Справа № 820/11568/15
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2016-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

13 січня 2016 р. № 820/11568/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Зінченко А.В.,

При секретарі - Алавердян Е.А.

За участі:

Представника позивача - ОСОБА_1

Представника відповідача - Соляник І.В.

Представника ІІІ - особи - Мельниченка В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, з участю третьої особи Державної казначейської служби України, про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_4, звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, з участю третьої особи Державної казначейської служби України, в якій, після уточнення позовних вимог просить суд визнати бездіяльність відповідачів - Головного управління МВС України в Харківській області щодо не виплати одноразової грошової допомоги при звільненні із та не виплати грошової компенсацію за всі не використані дні щорічних відпусток - противоправною; стягнути з Головного управління МВС України в Харківській області на користь позивача одноразову грошової допомогу при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, а саме за 14 років; стягнути з Головного управління МВС України в Харківській області на користь позивача грошову компенсацію за всі не використані дні щорічних відпусток, а саме за 2003 , 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2013, 2015 роки; стягнути з Головного управління МВС України в Харківській області на користь позивача середній заробіток за весь час затримки, належних позивачеві коштів по виплаті на день звільнення , по день фактичного розрахунку; стягнути з Головного управління МВС України в Харківській області на користь позивача моральну шкоду в розмірі 20 000 гривень; стягнути з Головне управління МВС України в Харківській області на користь позивача судові витрати пов'язанні з розглядом справи, а саме витрати на правову допомогу в розмірі 22 048 гривен.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що ОСОБА_4, з 2003 року по 05.11.2015 рік працювала в органах та підрозділах Головного управління МВС України в Харківській області.

Відповідно до наказу № 594 о/с від 05.11.2015 Головного управління МВС України в Харківській області, 06.11.2015 ОСОБА_4 була звільнена у запас Збройних Сил за пунктом 64 "Г" (через скорочення штатів) у відповідності з пунктами 10 та 11 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію", та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

У відповідності до вказаного наказу позивачеві повинні були виплатити одноразову вихідну грошову допомогу за 14 років 08 місяців.

19.11.2015 року позивач отримав лист (вих. № 7/14970 від 06.11.2015) за підписом начальника Управління кадрового забезпечення Головного Управлінні МВС України в Харківській області ОСОБА_5, в якому зазначено, щоб вона прибула до кабінету № 354 УКЗ ГУМВС України в Харківській області для отримання належних їй документів та проведення зі нею остаточного розрахунку.

20.11.2015 позивач прибула до вказаного кабінету, але зі нею не було проведено ні якого розрахунку та до теперішнього часу вихідну грошову допомогу за 14 років 08 місяців та грошову компенсацію за всі не використані дні щорічних відпусток не виплачено.

Того ж числа ОСОБА_4, написала заяву щоб з нею провели остаточний розрахунок.

Відповідно до листа за вих. № 7/Б-2аз від 20.11.2015 Головного управління Національної поліції в Харківської області, в якому вказано, що повідомити конкретну дату виплати позивачеві одноразової допомоги не можливо.

У зв'язку з чим вважаючи порушеними свої права, свободи та інтереси в частині невиплат відповідачем відповідної суми коштів, позивач вважає за необхідне стягнути з зазначені грошові суми у судовому порядку.

В судовому засіданні представник позивача просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник 3-ї особи в судовому засіданні проти позову заперечував та просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, встановив наступні обставини.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_4 наказом ГУМВС України в Харківській області України в Харківській області від 05.11.2015 р. № 594 о/с звільнена за ст. 64 «Г» (через скорочення штатів). На час звільнення ОСОБА_4 перебувала у відпустці по догляду за дитиною.

Встановлено, що відпустка по догляду за дитиною з 30.03.2015 р. по 30.09.2015 р. без збереження заробітної плати була надана на підставі наказу ГУМВС від 06.06.2015 р. № 199 о/с.

Також, відпустка по догляду за дитиною з 01.10.2015 р. по 01.04.2016 р. без збереження заробітної плати була надана на підставі наказу ГУМВС від 20.10.2015 р. № 564 о/с.

Суд вказує, що 07.11.2015 року набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію».

Пунктом 8 прикінцевих та перехідних положень визначено, що з дня опублікування Закону всі працівники міліції вважаються такими, що попереджені про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що оскільки ОСОБА_4 не подавала рапорту до ГУМВС України в Харківській області про бажання вступити на службу до Національної поліції її було звільнено.

Щодо вимоги визнати бездіяльність відповідачів - Головного управління МВС України в Харківській області щодо не виплати одноразової грошової допомоги при звільненні.

Відповідно до вимог ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією. З огляду на конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерела права, реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Суд вказує, що виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби передбачена ч.1 статтею 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам рядового, сержантського, старшинською та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, У разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв'язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

В порушення вказаної норми відповідачем не здійснено виплату одноразової грошової допомоги при звільненні, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині та приймає рішення щодо зобов'язання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області виплатити ОСОБА_4 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі встановленому ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Також суд вказує, що статтею 18 Закону України «Про міліцію», який діяв на час звільнення ОСОБА_4, встановлено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентується Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету міністрів України. Згідно п.56 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29 липня 1991 р. № 114, яке було чинним на час звільнення позивача, особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства. Позивача звільнено 06.11.2015 р., отже її вимоги щодо виплати грошової компенсації за всі невикористані щорічні відпустки, на думку суду, є безпідставними.

Щодо компенсації за невикористану відпустку у 2015 році, то відповідно до законодавства (ст. 75 КЗпП) щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік. Позивач в 2015 році фактично працювала лише З місяці, тому не набула права на відпустку у 2015 році.

Щодо вимоги про виплату моральної шкоди, суд вказує, що в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити, так як в ході розгляду справи не встановлено наявність психологічних страждань позивача та їх причинний зв"язок з діями відповідача.

Також суд вказує, що відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

А згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При зазначених обставинах, суд вважає вимоги позивача частково правомірними та такими, що частково ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, а тому підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 94, 160-163, 167, 254 КАС України , суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області щодо не виплати ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги при звільненні.

Зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області виплатити ОСОБА_4 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі встановленому ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня отримання копії постанови в повному обсязі апеляційної скарги.

Постанову у повному обсязі виготовлено 15 січня 2016 року.

Суддя А.В. Зінченко