Справа № 384/893/15-а
Суддя: Сорокіна О. О.
Дата ухвалення: 2016-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 384/893/15-а

№пр. 2-а/384/1/2016

15 січня 2016 року

Вільшанський районний суд

Кіровоградської області

в складі:

головуючого судді Сорокіної О.О.,

з участю секретаря судового засідання Сачко О.С.,

представників позивача ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Вільшанка адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Вільшанської селищної ради Кіровоградської області про скасування рішення Вільшанської селищної ради від 09 жовтня 2015 року за №437 та зобов"язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Вільшанської селищної ради Кіровоградської області про скасування рішення Вільшанської селищної ради

Вільшанського району Кіровоградської області від 09 жовтня 2015 року за №437, та зобов'язання відповідача прийняти рішення щодо передачі йому земельної ділянки загальною площею 0,33 га. ріллі для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: вул. К.Маркса, 57, смт.Вільшанка Вільшанського району Кіровоградської області. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 08 жовтня 2015 року він звернувся до Вільшанської селищної ради Вільшанського району Кіровоградської області із заявою про надання йому у приватну власність земельної ділянки загальною площею 0,33 га. ріллі у порядку статті 121 Земельного кодексу України, для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Вільшанської селищної ради. В отриманій ним виписці з рішення селищної ради від 09 жовтня 2015 року за №437, було зазначено про відмову у передачі земельної ділянки у приватну власність, оскільки дана ділянка перебуває у користуванні іншої особи. Вважає зазначене рішення селищної ради від 09 жовтня 2015 року за №437, прийнятим незаконно та таким що підлягає скасуванню з таких підстав. Зазначає, що спірна земельна ділянка розташована по вул. К.Маркса, 57 в смт. Вільшанка Вільшанського району Кіровоградської області за адресою домоволодіння його батька - ОСОБА_1. Його батько отримав у дарування житловий будинок за цією адресою. Протягом життя батько оформив у приватну власність житловий будинок з присадибною ділянкою та город для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,47 га ріллі. Вважає, що при розробленні технічної документації щодо передачі земельної ділянки його батькові у приватну власність, відповідним органом з невідомих причин було відведено площу розміром 0,47 га. ріллі для ведення особистого селянського господарства без врахування площі 0,33 га. ріллі. Відповідно, на ім'я його батька ОСОБА_1, були виготовлені Державні акти на право приватної власності на землю (серії ЯЛ №662092 - площа 0,15 га (присадибна ділянка) та серії ЯЛ №662093 - площа 0,32 для ведення особистого селянського господарства). За усною домовленістю його батька та громадянина ОСОБА_5, останньому була надана згода на тимчасове користування спірною земельною ділянкою, оскільки у батька на той час, було скрутне матеріальне становище для оформлення даної ділянки у приватну власність вже по іншому цільовому призначенню, передбаченому ч.4 статті 116 Земельного кодексу України. Зважаючи на поважний вік свого батька, та маючи намір у порядку ч.4 статті 116 Земельного кодексу України оформити у приватну власність земельну ділянку площею 0,33 га ріллі для ведення особистого селянського господарства позивач вважає, що згідно з чинним законодавством України він відповідає усім вимогам для отримання ділянки у власність (п.4 ст.116, ст.121 Земельного кодексу України). Поряд з цим, зважаючи на зручність та практичність розташування земельної ділянки, яка прилягає єдиним масивом до домоволодіння його батька, та враховуючи що спірну ділянку обробляли для задоволення своїх потреб його предки, що є для нього особливо цінним місцем, як згадка, позивач просить скасувати рішення Вільшанської селищної ради

Вільшанського району Кіровоградської області від 09 жовтня 2015 року за №437, та зобов'язати відповідача прийняти рішення щодо передачі йому земельної ділянки загальною площею 0,33 га ріллі для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: вул. К.Маркса, 57, смт. Вільшанка Вільшанського району Кіровоградської області. В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити повністю, зазначивши що він приїхав до смт. Вільшанка коли почалася приватизація землі. Через хворобу обробляти ділянку не міг, тому запропонував її обробляти ОСОБА_5 на певний час, на що той погодився, потім сказав віддасть. Коли він вирішив оформити земельну ділянку на свою дочку, той відмовився йти з ним в селищну раду для оформлення документів на землю і почав здавати цю землю в оренду сусіду. Так як це город його бабусі, він звертався до селищної ради щоб на сесії депутати розглянули це питання. Представник позивача ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити повністю, вважаючи, що рішення селищної ради № 437 від 09.10.2015 року є прийнятим незаконно і підлягає негайному скасуванню, так як конституційні права ОСОБА_4 грубо порушені цим рішенням і їх потрібно відновити. Позивач бажає згідно зі ст. 121 Земельного кодексу приватизувати у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого сільського господарства на території Вільшанської селищної ради. Йому відмовлено з тих підстав, що на дану ділянку претендує інша особа, яка нею користується, а саме ОСОБА_5. Не заперечує, що ОСОБА_5 можливо користується даною земельною ділянкою більше 15 років і має переважне право на її приватизацію, але ОСОБА_4 також є жителем селища, і також має переважне право на приватизацію даної ділянки згідно зі ст. 121 Земельного кодексу. Вважає, що судом має бути враховано, що дана ділянка постійно була в користуванні предків позивача, а тому він хоче повернути упущене і вважає, що рішення прийняте селищною радою грубо порушує його права і інтереси. Представник відповідача ОСОБА_3 заперечив проти задоволення позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні повністю, зазначивши, що в документах, які позивач надавав до суду і те що є в колишніх документах ОСОБА_6 наявна велика розбіжність, оскільки присадибна ділянка шириною 35 м. і довжиною 65 м. в 2 рази більша, бо довжина земельної ділянки, вказана у документах справи становить 159 м. Зазначив, що фактично немає жодного техпаспорта БТІ. Зазначає, що подана представником позивача ОСОБА_1 заява була написана на 47 сотих, що і було прийнято в рішенні щодо безкоштовного надання земельної ділянки у власність для обслуговування житлового будинку. Питання щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо ведення особистого сільського господарства на зазначену земельну ділянку розміром 0,33 га. повинно вирішуватися сесією селищної ради. Пояснив, що заяву про передання земельної ділянки у власність отримав від позивача особисто, в журналі реєстрації заяв громадян ця заява зареєстрована не була, на відповідній комісії заява не розглядалася, про розгляд заяви на сесії заявника не повідомляли. Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що з дитинства проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1, де проживали його дідусь та бабуся. ОСОБА_8 (ОСОБА_6) і тітка Христя, які займали територію, де ми проживали, були бабусиними рідними сестрами. Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що коли була жива ОСОБА_6 вона часто була в її домі по вул. Карла Маркса № 57, а вони жили по вул. ОСОБА_7, там же коло річки. Коли була жива тітка, хата і ця присадибна ділянка була за нею. Кому була передана ця земельна ділянка та чи є на неї документи після смерті ОСОБА_6, яка померла у 1985 році, вона не знає. Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що знає з дитинства, що зазначена земля була за ОСОБА_6 до її смерті, тобто до 1985 року. Після смерті ОСОБА_6 земельною ділянкою користувалися сусіди. Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показав, що памятає з дитинства з дитинства як вони город 33 сотих. Цього року представник позивача ОСОБА_1 сказав, що заплатить йому 3000 грн., щоб він віддав йому город. На цю пропозицію він відмовився, проте ОСОБА_1 сказав що все одно город в нього забере. Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що у 1991 році вона працювала техніком Ульяновського БТІ і проводила інвентаризацію. Тоді ще не були обєднані 2 двори, було виділено земельну ділянку тільки під двір за адресою вул. Карла Маркса, 55. Там було 2 наділи. У 2010 році 2 двори було обєднано. Тобто було ОСОБА_12 55, і 57, а стало ОСОБА_12, 55. Є висновок БТІ про обставини будівлі на ОСОБА_12 55, де встановлено, що житлові будинки належать ОСОБА_1 на праві приватної власності, що самовільно перероблених і перебудованих будівель немає. Для обєднання будівель замовнику було запропоновано звернутися до селищної ради для оформлення права власності на 1 домоволодіння і виготовлення державного акту на земельну ділянку, та чи він виготовлявся він вона не знає. Вислухавши пояснення представників позивача, доводи представника відповідача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. За хронологією подій обставини справи свідчать про наступне. 08.10.2015 року позивач ОСОБА_4 звернувся до Вільшанської селищної ради із заявою про передачу йому у приватну власність земельної ділянки площею 0,33 га. ріллі для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Вільшанської селищної ради та розташована по сусідству із земельною ділянкою його батька ОСОБА_1 (а.с.10). Відповідно до виписки з рішення Вільшанської селищної ради Кіровоградської області від 09.10.2015 року № 437, селищна рада вирішила відмовити ОСОБА_4 у задоволенні поданої заяви щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою та передачі земельної ділянки орієнтовною площею 0,33 га. ріллі у власність для ведення особистого селянського господарства по вул. Карла Маркса на території Вільшанської селищною ради, у звязку з перебуванням земельної ділянки в користуванні іншої особи на протязі багатьох років та відповідно до статей 119, 120 Земельного кодексу України (а.с.11). Згідно з довідкою Вільшанської селищної ради Кіровоградської області від 13.10.2015 року №972, земельна ділянка площею 0,33 га., яка розташована в смт. Вільшанка по вул. К. Маркса, перебуває у користуванні громадянина ОСОБА_5, та рішення щодо оформлення права користування цієї ділянкою селищною радою прийняте. Допоки сесією селищної ради не буде прийняте рішення про передачу цієї ділянки у приватну власність та проведена реєстрація речового права зазначеної земельної ділянки, вона перебуває у землях комунальної власності Вільшанської селищної ради (а.с.15). Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлений ст. 118 Земельного кодексу України. Згідно з ч.7 цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Надаючи правову оцінку діям відповідача щодо відмови у задоволенні заяви позивача, суд виходить із того, що Вільшанська селищна рада Кіровоградської області, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, зобов'язана діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. З огляду на викладене суд вважає, що у такий спосіб відповідач протиправно, без належних на те підстав відмовив ОСОБА_4 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, і як наслідок - в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки, а тому дії Вільшанської селищної ради Кіровоградської області щодо відмови в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою та передачі земельної ділянки орієнтовною площею 0,33 га. ріллі у власність для ведення особистого селянського господарства по вул. Карла Маркса на території Вільшанської селищною ради необхідно визнати протиправними, а рішення Вільшанської селищної ради від 09 жовтня 2015 року №437 у цій частині підлягає скасуванню. При цьому суд бере до уваги і те, що заява позивача про передачу йому у приватну власність земельної ділянки в журналі заяв громадян зареєстрована не була, на комісії не розглядалася, про її розгляд на сесії він повідомлений не був. Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача прийняти рішення щодо передачі позивачу земельної ділянки загальною площею 0,33 га ріллі для ведення особистого селянського господарства, що розташована по вул. К. Маркса, 57, смт. Вільшанка Вільшанського району Кіровоградської області, то така задоволенню не підлягає з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст. 122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що виключно до повноважень відповідача у межах і формах, визначених законом України, належить, зокрема, вирішення питання надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, суд не може своїм рішенням зобов'язувати відповідача як суб'єкта владних повноважень приймати відповідне, конкретне рішення, тобто вирішувати питання, яке віднесено до компетенції іншого органу держави. Відповідно до Рекомендацій № R(80)2 щодо здійснення дискреційних повноважень адміністративними органами, прийнятих Комітетом ОСОБА_13 Європи 11 березня 1980 р., термін «дискреційне повноваження» означає повноваження, яке надає адміністративному органу певний ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке буде найбільш прийнятним. Дискреційними є повноваження, які залишають державному органу чи його посадовій особі свободу розсуду після з'ясування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. Приймаючи до уваги, що передача земельної ділянки державної чи комунальної власності у власність громадянам має передумовою дотримання певної процедури і волевиявлення власника у вигляді відповідного рішення, позовні вимоги про зобов'язання відповідача прийняти рішення щодо передачі позивачу земельної ділянки у приватну власність, не відповідають законодавчо встановленому способу захисту порушених прав, свобод та інтересів. Крім того, покази допитаних в судовому засіданні свідків не є підставою для задоволення позовних вимог позивача щодо передачі йому земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Щодо питання по розподілу судових витрат, суд бере до уваги, що позивачем при зверненні до суду з адміністративним позовом відповідно до квитанції від 18.11.2015 року було сплачено судовий збір в розмірі 487,20 грн. Оскільки позовні вимоги в даній справі задоволено частково, з відповідача на користь позивача належить стягнути половину сплачених ним судових витрат, тобто 243,60 грн.. На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 18, 71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Скасувати рішення Вільшанської селищної ради Вільшанського району Кіровоградської області від 09 жовтня 2015 року №437.

У задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

Стягнути з Вільшанської селищної ради Кіровоградської області на користь ОСОБА_4 судові витрати у ромірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп..

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Вільшанський районний суд Кіровоградської області шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги.

Суддя О.О.Сорокіна