Справа № 317/2469/15-а
Суддя: Яркіна С. В.
Дата ухвалення: 2016-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №317/2469/15-а
№/п 2-а/317/3/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 року Запорізький районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Яркіної С.В.,

при секретарі - Пономарчук О.В.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Володимирівської сільської ради про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення субєкта владних повноважень та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Володимирівської сільської ради про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення субєкта владних повноважень та зобовязання вчинити певні дії, зазначивши, що він є громадянином України та з метою реалізації свого конституційного і законного права на отримання земельної ділянки для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд у межах с. Володимирівське, Запорізького району Запорізької області звернувся із відповідним клопотанням до Володимирівської сільської ради та доданими до нього графічними матеріалами для отримання земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у с. Володимирівське.

На зазначене клопотання відповідачем прийнято рішення № 20 від 05.09.2013 р., яким безпідставно, на думку позивача, та незаконно відмовлено в його задоволенні.

Не погоджуючись з даним рішенням позивач звернувся з адміністративним позовом до суду. Суд задовольнив позовні вимоги. Постановою Запорізького районного суду Запорізької області від 02.12.2014 р. визнано незаконним та скасовано рішення Володимирівської сільської ради № 20 від 05.09.2013 р. та зобовязано Володимирівську сільську раду розглянути на пленарному засіданні клопотання відповідно до чинного законодавства.

На виконання постанови суду Володимирівська сільська рада формально винесла клопотання позивача на розгляд сесії де винесено рішення від 22.05.2015 р. № 57, яким на думку позивача відповідач повністю проігнорував постанову суду, тому як йому повторно відмовлено в задоволенні його клопотання безпідставно. Крім того, відповідачем при винесенні даного рішення, використано недіючу норму закону.

В обґрунтування своєї відмови відповідач не вказав жодної підстави, при цьому посилається на ст.ст. 12, 122 Земельного кодексу, ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ч. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Наведений висновок відповідача, на думку позивача, не відповідає дійсності, оскільки відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», генеральним планом населеного пункту є містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Генеральні плани населених пунктів та зміни до них розглядаються і затверджуються відповідними сільськими, селищними, міськими радами на чергових сесіях протягом трьох місяців з дня їх подання (ч.10 ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Загальна доступність матеріалів генерального плану населеного пункту забезпечується шляхом його розміщення на веб-сайті органу місцевого самоврядування та у місцевих періодичних друкованих засобах масової інформації, а також у загальнодоступному місці у приміщенні такого органу, крім частини, що становить державну таємницю та належить до інформації з обмеженим доступом відповідно до законодавства. Зазначена частина може включатися до складу генерального плану населеного пункту як окремий розділ (ч. 11 ст. 17 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Так, відповідно до ч. 3 ст. 24 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі відсутності плану зонування або детального плату території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється. Та дана норма набирає чинності з 01.01.2015 р. Однак дія ч. 3 ст. 24 цього Закону до 1 січня 2015 р. не поширюється на території, де відповідно до цього Закону не затверджені плани зонування або детальні плани територій.

Більш того, позивач вважає за необхідне вказати на те, що відповідач, в порушення вимог ст. 118 Земельного кодексу України, прийняв рішення про відмову у наданні земельної ділянки у власність, тоді як можливість прийняття такого рішення на цьому етапі взагалі не передбачена законодавством.

З огляду на наведене, рішення Володимирівської сільської ради від 22.05.2015 р. № 57 є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

З такою позицією позивач не погоджується, вважає, що порушені його права на отримання земельної ділянки, у звязку з чим він змушений був звернутися до суду з позовною заявою.

В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить суд розглядати справу без його участі.

Представник відповідача ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій просить суд розглядати справу без його участі проти задоволення позовних вимог заперечує з наступних підстав.

Зі сторони позивача на розгляд сесії Володимирівської сільської ради Запорізького району Запорізької області подано графічні матеріали з бажаним місцем розташування земельної ділянки на території с. Володимирівське, що виділена літерою А з відповідним обрисом. Але, будь-яка система координат, яка б визначала місце розташування земельної ділянки в графічних матеріалах відсутня.

Орієнтовано бажана позивачем земельна ділянка припадає на шість земельних ділянок, які належать на праві приватної власності громадянам України. Конкретні відомості не можуть бути вказані, оскільки система координат місця розташування бажаної земельної ділянки в графічних матеріалах відсутня.

У зв'язку з відсутністю генерального плату та інвентаризації земель населеного пункту с. Володимирівське беззаперечно визначити наявність вільних земельних ділянок неможливо, тому і підстава для винесення спірного рішення стала ч. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до Володимирівської сільської ради з клопотанням, в якому він просить з метою реалізації свого гарантованого права на отримання безоплатно у власність земельної ділянки, виділити йому у власність земельну ділянку, орієнтовним розміром до 0,25 га в селі Володимирівське Запорізького району Запорізької області, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

05.09.2013 р. Володимирівською сільською радою прийнято рішення № 20 про відмову в наданні у власність земельної ділянки, яке постановою Запорізького районного суду Запорізької області від 02.12.2014 р. скасоване.

На виконання зазначеної постанови Володимирівською сільською радою повторно розглянуто клопотання ОСОБА_2 та 22.05.2015 р. Володимирівською сільською радою винесене рішення № 57 про відмову ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,25 га на території Володимирівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, на підставі ч. 3 ст. 24 Закону України № 3038-VІ від 17.02.2011 р.

Статтею 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Згідно зі ст. 118 Земельного кодексу України існує порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, а саме: громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тобто, однією з умов відмови у наданні дозволу є невідповідність місця розташування земельної ділянки генеральних планів населених пунктів, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань.

Норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам визначені у ст.121 Земельного кодексу, за приписами ч. 1 якої громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в селах - не більше 0,25 гектара.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі відсутності плану зонування або детального плату території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється.

В обґрунтування своєї відмови відповідач не вказав жодної підстави, при цьому посилається на ст.ст. 12, 122 Земельного кодексу, ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ч. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Наведений висновок відповідача, на думку суду, не відповідає дійсності, оскільки відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», генеральним планом населеного пункту є містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Генеральні плани населених пунктів та зміни до них розглядаються і затверджуються відповідними сільськими, селищними, міськими радами на чергових сесіях протягом трьох місяців з дня їх подання (ч.10 ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Загальна доступність матеріалів генерального плану населеного пункту забезпечується шляхом його розміщення на веб-сайті органу місцевого самоврядування та у місцевих періодичних друкованих засобах масової інформації, а також у загальнодоступному місці у приміщенні такого органу, крім частини, що становить державну таємницю та належить до інформації з обмеженим доступом відповідно до законодавства. Зазначена частина може включатися до складу генерального плану населеного пункту як окремий розділ (ч. 11 ст. 17 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Так, відповідно до ч. 3 ст. 24 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі відсутності плану зонування або детального плату території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється. Однак дія ч. 3 ст. 24 цього Закону до 1 січня 2015 р. не поширюється на території, де відповідно до цього Закону не затверджені плани зонування або детальні плани територій, а з заявою про надання земельної ділянки ОСОБА_2 звернувся ще до дії даного Закону.

З огляду на наведене, рішення Володимирівської сільської ради від 22.05.2015 р. № 57, яке прийнято на виконання постанови Запорізького районного суду Запорізької області є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Однак, суд вважає за необхідне, відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дії Володимирівської сільської ради щодо відмови у задоволенні клопотання, тому як ці дії охоплюються винесенням оскаржуваного рішення, тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 17-20, 104-106, 158-163 КАС України, ст. Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 5, 118, 121, 122 Земельного кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Володимирівської сільської ради від 22.05.2015 р. № 57.

Зобов'язати Володимирівську сільську раду винести на засідання найближчої сесії Володимирівської сільської ради та розглянути клопотання ОСОБА_2 про надання безоплатно у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 0,25 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в межах с. Володимирівське у порядку та строки, передбачені ст. 118 Земельного кодексу України, та надати мотивоване та законне рішення за результатами розгляду вказаного клопотання.

Стягнути з Володимирівської сільської ради Запорізького району Запорізької області на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) суму сплаченого ним судового збору за подачу вказаного адміністративного позову в розмірі 73 (сімдесят три) грн. 00 коп.

На постанову протягом 10 днів може бути подана апеляційна скарга через суд першої інстанції.

Суддя С.В. Яркіна