Справа № 821/154/15-а
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2016-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2016 року м. Київ К/800/47868/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Головуючого судді Малиніна В.В.,
суддів Ситникова О.Ф., Швеця В.В.
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргузборів суддів Дніпровського районного суду м. Херсона та приєднаної до неї заступника голови Дніпровського районного суду м. Херсона Іванищук Андрія Анатолійовича на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року у справі за позовом судді Дніпровського районного суду м. Херсона Гордимова Анатолія Володимировича до Дніпровського районного суду м. Херсона, зборів суддів Дніпровського районного суду м. Херсона, треті особи: заступник голови Дніпровського районного суду м. Херсона Іванищук Андрій Анатолійович, секретар судового засідання Дніпровського районного суду м. Херсона ОСОБА_10 про визнання дій протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

Суддя Дніпровського районного суду м. Херсона Гордимов А.В. звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпровського районного суду м. Херсона, зборів суддів Дніпровського районного суду м. Херсона (ухвала суду першої інстанції про залучення відповідача від 12 лютого 2015 року), треті особи секретар судового засідання Дніпровського районного суду м. Херсона ОСОБА_10, заступник голови Дніпровського районного суду м. Херсона Іванищук Андрій Анатолійович, у якому з урахуванням уточнень, просив: визнати протиправним та скасувати розпорядження №3 від 14 січня 2015 року, видане в.о. голови Дніпровського районного суду м. Херсона Іванищуком А.А.; визнати нечинним акт перевірки № б/н від 21 січня 2015 року, затверджений в.о. голови Дніпровського районного суду м. Херсона Іванищуком А.А.; визнати протиправним та скасувати рішення зборів суддів Дніпровського районного суду м. Херсона № 8 від 22 січня 2015 року.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року у задоволені позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано. Адміністративний позов судді Дніпровського районного суду м. Херсона Гордимова Анатолія Володимировича задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано розпорядження виконуючого обов'язки голови Дніпровського районного суду м. Херсона Іванищука Андрія Анатолійовича № 3 від 14 січня 2015 року. Визнано протиправним та скасовано п. 2 та п. 3 рішення зборів суддів Дніпровського районного суду м. Херсона від 22 січня 2015 року № 8. У задоволені інших позовних вимог - відмовлено.

Вважаючи, що рішення суду апеляційної інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, збори суддів Дніпровського районного суду м. Херсона звернулось до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, до якої в подальшому приєднався заступник голови Дніпровського районного суду м. Херсона Іванищук Андрій Анатолійович, в якій просятьйого скасувати, залишивши рішення суду першої інстанції в силі.

Інші учасники судового процесу правом на надання письмових заперечень чи доповнень до вказаної касаційної скарги, шляхом надіслання їх на адресу Вищого адміністративного суду України, не скористались.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Перевіривши правильність застосування судомапеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга заявників підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судами встановлено, що 14.01.2015 року в.о. голови Дніпровського районного суду м. Херсона Іванищуком А.А. було видане розпорядження яким з метою перевірки причин не фіксування судових засідань при розгляді цивільних справ доручено провести внутрішню перевірку роботи секретаря судового засідання ОСОБА_10 за результатами звіту форми 2-Ц. Також, даним розпорядженням створено комісію для проведення перевірки у складі: керівник апарату суду Усачова Т.А., старший секретар суду Гром О.Г., помічник голови суду Ткаченко В.Ю., за результатом якої складено акт від 21.05.2015 року.

З даного акта вбачається, що за результатами перевірки встановлено наступне: за показниками річного звіту форми 2-Ц, який формується автоматично КП «Д-3» за участю секретаря судового засідання ОСОБА_10 розглянуто 178 цивільних справ позовного та окремого провадження; секретарем судового засідання ОСОБА_10 здійснено фіксування судового процесу технічними засобами в 1 (одній) цивільній справі; відповідно до пояснень, наданих ОСОБА_10, при розгляд цивільних справ, безпосередньо суддя приймав рішення про не застосування фіксування судових засідань за допомогою технічних засобів, оскільки клопотань від учасників процесу про обов'язкове їх застосування не надходило. Відповідно до вищевикладеного комісія прийняла рішення: обговорити дане питання на виробничій нараді з працівниками апарату суду, рекомендувати для обговорення на зборах суддів Дніпровського районного суду м. Херсона; наголосити секретарю судового засідання ОСОБА_10 на дотриманні вимог ЦПК України, посадової інструкції; рекомендувати проведення повторної перевірки роботи секретаря судового засідання щодо фіксації справ цивільної категорії.

22.01.2015 року на зборах суддів Дніпровського районного суду м. Херсона було розглянуто та обговорено питання №10 порядку денного (обговорення питання роботи секретарів судового засідання щодо фіксації судових справ) та прийнято рішення №8, яким вирішено: прийняти до уваги показники звіту форми 2-Ц щодо фіксації судових засідань; звернути увагу секретаря судового засідання ОСОБА_10 на усунення недоліків у роботі щодо фіксації цивільних справ; рекомендовано комісії у складі керівника апарату, старшого секретаря, помічника голови суду провести повторну перевірку роботи секретаря судового засідання ОСОБА_10 щодо фіксації процесу через 2 тижні.

Не погоджуючись із вказаними актами заступника голови суду, комісії по проведенню перевірки та рішенням зборів суддів позивач звернувся до суду.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується колегія суддів Вищого адміністративного суду України, що розпорядження в.о. голови Дніпровського районного суду м. Херсона Іванищука А.А. № 3 від 14 січня 2015 року яким, з метою перевірки причин не фіксування судових засідань при розгляді цивільних справ доручено провести внутрішню перевірку роботи секретаря судового засідання ОСОБА_10, сам факт проведення перевірки який зафіксований актом від 21 січня 2015 року, не містить обставин та посилань на конкретні норми законодавства. При цьому, апеляційний суд відмовив у задоволені позовної вимоги щодо визнання нечинним вказаного акту перевірки, оскільки він не є актом індивідуально дії.

Разом з тим, оскаржуване рішення суду також містить висновки, що пункти 2 та 3 рішення зборів суддів Дніпровського районного суду м. Херсона від 22 січня 2015 року № 8, - є непроцесуальним впливом на суддю з боку інших суддів, в тому числі тих, що обіймають адміністративні посади в суді.

Однак, задоволення позовних вимог визначених щодо зборів суддів Дніпровського районного суду м. Херсона, на думку суду касаційної інстанції є помилковими, з огляду на наступне.

Стаття 129 Конституції України визначає, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

Для вирішення питань внутрішньої діяльності судів діє суддівське самоврядування (ч. 2 ст. 130 Конституції).

Гарантії незалежності суддів, а також відповідальність за втручання у здійснення правосуддя та вплив на суд або суддів у будь-який спосіб закріплені також статтею 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. № 2453-VІ (далі - Закон № 2453-VІ).

Конституцією України ( ч. 2 ст. 130) та Законом № 2453-VІ (ч. 4 ст. 6) передбачено, що для вирішення питань внутрішньої діяльності судів діє суддівське самоврядування.

Відповідно до ст. 124 Закону № 2453-VІ суддівське самоврядування є однією з гарантій забезпечення самостійності судів і незалежності суддів, діяльність якого, зокрема має сприяти створенню належних організаційних та інших умов для забезпечення нормальної діяльності судів і суддів, утверджувати незалежність суду, забезпечувати захист суддів від втручання в їхню діяльність. До питань внутрішньої діяльності судів належать питання організаційного забезпечення судів та діяльності суддів, соціальний захист суддів та їхніх сімей, а також інші питання, що безпосередньо не пов'язані із здійсненням правосуддя.

Суддівське самоврядування в Україні здійснюється, зокрема, через збори суддів місцевого суду (ч. 1 ст. 125 Закону № 2453-VІ). Збори суддів - зібрання суддів відповідного суду, на якому вони обговорюють питання внутрішньої діяльності цього суду та приймають колективні рішення з обговорюваних питань (ч. 1 ст. 126 Закону № 2453-VІ).

Статтею 2 КАС України установлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 КАС України справу адміністративної юрисдикції визначено як переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до адміністративного суду може звернутися фізична або юридична особа, права, свободи чи інтереси якої порушено суб'єктом владних повноважень у зв'язку із винесенням останнім рішення (нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії), вчиненням дій або невчинення дій, які повинні бути вчинені в межах повноважень органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхньої посадової чи службової особи, іншого суб'єкта при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Вимоги позивача повинні стосуватися захисту або відновлення його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єкта владних повноважень.

Одним із відповідачів у даній справі є орган суддівського самоврядування, тобто орган, який при прийнятті рішень не виконує владних управлінських функцій.

Таким чином, спір, предметом якого є рішення органу суддівського самоврядування, не є публічно-правовим і не підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції, наведене в пункті 1 частини 1 статті 3 КАС, оскільки вимоги позивача не стосуються захисту його прав у сфері публічно-правових відносин. Компетенція адміністративних судів, установлена статтею 17 КАС, на цюпозовну вимогу не поширюється.

При цьому, заслуговують на увагу доводи заявника касаційної скарги, з посиланням на Постанову Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року №17, де зазначено, що він як орган суддівського самоврядування при прийнятті оскаржуваного рішення та або його частини, не є суб'єктом владних повноважень і не може бути відповідачем у адміністративних справах.

Таким чином, з врахуванням положення пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України, де передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, справа в частині позовних вимог визначених позивачем до зборів суддів Дніпровського районного суду м. Херсона про визнання протиправним та скасування рішення зборів суддів Дніпровського районного суду м. Херсона № 8 від 22 січня 2015 року підлягає закриттю.

За правилами ч.1 ст.228 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 157, 210, 220, 222, 223, 224, 228, 230, 231 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу зборів суддів Дніпровського районного суду м. Херсона та приєднаної до неї заступника голови Дніпровського районного суду м. Херсона Іванищук Андрій Анатолійовичзадовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року у справі за позовом судді Дніпровського районного суду м. Херсона Гордимова Анатолія Володимировича до Дніпровського районного суду м. Херсона, зборів суддів Дніпровського районного суду м. Херсона, треті особи: заступник голови Дніпровського районного суду м. Херсона Іванищук Андрій Анатолійович, секретар судового засідання Дніпровського районного суду м. Херсона ОСОБА_10 про визнання дій протиправними змінити.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року в частині задоволення позовних вимог до зборів суддів Дніпровського районного суду м. Херсона про визнання протиправним та скасування рішення зборів суддів Дніпровського районного суду м. Херсона № 8 від 22 січня 2015 року скасувати та в цій частині провадження у справі закрити.

В решті постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та не підлягає перегляду.

Головуючий суддя В.В. Малинін

Судді: О.Ф. Ситников

В.В. Швець