Справа № 2а-2027/10
Суддя: Поглод О. В.
Дата ухвалення: 2010-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-2027/10
Провадження № -
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 грудня 2010 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області в складі: головуючого - судді Поглод О.В. з участю секретаря Боянівської Г М.

розглянувши в письмовому провадженні в місті Рогатині адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Рогатинському районі про визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання нарахувагги та виплатити підвищення до пенсії як дитині війни,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила зобовязати відповідача нарахувати та виплатити їй підвищення до пенсії як дитині війни за період з 01 січня 2007 року по 30 вересня 2010 року, а також проводити виплату перерахованої їй пенсії в подальшому.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що у звязку з визнанням Конституційним Судом України такими що не відповідають Конституції України відповідних положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якими була зупинена дія положень чинного законодавства України, на підставі якого їй було нараховано пенсію, відповідач зобовязаний був здійснити перерахунок пенсії, тобто привести у відповідність з рішенням Конституційного Суду України розмір виплаченої пенсії з врахуванням права на надбавку як дитині війни.

Позивач в судове засідання не зявилася, просить справу розглядати у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач, явку свого представника в судове засідання не забезпечив, просив розгляд справи проводити у відсутності представника управління Пенсійного фонду України в Рогатинському районі Івано-Франківської області, заявленого позову не визнає.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини .

Закон України "Про соціальний захист дітей війни" від 18 листопада 2004 року (зі змінами та доповненнями станом на час розгляду спірних правовідносин), який набрав чинності з 1 січня 2006 року, встановлює правовий статус дітей війни, визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідності до вимог ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має статус дитини війни, що підтверджується паспортними даними.

Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.І ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне

страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового

мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Частина 7 ст.9 КАС України, зазначає, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), тому поняття мінімальної пенсії за віком наведене у ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» можна застосувати для визначення розміру підвищення до пенсії відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Пунктом 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» було зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року у справі № 1-29/2007 про соціальні гарантії громадян був визнаний таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) пункт 12 статті 71, стаття 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19 грудня 2006 року , яким була зупинена на 2007 рік дія статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року, що набрав чинності з 1 січня 2008 року, стаття 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладена в новій редакції, яка передбачає, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто на 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Дані зміни також були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року№ 10-рп/2008.

Частиною 2 ст. 152 Конституції України передбачено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, з 09 липня 2007 року норми Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» та з 22 травня 2008 року норми Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік», які визнані рішеннями Конституційного Суду України неконституційними втратили чинність, а положення статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", у редакції цього Закону від 18 листопада 2004 року № 2195-IV, поновили свою дію з 09 липня 2007 року та діяли по 31 грудня 2007 року включно, та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року включно.

Статтею 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України "Про соціальний захист дітей війни" залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата позивачу у 2009 - 2010 роках підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні були проводитись відповідно до норм Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у редакції від 18 листопада 2004 року, чинній у 2009 - 2010 роках.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу підвищення до пенсії як дитині війни в 2007 році не виплачувалось, а в 2008 - 2010 роках виплачувалось, але у меншому розмірі (10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність).

Суд також вважає за необхідне наголосити, що відсутність бюджетного фінансування на виплату передбаченого Законом України «Про соціальний захист дітей війни» підвищення до пенсії, не може бути причиною невиконання відповідним субєктом владних повноважень покладених на нього зобовязань, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі Кечко проти України).

Частиною 2 статті 99 КАС України передбачено, що для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

А згідно вимог статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» , суми пенсій, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, суд приходить висновку про незаконність дій управління Пенсійного фонду України в Рогатинському районі Івано-Франківської області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно та з 22 травня 2008 року в розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком з врахуванням ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

На підставі ст. ст. 19, 22, 75, 92, 152 Конституції України, ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", ст. ст. З, 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та керуючись ст.ст.2-3,6,8-11,86, 158-163 КАС України, суд,

постановив :

Позов задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в Рогатинському районі Івано- Франківської області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно та з 22 травня 2008 року в розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком з врахуванням ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» протиправними.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Рогатинському районі Івано- Франківської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительці м. Рогатин вул. Галицька, 83/1 підвищення до пенсії як дитині війни за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно та нараховувати й виплачувати підвищення до пенсії починаючи з 22 травня 2008 року відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з

врахуванням ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуюча: Поглод О.В.