Справа № 0308/821/12 (2/0308/278/12)
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2016-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2016 року м. Київ К/800/62010/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Донця О.Є.

Логвиненка А.О.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ФО-П ОСОБА_2 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 квітня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2014 року у справі за позовом ФО-П ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання рішення нечинним,

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся з позовом, в якому просив визнати нечинним рішення відповідача № 532-3 від 07.08.2008 року про відмову у наданні дозволу на розміщення об'єкта зовнішньої реклами по АДРЕСА_1 та зобов'язання позивача демонтувати об'єкт зовнішньої реклами.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 квітня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2014 року, відмовлено задоволенні позову.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просив оскаржувані рішення скасувати, та прийняти нове рішення яким позов задовольнити.

Переглядаючи судові рішення судів попередніх інстанцій в межах касаційної скарги, судова колегія не вбачає підстав для її задоволення.

Судами встановлено, що рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради № 532-3 від 07.08.2008 року «Про відмову у надані дозволу на розміщення об'єктів зовнішньої реклами на території міста» на підставі п. 22 Типових Правил розміщення зовнішньої реклами відмовлено підприємцю ОСОБА_2 у наданні дозволу на розміщення об'єкта зовнішньої реклами (рекламної дахової конструкції з підсвічуванням) по АДРЕСА_1. Зобов'язано підприємця ОСОБА_2 провести демонтаж самовільно встановленого об'єкта зовнішньої реклами.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2003 року № 2067 "Про затвердження типових правил розміщення зовнішньої реклами", дозвіл погоджується з власником місця або уповноваженим ним органом (особою) і спеціально уповноваженим органом з питань містобудування та архітектури.

Відповідно до п. 13 ст. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів міських рад належить надання дозволу в порядку, встановленому законодавством про рекламу.

Відповідно до п. 4.3 рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 27.07.2004 року № 272 «Про затвердження правил розміщення зовнішньої реклами в м. Луцьку» розташування складної або дахової конструкції потребує виконання архітектурно-планувального завдання та розробки проектно-технічної документації. При цьому встановлення (закріплення) на дахах, фасадах, балконах, стінах будинків, будівель, на спорудах можливе лише за наявності висновку проектного інституту.

Відповідно до п 4.27 рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 27.07.2004 року № 272 «Про затвердження правил розміщення зовнішньої реклами в м. Луцьку», розташування дахових рекламних засобів забороняється без попередньої технічної експертизи спеціалізованих підприємств, установ та організацій.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач при зверненні до відповідача для отримання дозволу на розміщення об'єкта зовнішньої реклами (рекламної дахової конструкції з підсвічуванням) в порушення вимог п. 4.3 рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 27.07.2004 року № 272 «Про затвердження правил розміщення зовнішньої реклами в м. Луцьку» не надав висновку проектного інституту та технічної документації експертизи об'єкта зовнішньої реклами, які є обов'язковими для отримання дозволу.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про архітектурну діяльність» під час організації та виконання будівельних робіт зі створення об'єкта архітектури не повинні бути порушені права та інтереси суміжних землекористувачів прилеглих земельних ділянок, власників розташованих на них будинків і споруд.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про основи містобудування» при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені: розміщення об'єктів відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об'єктів, урахування законних інтересів та вимог власників будівель.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач є співвласником 31/100 частин гаража по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 27.05.2005 року. Ним не отримувалася письмова згода іншого співвласника гаража на встановлення об'єкта зовнішньої реклами, як із співвласником будівлі на даху якої має розміщуватись рекламний щит.

Позивач при зверненні до виконавчого комітету Луцької міської ради для отримання дозволу на розміщення об'єкту зовнішньої реклами не надав усіх необхідних документів передбачених п. 4.3 рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 27.07.2004 року № 272 «Про затвердження правил розміщення зовнішньої реклами в м. Луцьку», отже відповідач правомірно відмовив у надані дозволу на розміщення об'єктів зовнішньої реклами. Відтак суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що заявлений позов задоволенню не підлягає.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи порушено норми матеріального та процесуального права, які відповідно до закону є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтею 222, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ФО-П ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 квітня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через 5 днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст. 237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є Донець