прізвища, ім'я та по-батькові.

Виконавчий лист, який було пред'явлено позивачем до Державної виконавчої служби України містить відомості про найменування та місцезнаходження боржника, при цьому, щодо його ідентифікаційного коду (номера) зазначено, що такі відомості відсутні

За таких підстав, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виконавчий лист № 810/377/14-а відповідає вимогам статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» та містить всі необхідні дані для звернення його до виконання.

Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо протиправності постанови відповідача про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Щодо доводів апелянта про те, що речове право нерозривно пов'язане з особою (фізичною або юридичною) та той факт, що ідентифікацію фізичної особи можливо провести, зокрема, за реєстраційним номером облікової картки фізичної особи, то колегія суддів звертає увагу, що в даному випадку мав місце спір немайнового характеру. Судовим рішенням було зобов'язано посадову особу вчинити певні дії немайнового характеру.

На підставі вищенаведеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Щодо сплати судового збору, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до платіжного доручення від 20.10.2015 року № 2467, платник Міністерство Юстиції України, отримувач УК СУ у Печерському р-ні, банк отримувача ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО 820019, , рахунок № 1007, апелянтом оплачено судовий збір в розмірі 535,92 грн.

Разом з тим, за подання апеляційної скарги судовий збір мав бути сплачений в розмірі 80,39 грн.

Відповідно до п.1 ч.1 статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку про задоволення заяви про повернення судового збору в розмірі 455,53 грн., оскільки вказана сума була переплачена апелянтом.

Керуючись ч.1 ст.41, ст.ст. 160, 195, 196, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року - без змін.

Повернути Міністерству юстиції України з рахунку УДКСУ у Печерському районі № 1007, банк ГУ ДКСУ у м.Києві, МФО 820019, переплачену суму судового збору в розмірі 455,53 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя І.О.Грибан

Суддя О.О.Беспалов

Суддя А.Б.Парінов

Повний текст виготовлено - 18.01.2016 р.

.

Головуючий суддя Грибан І.О.

Судді: Беспалов О.О.

Парінов А.Б.