Справа № 203/5372/15-а (2-а/0203/122/2015)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2016-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 січня 2016 рокусправа № 203/5372/15-а провадження №2-а/0203/122/2015

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Добродняк І.Ю Бишевської Н.А.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 жовтня 2015 року у справі №203/5372/15-а (пр.2-а/0203/122/2015) за позовом ОСОБА_2 до т.в.о. начальника ВДА з обслуговування м.Дніпропетровська ГУМВС України в Дніпропетровській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 09.09.2015р., якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушень, передбачених ч.1. 2 ст.126 КУпАП. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на неправомірність оскарженої постанови, оскільки законодавством не передбачено обов'язковість наявності полісу цивільно-правової відповідальності для власників не механічних транспортних засобів - моторолерів, як не передбачено і необхідності отримання посвідчення для керування таким транспортним засобом.

Постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовлено. Постанова суду мотивована встановленими обставинами справи, які свідчать про правомірність та обґрунтованість оскарженої постанови з огляду на вимоги чинного законодавства, якими передбачено, по-перше: отримання посвідчення водія для керування мопедом (категорія А1); по-друге: обов'язкова реєстрація зазначених транспортних засобів (мопедів); в-третє: обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності водія такого транспортного засобу.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову. Апеляційна скарга обґрунтована посиланням на Європейську Конвенцію Про дорожній рух, якою, зокрема, визначено поняття «механічного транспортного засобу». Позивач вказує на те, що згідно з положеннями Конвенції транспортний засіб з двигуном внутрішнього згоряння та об'ємом не більше 50 куб.см. не відноситься до механічних транспортних засобів, а визначається як «велосипед з підвісним двигуном». Заявник апеляційної скарги вказує на те, що оскільки норми міжнародного права мають вищу юридичну силу по відношенню до національного законодавства, то його транспортний засіб - мопед не є механічним транспортним засобом та не потребує спеціальної категорії водійських прав (категорія А1), оскільки в розумінні Конвенції така категорія потрібна для водіїв легких мотоциклів.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач, керуючи мопедом «Хонда Діо» рама НОМЕР_1, об'єм двигуна 49 см3 (талон продавця мопеду від 02 травня 2012 року), 03 вересня 2015 року о 18 годин 30 хвилин рухався по вул. Героїв Сталінграду в м. Дніпропетровську, не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а також без полісу (сертифікату) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказане правопорушення було кваліфіковане інспектором ДАІ за ст.126 ч.1, 2 КУпАП як порушення п.2.1 Правил дорожнього руху, про що складено відповідний протокол (а.с.5, 19, 21).

09 вересня 2015 року відповідачем, на підставі складеного протоколу, у відношенні позивача винесено спірну постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №455609, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.126 ч.ч.1, 2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень. (а.с.6).

Правомірність та обґрунтованість постанови у справі про адміністративне правопорушення є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду судового рішення колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав вважати оскаржене рішення відповідача таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Так, об'єктивна сторона правопорушень, які передбачені ч.1, 2 ст.126 КУпАП полягає, зокрема, у керуванні транспортним засобом особою, яка не має права керувати таким транспортним засобом; керування транспортним засобом особою, яка не має поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Вказуючи на неправомірність притягнення до адміністративної відповідальності за вказані правопорушення, позивач, у заявленому позові, посилався на те, що він не був зобов'язаний мати посвідчення на керування транспортним засобом та поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, оскільки його транспортний засіб - мопед, не є механічним транспортним засобом, лише відносного якого, за позицією позивача, поширюються вимоги закону щодо необхідності наявності вказаних документів.

Правильно встановивши підстави заявленого позову, суд першої інстанції надав їм належну правову оцінку.

Так, суд першої інстанції правильно виходи з того, що спірні правовідносини між сторонами регулюються нормами Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306, Законом України «Про дорожній рух», Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою КМУ від 07.09.1998 року №1388, (далі Порядок), Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою КМУ від 08.05.1993 року №340, (далі Положення).

Відповідно до ст.15 Закону України «Про дорожній рух» (в редакції, чинній на час вчинення позивачем оспорюваного ним правопорушення), п.2, 3, 18, 21 Положення особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії. Транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на певні категорії, одна з яких категорія A1 мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об'ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт. Посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорій A1 видаються особам, які склали в центрі Державтоінспекції теоретичний і практичний іспити.

Таким чином, вказаними нормами права передбачена необхідність отримання посвідчення водія (категорія 1) у разі керування транспортним засобом (зокрема, мопедом), який має двигун з робочим об'ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Згідно із ст.34 Закону України «Про дорожній рух» (в редакції, чинній на час вчинення позивачем оспорюваного ним правопорушення), п.1, 7, 8, 16 Порядку (в редакції, чинній на час вчинення позивачем оспорюваного ним правопорушення), власники мопедів, як транспортних засобів, та особи, які використовують їх на законних підставах з 29 грудня 2009 року (дати набрання законної сили постановою КМУ від 23 грудня 2009 р. №1371 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», якою внесено зміни до Порядку) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) мопеди із отриманням відповідного свідоцтва та номерних знаків протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання мопедів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. Експлуатація мопедів, що не зареєстровані (не перереєстровані) та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам забороняється.

Отже, на власників мопедів покладено обов'язок щодо реєстрації свого транспортного засобу із отриманням відповідного свідоцтва та номерних знаків. При цьому, законом імперативно визначено, що експлуатація мопедів, які не зареєстровані (не перереєстровані) та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам забороняється.

Згідно з положеннями ст.ст.1, 3-5, 10, 17, 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час вчинення позивачем оспорюваного ним правопорушення) власники мопедів, як наземних транспортних засобів, які підлягають обов'язковій державній реєстрації та обліку, зобов'язані укласти із страховиками договори (страховий поліс) обов'язкового страхування своєї цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу. Контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідним підрозділом МВС України при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод. При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів МВС України на їх вимогу.

Таким чином, законодавством передбачене і обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників мопедів, як наземних транспортних засобів.

З огляду на зазначені норми національного законодавства, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушень, які передбачені ч.1, 2 ст.126 КУпАП.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на положення Європейської Конвенції Про дорожній рух не спростовують обґрунтованість висновків суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, обґрунтовуючи свою позицію позивач посилається на те, що згідно з положеннями вказаної конвенції транспортний засіб з двигуном внутрішнього згоряння та об'ємом не більше 50 куб.см. не відноситься до механічних транспортних засобів, а визначається як «велосипед з підвісним двигуном». В той же час, позивач не враховує, що згідно ст..1 Конвенції, в якій визначено термін «велосипед з підвісним двигуном» зазначено, що Договірні сторони можуть не вважати велосипедами з підвісними двигунами у відповідності зі своїм національним законодавством ті транспортні засоби, які не мають характеристик велосипедів відносно можливостей їх використання, зокрема, можливості приведення їх до руху за допомогою педалей.

Таким чином, зазначена Конвенція не позбавляє Договірні сторони повноважень щодо самостійного визначення того чи іншого транспортного засобу як «велосипед з підвісним двигуном».

Транспортний засіб позивача - мопед «Хонда Діо» рама НОМЕР_1, об'єм двигуна 49 см3 не має таких технічних характеристик, які б характеризували його транспортний засіб як «велосипед з підвісним двигуном», зокрема, не має технічної можливості приведення його до руху за допомогою педалей.

Отже, національне законодавство, у спірному випадку, не суперечить правилам міжнародної угоди.

Безпідставними, на думку колегії суддів, є і доводи позивача щодо невідповідності положень національного законодавства, в частині необхідності отримання посвідчення водія (категорія 1) у разі керування транспортним засобом (зокрема, мопедом), вимогам зазначеної Конвенції. Так, позивач посилається на те, що додатком 6 до Конвенції визначено необхідність отримання вказаної категорії посвідчень лише для керування легких мотоциклів - мотоциклів з робочим об'ємом до 125 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 11 кВт. В той же час, позивач не враховує, що положення зазначеної Конвенції не визначають такого поняття як «мопеди», «моторолери», тому стверджувати про те, що вимога національного законодавства щодо необхідності отримання посвідчення водія (категорія 1), у разі керування транспортним засобом (зокрема, мопедом), суперечить положенням міжнародної угоди, підстав не існує.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 жовтня 2015 року у справі №203/5372/15-а (пр.2-а/0203/122/2015) - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

(Повний текст ухвали виготовлено 16.01.2015р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська