Справа № 804/14723/15
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2015-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Озерянської С.І.
при секретарі Пасічнику Т.В.
розглянувши в порядку письмового провадження м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДКОМ-ФОРТ" до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови в прийнятті митної декларації,-
Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Відносини, пов'язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 року).
Згідно із частиною 1 статті 7 Митного кодексу України, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності органів доходів і зборів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Згідно частин 1, 2, 3 статті 318 Митного кодексу України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.
Митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших законів України.
Митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Судом встановлено, що 12 вересня 2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю "БУДКОМ-ФОРТ" (Покупець) укладено Контракт №2806-UN/BF на поставку товару з компанією UNACOA S.P.A. Consortile, Феррара, Італія (Продавець), згідно п.1.1, 1.2. якого Продавець зобов'язується поставити товар, а Покупець прийняти його на умовах зазначених у цьому Контракті. Поставлений товар повинен бути виготовлений і поставлений партіями у повній відповідності до вимог, на умовах і по цінам, вказаним в Додатках і Специфікаціях до цього Контракту, які є його невід'ємною частиною.
Згідно специфікації №9 від 30.03.2015 року до зазначеного контракту товар: ківі у кількості 18 800 кг загальною вартістю 11 844 євро (0,63 євро/кг). Умова поставки - FCA, Феррара, Італія (Інкотермс-2010). Умова оплати - протягом 10 днів від дати митного оформлення товару в Україні.
Згідно специфікації №10 від 02.04.2015 року до зазначеного контракту товар: ківі Хейворд у кошиках у кількості 18 200 кг загальною вартістю 10 010 євро (0,55 євро/кг). Умова поставки - FCA, Феррара, Італія (Інкотермс-2010). Умова оплати - протягом 10 днів від дати митного оформлення товару в Україні.
Для здійснення митного оформлення товару, позивач надав до Дніпропетровської митниці ДФС митну декларацію №110100000/2015/206871 від 02.04.2015 року та №110100000/2015/207209 від 06.04.2015року, з наданням необхідних документів на підтвердження заявленої митної вартості товару за основним (першим) методом та додаткові документи, а саме:
1) декларація митної вартості з додатковим аркушем А (відповідно до якої складовими митної вартості зазначені ціна товару, витрати на транспортування до кордону України, витрати на страхування), з документами, що підтверджують числові значення (перелічені у гр.4 ДМВ);
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) № 2806-UN/BF від 12.09.2014 року, специфікація №9 від 30.03.2015 року та специфікація №10 від 02.04.2015 року;
3) рахунок-фактура (інвойс) №FT2/158 від 30.03.2015 року та рахунок-фактура (інвойс) №FT2/166 від 02.04.2015 року.
4) транспортні (перевізні) документи:
- на підтвердження перевезення товару, що надійшов за інвойсом №FT2/158 від 30.03.2015 року та вартості перевезення: договір комісії №1209/7 від 12.09.2014 року, договір перевезення вантажу №643 від 01.04.2013 року, договір перевезення №77 від 06.12.2013 року, CMR№242482 від 30.03.2014 року, заявка на перевезення №Доп від 20.03.2015 року, рахунок-проформа від 30.03.2015 року.
- на підтвердження перевезення товару, що надійшов за інвойсом №FT2/166 від 02.04.2015 року та вартості перевезення: договір комісії №1209/7 від 12.09.2014 року, договір перевезення вантажу №643 від 01.04.2013 року, договір перевезення №10/04/2013-1 від 10.04.2013 року, №13/01/2015 від 13.01.2015 року, №15 від 27.03.2013 року, CMR№350675 від 02.04.2015 року, заявка на перевезення №Доп від 25.03.2015 року, рахунок-проформа від 02.04.2015 року.
- заяви на страхування №143 від 30.03.2015 року та №145 від 03.04.2015 року та договір на страхування 043.0647415.254 від 26.09.2014 року.
Відповідач шляхом надіслання на адресу декларанта електронних повідомлень проінформував, що в наданих до митного оформлення документах містяться наступні розбіжності, а саме:
- шляхом перевірки наданих до митного оформлення документів встановлено, що у договорі комісії № 1209/7 від 12.09.2014 передбачено виплату комісійної винагороди у розмірі 0,2% від об'єму, поставок, але вартість товару у специфікаціях до зовнішньо-економічного контракту №9 від 30.03.2015 року та №10 від 02.04.2015 року не піддаються розрахунку згідно комісійної винагороди у розмірі 0,2%. Даний факт дає підстави вважати про не включення до митної вартості товару всіх складових;
- у наданому до митного оформлення прайс листі від 30.03.2015 року відсутні загальні характеристики товару, які можуть впливати на ціну, а саме: сорт ківі, рік врожаю, розмір та категорія.
- у заявах на страхування окремого перевезення №143 та №145 є посилання на перевантаження вантажу у Польщі, що не передбачено маршрутом перевезення, в калькуляції витрат на доставку та в розрахунках-проформах перевізника.
Відповідач вказав на необхідність надання в 10-ти денний строк наступних додаткових документів.
Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Отже, Митним Кодексом України чітко визначений перелік документів, який митний орган може додатково витребувати у декларанта. Також встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право витребування додаткових документів.
Такою умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини 2 статті 55 Митного кодексу України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів та зборів.
Митний орган зазначив про необхідність надання наступних документів:
- виписки з бухгалтерської документації;
- каталоги, специфікації виробника товару;
- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
Судом встановлено, що позивачем не було надано митному органу виписку з бухгалтерської документації через те, що оплата за товар відповідно до умов контракту відбувається протягом 10 днів від дати митного оформлення, тому на момент митного оформлення виписку з бухгалтерської документації надати було неможливо, оскільки в бухгалтерському обліку ТОВ "БУДКОМ-ФОРТ" на момент митного оформлення ще не відбулись зміни: товар не оприбутковано, оплата не відбулась.
Позивачем також зазначено, що він вважає неможливим подання інформації біржових організацій про вартість імпортованих товарів, оскільки вони за міжнародними торговими звичаями не є біржовими, та що митним органом були свідомо витребувані документи, які не могли бути в наявності у позивача та які не підтверджують митну вартість товару, отже і не могли бути умовою для визнання заявленої позивачем митної вартості.
Відповідач не визнав заявлену декларантом митну вартість товару та прийняв рішення № 110100000/2015/200053/1 від 03.04.2015р. про коригування митної вартості товару, згідно з яким відповідач провів коригування митної вартості товару, заявленої декларантом, та визначив цю вартість за резервним методом в розмірі 1,1684 євро/кг. та рішення № 110100000/2015/200054/1 від 07.04.2015р. про коригування митної вартості товару, згідно з яким відповідач провів коригування митної вартості товару, заявленої декларантом, та визначив цю вартість за резервним методом в розмірі 1,2188 євро/кг.
Митний орган у рішенні №110100000/2015/200053/1 від 03.04.2015р. про коригування митної вартості прийняв за основу визначення митної вартості раніше оформлену МД №100250001/2015/51 від 06.01.2015 року, а у рішенні №110100000/2015/200054/1 від 07.04.2015р. про коригування митної вартості прийняв за основу визначення митної вартості раніше оформлену МД №209120000/2015/801961 від 22.01.2015 року, проте не визначив, що за цією декларацію відбулося митне оформлення такого ж самого товару.
Для того, щоб відповідач здійснив митне оформлення товару та випустив його у вільний обіг (з метою уникнення збитків, які могли виникнути через затримку митного оформлення товару, викликану незгодою позивача з визначеною відповідачем митною вартістю товару), позивач сплатив митні платежі (податок на додану вартість) згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом та надав відповідачу фінансові гарантії сплати різниці між сумами митних платежів, обчислених згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, та сумами митних платежів, обчислених згідно з митною вартістю товару, визначеною відповідачем, шляхом внесення на рахунок відповідача грошової застави у розмірі вищезазначених різниць (підтвердженням вищезазначеної сплати митних платежів та надання фінансової гарантії є факт здійснення відповідачем митного оформлення товару згідно з вантажною митною декларацією №110100000/2015/207043 від 03.04.2015р. та вантажною митною декларацією №110100000/2015/207292 від 07.04.2015р.
Суд вважає доводи відповідача є безпідставними з огляду на наступне.
Так, щодо не включення позивачем до митної вартості товару всіх складових, відповідно до договору комісії № 1209/7 від 12.09.2014, яким передбачено виплату комісійної винагороди у розмірі 0,2% від об'єму поставок, тоді як вартість товару позивача у специфікаціях до зовнішньоекономічного контракту №10 та №9 не піддаються розрахунку згідно комісійної винагороди у розмірі 0,2% - суд зазначає наступне.
Відповідно до підпункту "а" п. 1 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати, понесені покупцем, - комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов'язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів. Однак відповідно до договору комісії № 1209/7 від 12.09.2014р. комісійна винагорода сплачується ТОВ "АТБ - маркет" (комітентом) на користь позивача (комісіонера), тобто позивач не несе жодних витрат на сплату цієї комісійної винагороди, оскільки є її отримувачем, а не її платником.
Виходячи з вищезазначеного суд вважає, що комісійна винагорода за договором комісії № 1209/7 від 12.09.2014р. не може і не повинна включатись до митної вартості товару, а отже, доводи відповідача про необхідність включення цієї комісійної винагороди до митної вартості товару, незрозумілість того, чи здійснено таке включення, та документальне не підтвердження декларантом числових значень складових частин митної вартості товару суперечать положенням Митного кодексу України та є не обґрунтованими.
Щодо відсутності у наданому до митного оформлення прайс листі б/н загальних характеристик товару, які можуть впливати на ціну, а саме: сорт ківі, рік врожаю, розмір та категорія тощо, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України прайс-лист не є документом на підставі якого визначаються складові митної вартості, а є додатковим документом, який митний орган може витребувати у випадках передбачених частиною 3 статті 53 Митного кодексу України.
Таким чином, оскільки, під час митного оформлення були надані зовнішньоекономічний контракт та специфікації до нього, і в них не були виявлені розбіжності чи інші недоліки, то за наявності контракту та специфікацій прайс-лист не є документом, що підтверджує числові значення складових митної вартості, тому, навіть, якщо б у ньому і були розбіжності, то це не позбавляє можливості митного органу визначити митну вартість на підставі наданих документів.
Таким чином, відомості, наведені в прайс-листах фірми - виробника товару, не мають імперативного характеру, а отже можуть прийматися митними органами лише до уваги як додаткове джерело інформації для прийняття рішення щодо правильності визначення митної вартості.
Щодо посилання на зазначений у заявах на страхування №№143, 145 факт перевантаження вантажу у Польщі, шо не передбачено маршрутом перевезення суд зазначає наступне.
Так, судом встановлено, що в заявах на страхування №143 від 30.03.2015 року та №145 від 03.04.2015 року в графі 4.7 «перевантаження вантажу» зазначено м. Ярослав, Польща, а місто перетину кордону України - м. Ягодин. Фактичний маршрут перевезення - м. Феррара, Італія - транзит Угорщина, місто перетину кордону - м. Чоп - м. Дніпропетровськ.
На підтвердження цього факту позивачем були надані листи від перевізників товару - ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2, інформація про яких також зазначена в CMR №242482 від 30.03.2015 року та CMR №350675 від 02.04.2015 року.
Крім того, у період дії гарантійних зобов'язань відповідачу було надано лист від страхової компанії Альфа Страхування вих.№130 від 04.06.2015 року, в якому страхова компанія повідомила про внесення змін у п.4.7 та п.4.11 заяв про страхування окремих вантажів №143 від 30.03.2015 року та №145 від 03.04.2015 року з наданням виправлених заяв, а також зазначила про те, що розмір страхового платежу не змінюється.
Також, позивачем до відповідача було надано листи №№11/08-1, 11/06-5 від 11.06.2015 року щодо підтвердження митної вартості товару заявленої позивачем та про скасування рішеннь про коригування митної вартості з поясненнями та наданням додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: бухгалтерські платіжні документи: заяви про купівлі іноземної валюти для розрахунку за контрактом №47 від 07.04.2015 року, №49 від 09.04.2015 року, платіжні доручення №47 від 07.04.2015 року, №49 від 09.04.2015 року, swift від 15.04.2015 року, від 10.04.2015 року; листи ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» №1486 від 27.05.2015 року та №1485 від 27.05.2015 року про підтвердження здійснення оплати за поставлений товар; виписки з бухгалтерської документації; лист №130 від 04.05.2015 року від ПАТ СК «Альфа Страхування» про підтвердження розміру страхового платежу; заяви на страхування №143 від 30.03.2015 року та №145 від 03.04.2015 року з виправленими помилками; листи від перевізників №1 від 02.06.2015 року та №638 від 02.06.2015 року; висновки експерта Дніпропетровської ТПП №ГО-1785 від 28.05.2015 року та №ГО-1787 від 28.05.2015 року; переклади митних декларацій країни відправлення, сертифікатів походження, фіто санітарного сертифікату.
Відповідно до частини 9 статті 55 Митного кодексу України у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів.
Проте, за результатами розгляду додатково наданих позивачем документів, відповідач не знайшов підстав для скасування прийнятих рішень про коригування митної вартості товару, про що повідомив позивача у листі №1430/10/04-50-25-02 від 17.06.2015 року.
При відмові у скасуванні рішення відповідач крім підстав, що зазначалися в рішенні про коригування митної вартості товару, послався на наступні обставини: 1) відомості в листах банку №1486 від 27.05.2015 року та №1485 віл 27.05.2015 року не відповідають відомостям, наведеним в листах ТОВ «Будком-Форт» від 11.06.2015 року №11/08-1, 11/06-2; 2) неприйняття до уваги висновки експерта Дніпропетровської ТПП.
Стосовно невідповідності відомостей в листах банку та листах позивача суд зазначає наступне.
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у листі №1485 від 27.05.2015 року підтвердив, що ТОВ «Будком-Форт» здійснило оплату грошових коштів в розмірі 11 844 євро згідно заяви про купівлю валюти №47 від 07.04.2015 року, платіжного доручення №47 від 07.04.2015 року та свіфта №TF0137229DNI0407 від 10.04.2015 року. Оплата була здійснена 10.04.2015 року на рахунок постачальника UNACOA S.P.A. CONSORTILE згідно контракту №2806-UN/BF від 12.09.2014 року, специфікації №9 від 30.03.2015 року, інвойсу №FT2/158 від 30.03.2015 року та митної декларації №207043 від 03.04.2015 року за продукти харчування.
Позивач листами №11/08-1, 11/06-2 від 11.06.2015 року надав вищевказані платіжні документи та лист ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».
Проте, відповідач в листі №1430/10/04-50-25-02 від 17.06.2015 року митний орган не наводить обґрунтованих доводів, які саме невідповідності є у листах позивача, про що вони свідчать, та яким чином впливають на рішення митного органу про невизнання митної вартості товару, визначеної позивачем.
Також стосовно посилання відповідача на те, що у наданих до митного органу висновках ТПП №ГО-1785, ГО-1787 від 28.05.2015 вартість товару італійського походження ґрунтується на інформації російського та казахського Інтернет-сайтів суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, є додатковим документом, який митниця може вимагати від декларанта в разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до п. 3 частини 3 статті 52 Митного Кодексу України декларанту надано право проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власті кошти.
Проводити на замовлення українських та іноземних підприємців експертизу, контроль якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) і визначати їх вартість згідно із статтею 11 Закону України № 671/97-ВР від 02.12.1997 "Про торгово-промислові палати в Україні" надано право Торгово-промисловим палатам.
Відповідно ч. 2 статті 11 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов'язковими для застосування на всій території України.
Неприйняття до уваги митним органом наданого позивачем експертного висновку не впливає на можливість підтвердження митної вартості товару, оскільки відповідачу надані всі документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України і в них розбіжностей, неповних даних не виявлено.
Окрім того, суд зазначає, що порядок визначення митної вартості товарів, методи визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України передбачено Митним кодексом України та іншими актами законодавства, прийнятими у відповідності до вимог цього Кодексу.
Так, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, в силу приписів статті 49 Митного кодексу України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною першою статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
При цьому, згідно з приписами пункту 2 частини другої статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Частиною четвертою статті 52 Митного кодексу України передбачено, що у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.
Відповідно до частини 1 - 3 статті 57 цього Кодексу, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Митний орган при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. Та обставина, що в митного органу наявна інформація про те, що ідентичний товар, розмитнювався раніше за іншою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за резервним методом.
Крім того, нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Таким чином, митний орган неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за резервним методом та прийняв рішення про коригування митної вартості товару.
Подані ТОВ "БУДКОМ-ФОРТ" документи чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною Контракту згідно з вимогами статті 58 Митного кодексу України.
Правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною Контракту, а також об'єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.
Крім того, застосувавши замість визначеного позивачем основного методу, другорядний резервний метод визначення митної вартості товару, відповідач не надав достатніх доказів неможливості застосування наступних, після основного методів визначення митної вартості товарів.
З аналізу наведених вище правових норм вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності.
Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено обов'язок декларанта подавати додаткові документи (за наявності) до визначеного частиною другою цієї статті загального переліку. При цьому такий обов'язок виникає у декларанта виключно у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами четвертою та п'ятою статті 54 Митного кодексу України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частина друга статті 54 Митного кодексу України).
Послідовність дій посадових осіб митного органу при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів під час здійснення їх митного контролю та митного оформлення визначено Методичними рекомендаціями щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затвердженими наказом Державної митної служби України від 13.07.2012 № 362.
Представником відповідача не надано достатніх доказів того, що подані ТОВ "БУДКОМ-ФОРТ" основні та додаткові документи не дозволяли митному органу у належний спосіб перевірити числове значення складових митної вартості товарів, відомості щодо їх ціни та використати основний метод визначення митної вартості за ціною контракту.
Документи, подані Товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ "БУДКОМ-ФОРТ" до митного органу з метою підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів, містять усю необхідну інформацію про вартість товару та транспортних послуг, а також реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
В силу приписів частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено).
Таким чином, суд дійшов висновку, що митний орган неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за резервним методом та прийняв рішення про коригування митної вартості товару і картку відмови у митному оформленні товарів.
Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За викладених обставин суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДКОМ-ФОРТ" до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішеннь про коригування митної вартості товару та карток відмови в прийнятті митної декларації - задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС №110100000/2015/200053/1 від 03.04.2015 року та №110100000/2015/200054/1 від 07.04.2015 року про коригування митної вартості товару.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська