Справа № 816/4450/15
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2016-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2016 р.Справа № 816/4450/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Сіренко О.І.

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання Федоренко І.М.

представника відповідача Зливка Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2015р. по справі № 816/4450/15

за позовом Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності

до Медичного реабілітаційного центру МВС "Миргород"

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

02 грудня 2015 року постановою Полтавського окружного адміністративного суду у задоволенні позовних вимог Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до Медичного реабілітаційного центру МВС "Миргород" про стягнення коштів - відмовлено.

Полтавське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги, вказує, що зобов'язання Медичного реабілітаційного центру МВС "Миргород" з повернення позивачу суми страхових коштів в розмірі 8521,20 грн. виникло з підстави порушення відповідачем порядку використання таких страхових коштів, а саме: у зв'язку з видачею путівки на санаторно-курортне лікування застрахованій особі ОСОБА_2 за відсутності квитанції про часткову оплату вартості такої путівки в порушення пункту 4.14. Порядку отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 25 лютого 2009 р. N 12 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 квітня 2009 р. за N 339/16355. Звертає увагу, що судом першої інстанції даний факт встановлено, проте йому не надано належної правової оцінки. Поважність причин, за яких Медичним реабілітаційним центром МВС "Миргород" було допущено вказане порушення, не доведена.

Медичним реабілітаційним центром МВС "Миргород" подано письмові заперечення, в яких останній просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 КАС України, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що Полтавським обласним відділенням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з 25 травня 2015 року по 29 травня 2015 року проведено позапланову перевірку правильності нарахування, сплати та використання коштів Фонду протягом періоду з 01 вересня 2010 року по 31 березня 2015 року в Медичному реабілітаційному центрі МВС "Миргород".

29 травня 2015 року за результатами перевірки складено акт № 16/8 (а.с. 5-8) у якому встановлено, що відповідачем в періоді, охопленому перевіркою, допущено порушення порядку використання коштів Фонду. Внаслідок допущених порушень, відповідачем використано з порушенням встановленого порядку 9407,86 грн., несвоєчасно (з простроченням на 5 календарних днів) повернуто страхові кошти у вигляді вартості соціальних послуг сумою 1150,80 грн.

З метою усунення виявлених порушень законодавства про соціальне страхування позивачем направлено керівнику Медичного реабілітаційного центру МВС "Миргород" лист-вимогу від 12 червня 2015 року № 01-07/986 (а.с. 9), в якому повідомлено про необхідність повернення неправомірно витрачених коштів Фонду в розмірі 9407,86 грн., сплати штрафу в розмірі 115,08 грн. та пені в розмірі 5,75 грн., нарахованих за несвоєчасне повернення страхових коштів, що в сумарному розмірі складає 9528,69 грн.

Відповідач частково не погодився із згаданим листом-вимогою, заперечуючи в листі від 02 липня 2015 року № 55/15-345 (а.с. 10) проти факту порушення порядку використання страхових коштів на суму 8521,20 грн. та не визнаючи правомірність накладення штрафу в розмірі 115,08 грн. та пені в сумі 5,75 грн.

За наслідками розгляду заперечень Медичного реабілітаційного центру МВС "Миргород", позивач листом від 10 липня 2015 року № 01-07/1176 (а.с. 11) залишив без змін розмір суми коштів, що підлягають поверненню за результатам перевірки.

Відповідач вимоги позивача в повному обсязі не виконав, частину страхових коштів, використаних з порушенням встановленого порядку, в розмірі 8521,20 грн. не відшкодував, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Медичного реабілітаційного центру МВС "Миргород" суми в розмірі 8521,20 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що видача путівки без квитанції про часткову оплату її вартості є порушенням Порядку №12 від 25.02.2009 року про отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування. Проте, враховуючи, що відстрочення оплати обумовлене поважними причинами, в цьому конкретному випадку не може йтися про неправомірне витрачання коштів Фонду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття рішення про повернення коштів та нарахування фінансових санкцій було те, що відповідачем було видано застрахованій особі ОСОБА_3 путівку на санаторно-курортне лікування без її часткової оплати до початку лікування. В Акті №16/8 від 29.05.2015 року зазначено про порушення п. 3 ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 22 Закону України від 18 січня 2001 року № 2240-ІІІ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (далі - Закон № 2240-ІІІ) та п. 4.13 Порядку отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого постановою правління Фонду від 25 лютого 2009 року № 12 (далі - Порядок № 12).

Частиною першою статті 47 Закону №2240-ІІІ у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що для забезпечення відновлення здоров'я застрахована особа та члени її сім'ї (а також особа, яка навчається у вищому навчальному закладі) мають право на отримання санаторно-курортного лікування, оздоровлення в спеціалізованих оздоровчих закладах (у тому числі дитячих) у межах асигнувань, установлених бюджетом Фонду на зазначені цілі, та в порядку і на умовах, визначених правлінням Фонду.

Відповідно до частини першої статті 22 цього Закону, часткова плата за путівки на санаторно-курортне лікування перераховується страхувальниками до органу Фонду, який надав путівку, в порядку, встановленому правлінням Фонду.

Порядок отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затверджений постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 25 лютого 2009 року № 12 (далі - Порядок № 12).

Пунктом 4.1 Порядку № 12 передбачено, що рішення про виділення путівки застрахованій особі приймає комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства, установи, організації із загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням (далі - комісія (уповноважений) із соціального страхування), на підставі особистої заяви та довідки для одержання путівки.

Пунктом 4.7 Порядку № 12 врегульовано, що комісією (уповноваженим) із соціального страхування приймається рішення про виділення путівки одному із застрахованих батьків (матері або батькові) або застрахованій особі - законному представнику для лікування дитини та дорослого за наявності медичних показань на санаторно-курортне лікування з частковою оплатою в розмірі 10 відсотків її вартості, а для лікування двох дітей та дорослого - безкоштовно на підставі заяви застрахованої особи та медичних довідок для дорослого та дитини.

Відповідно до пункту 4.13 Порядку № 12 часткова оплата вартості путівки до санаторію вноситься до каси або на поточний рахунок страхувальника за основним місцем роботи застрахованої особи, або через установу банку на транзитний рахунок органу Фонду за місцем обліку страхувальника із зазначенням у призначенні платежу номера путівки, за яку здійснюється часткова сплата. Часткова оплата вартості путівки до санаторію-профілакторію вноситься до каси або на поточний рахунок підприємства, на утриманні якого перебуває цей санаторій-профілакторій

За приписами пункту 4.14 Порядку № 12 за відсутності квитанції до прибуткового касового ордера або квитанції про часткову оплату вартості путівки застрахованій особі путівка не видається.

Статтею 30 Закону №2240-ІІІ визначено відповідальність за порушення встановленого порядку використання страхових коштів.

Проте, ані в Акті №16/8 від 29.05.2015 року, ані в листі від 12.06.2015 року за вих.№01-07/986 позивачем не зазначено, яка саме частина статті 30 Закону № 2240-ІІІ застосована при прийняті рішення про притягнення Медичного реабілітаційного центру МВС "Миргород" до відповідальності. Зі змісту наданих в суді першої інстанції пояснень, а також наявних в матеріалах справи документів вбачається, що позивачем визначено порушення відповідачем частини 1 пункту 1 статті 30 Закону № 2240-ІІІ, згідно якої, Страхувальники та інші отримувачі страхових коштів у разі порушення порядку використання страхових коштів відшкодовують Фонду в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50 відсотків такої суми.

Тобто, вказана норма передбачає застосування санкції у вигляді відшкодування Фонду в повному обсязі неправомірно витраченої суми страхових коштів та/або вартості наданих соціальних послуг і сплату при цьому штрафу у розмірі 50 відсотків такої суми.

Така відповідальність настає у разі порушення порядку використання страхових коштів - неправомірно витраченої суми страхових коштів, (п.1 ч.1 ст. 30 Закону № 2240-ІІІ).

Позивачем не надано доказів на підтвердження факту неправомірного витрачання суми страхових коштів. З акту перевірки вбачається, що путівка, яка передавалась відповідачу на санаторно-курортне лікування та видана застрахованій особі - ОСОБА_3, використана за цільовим призначенням.

Щодо порушення пунктів 4.13, 4.14 Порядку отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого постановою правління Фонду від 25 лютого 2009 року № 12, то колегія суддів зазначає, що порушення вказаного Порядку не є тотожним тим порушенням, які зазначені в статті 30 Закону № 2240-ІІІ, оскільки відповідальність за вказаним Законом настає у разі неправомірно витраченої суми страхових коштів. Що ж стосується несвоєчасної оплати працівниками часткової вартості путівки, то це не спричинило жодних негативних правових наслідків для позивача, так як в даному випадку було порушено Порядок № 12, а не порядок витрачання суми страхових коштів, за які передбачена відповідальність Законом № 2240-ІІІ.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що несвоєчасна оплата частини вартості путівки на санаторно-курортне лікування застрахованою особою з будь-яких підстав, яка погодила необхідність санаторно-курортного лікування та ним скористалась, не тягне за собою відповідальність для страхувальника у вигляді повернення вартості путівки та нарахування штрафних санкцій.

Доводи апеляційної скарги про те, що порушення відповідачем порядку використання страхових коштів у зв'язку з видачею путівки на санаторно-курортне лікування застрахованій особі ОСОБА_2 за відсутності квитанції про часткову оплату вартості такої путівки мало місце та фактично підтверджене судом першої інстанції, висновків суду не спростовують з наведених вище підстав. Крім того, судовим розглядом вірно встановлено, що путівка видана ОСОБА_3 як працівнику, який має право на санаторно-курортне лікування дитини, а часткова оплата вартості путівки все ж здійснена із заробітної плати такого працівника. За таких обставин, враховуючи, що відстрочка оплати обумовлена поважними причинами, зважаючи на визнання в Україні життя та здоров'я людини як найвищої соціальної цінності, а також на спрямованість соціальних послуг, які надає відповідач в тому числі, на надання допомоги особам, які перебувають у складних життєвих обставинах і не можуть їх подолати самостійно, колегія суддів вважає, що в у спірних правовідносинах неправомірного витрачання коштів Фонду не відбулось.

Відповідно до вищевикладеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального права, у відповідності до вимог норм матеріального права, тому колегія суддів вважає, що підстав для її скасування немає.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності - залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2015р. по справі № 816/4450/15 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Сіренко О.І.
Судді Спаскін О.А. Любчич Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 22.01.2016 р.