Справа № 825/3580/15-а
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2016-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/3580/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Добрянський В.В.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 січня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного підприємства «Агрофірма «Чорний Ріг» на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Семенівському районі Чернігівської області до Приватного підприємства «Агрофірма «Чорний Ріг» про стягнення фактичних витрат на виплату та доставку пенсій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням зменшення позивних вимог просить стягнути з Приватного підприємства «Агрофірма «Чорний Ріг» на користь Управління Пенсійного фонду України в Семенівському районі Чернігівської області заборгованість в розмірі 18 206,16 грн.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2015 року позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає законності й обґрунтованості, прийняте без повного та всебічного з'ясування обставин у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ПП «Агрофірма «Чорний Ріг» зареєстровано як юридичну особу 27.12.2001 та включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

За травень-жовтень 2015 року Управлінням Пенсійного фонду в Семенівському районі витрачено 18 206,16 грн, на виплату та доставку пільгових пенсій громадянам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, що підтверджується розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон № 1788-XII, а.с.41-47) та узагальнено в табличному вигляді в розрахунку боргу за травень-жовтень 2015 року (а.с. 60).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на адресу відповідача направлялися розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV) в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» ст.13 Закону № 1788-XII.

Враховуючи, що у відповідача виникла заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій в розмірі 18 206,16 грн, яка в добровільному порядку відповідачем не сплачена, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не вніс до Управління Пенсійного фонду України в Семенівському районі Чернігівської області суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за травень-жовтень 2015 року в розмірі 18 206,16 грн.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з такого.

За змістом абз. 4 п. 1 ст. 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 № 400/97-ВР (у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин), для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону № 1788-XII до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV.

Відповідно до положень п. 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону № 1058-IV в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом №1788-XII.

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону № 1058-IV. При цьому, зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, із набранням чинності з 1 січня 2004 року Законом № 1058-IV порядок компенсації фактичних витрат Пенсійного фонду України на виплату і доставку пенсій не змінився.

До набрання чинності Законом № 1058-IV обов`язок щодо відшкодування пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону № 1788-XII, було передбачено Законом «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 № 400/97-ВР.

Згідно з абзацом 3 пункту 1 статті 4 названого закону, для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону встановлюються ставки збору у розмірі 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV, страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Механізм відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, визначається розділом 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1 (надалі - Інструкція).

Відповідно до пункту 6.4 розділу 6 Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України № 1058-IV (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

У разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає розрахунок згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 цієї глави для зазначених підприємств, у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства (крім підприємств, місцезнаходженням яких є вільна економічна зона «Крим»). Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцезнаходженням підприємства (пункт 6.8 розділу 6 Інструкції).

Відповідно до пункту 6.7 розділу 6 Інструкції, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з приписами пункту 1 статті 1 та абзацу четвертого пункту 1 статті 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 № 400/97-ВР для суб'єктів підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднань, бюджетних, громадських та інших установ та організацій, об'єднань громадян та інших юридичних осіб, а також фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Проте, з 01.01.2015 набрав чинності Закон України від 28.12.2014 № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким до Податкового кодексу України внесено зміни, а саме: з переліку загальнодержавних податків і зборів виключено фіксований сільськогосподарський податок та запроваджено нову форму оподаткування - єдиний податок, в якому передбачено окрему (четверту) групу платників єдиного податку, які є сільськогосподарськими товаровиробниками.

А отже, внаслідок змін у правовому регулюванні, що відбулись у податковому законодавстві (виключення положень про фіксований сільськогосподарський податок), відпали і підстави для звільнення від оподаткування збором на обов'язкове державне пенсійне страхування, який сплачується у формі відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України № 1788-ХІІ, оскільки з 01.01.2015 правовим порядком не передбачено такої категорії платників податків як платники фіксованого сільськогосподарського податку.

Водночас для платників окремої (четвертої) групи платників єдиного податку, які є сільськогосподарськими товаровиробниками, виключень щодо відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, законодавством, що діяло на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено не було.

У зв'язку з наведеним, враховуючи наявність в матеріалах справи розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій.

Стосовно посилань відповідача на Закон України «Про внесення зміни до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» щодо уточнення об'єкта оподаткування для платників, що обрали спрощену систему оподаткування» № 802-VIII від 12.11.2015, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до п. 1 Прикінцевих положення цього закону, цей Закон набирає чинності через місяць з дня його опублікування.

Вказаний закон у зв'язку з його опублікуванням в газеті Голос України № 226 від 01.12.2015 набрав чинності 01.01.2016.

Наведеним законом, дійсно, платники віднесені до четвертої групи платників єдиного податку звільняються від сплати фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, а борг, що утворився в з 1 січня 2015 року підлягає списанню у визначеному порядку.

Разом з цим, приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції правомірно не взяв до уваги посилання відповідача на норми наведеного закону, оскільки станом на момент прийняття судового рішення (02.12.2015), останній ще не набрав законної сили. З огляду на це, судом першої інстанції не було порушено законодавчих вимог, які діяли на момент ухвалення рішення.

Щодо посилань відповідача на відсутність в матеріалах справи доказів виховання ОСОБА_3 п'яти та більше дітей колегія суддів зазначає, що питання правомірності призначення пільгової пенсії ОСОБА_3 на підставі п. «ж» ст. 13 Закону № 1788-XII не є предметом розгляду даної справи, а отже вказані обставини на які посилається відповідач не підлягають доказуванню в рамках даної справи.

Необґрунтованими також є посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що суми заборгованості, які стягуються в рамках даної справи були предметом розгляду в адміністративній справі № 825/2670/15-а. Колегія суддів наголошує на тому, що позивач у жовтні 2015 року направив відповідачу уточнені розрахунки витрат на виплату та доставку пенсій за травень-липень 2015 року (а.с. 45-47), в яких було збільшено належні до відшкодування суми у загальному розмірі 447,39 грн. Тобто питання про стягнення вказаної, уточненої суми витрат за травень-липень 2015 року в рамках справи № 825/2670/15-а не розглядалось, а тому підстав для закриття провадження в цій частині немає.

Крім того, обґрунтовуючи стягнення уточненої суми витрат за травень-липень 2015 року позивач говорить про те, що вказана сума виникла внаслідок зарахування до пільгового стажу відповідних громадян не лише місяців, але й днів.

Відповідач з такою позицією позивача не погоджується, оскільки, на його думку, це суперечить п. 6.2 Інструкції, відповідно до якого при визначенні частки сплати окремого підприємства стаж ураховується в місяцях (шляхом переведення років у місяці).

На виконання судового запиту (а.с. 119-120) позивач пояснив, що отримавши електронні розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій по деяким громадянам виникли розбіжності у відсотках сплати, а саме: ОСОБА_7 (за ручним розрахунком 40,42% - 455,85 грн, а за електронним 41,22%- 464,87 грн), ОСОБА_11 (35% - 302,82 грн і 35,01 % - 302,91 грн відповідно), ОСОБА_10 (38,33% - 421,70 грн і 39,06 % - 429,73 грн відповідно), ОСОБА_6 (36,25% - 411,09 грн і 36,93%- 418,80 грн відповідно). Різниця за травень-липень 2015 склала 74,55 грн, ці кошти не були стягнуті постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.09.2015 по справі 825/2670/15-а.

Колегія суддів наголошує на тому, що наявні в матеріалах справи розрахунки за травень-липень 2015 року, на підставі яких у відповідача в силу п. 6.7 Інструкції виникає обов'язок із внесення відповідних коштів до Пенсійного фонду, не скасовані, а також відсутні докази їх оскарження, а тому у колегії суддів відсутні підстави вважати визначені у вказаних розрахунках суми необґрунтованими, підміняючи при цьому пенсійний орган в частині повноваження щодо визначення сум відшкодування.

Крім того варто зауважити, що п. 6.2 Інструкції, на який посилається відповідач не містить заборони зарахування місячного (річного) стажу дробовими (не цілими) числами, враховуючи при цьому відповідні дні стажу як певну частину місяця.

Разом з цим, приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в матеріалах справи відсутні розрахунки витрат на виплату та доставку пенсій по гр. ОСОБА_3 за серпень та вересень 2015 року як і відсутні докази направлення таких розрахунків позивачу.

Варто наголосити на тому, що обов'язок зі сплати витрат на виплату та доставку пенсій в силу п. 6.7 розділу 6 Інструкції виникає у відповідача виключно після отримання відповідного розрахунку, а тому відсутність цих розрахунків, так само як не вручення таких розрахунків є підставою для відмови у задоволенні позову щодо стягнення відповідних сум.

На виконання судового запиту в частині надання розрахунків витрат на виплату та доставку пенсій гр. ОСОБА_3 за серпень та вересень 2015 року та доказів їх направлення (вручення) ПП «Агрофірма «Чорний Ріг» позивачем надано до апеляційного суду розрахунок витрат на виплату та доставку пенсій по гр. ОСОБА_3 за лютий 2015 року та зазначено, що розрахунки витрат на виплату та доставку пенсій по ОСОБА_3 за серпень-вересень 2015 року відповідають розрахунку за лютий 2015 року так як розмір пенсії з лютого по вересень 2015 року включно не змінювався.

Таким чином позивачем не надано до суду розрахунки витрат на виплату та доставку пенсій гр. ОСОБА_3 за серпень-вересень 2015 року та докази їх направлення (вручення) ПП «Агрофірма «Чорний Ріг». А тому оскільки позивач не виконав обов'язку щодо направлення відповідачу вказаних розрахунків, то заявлена до стягнення сума за серпень 2015 року у розмірі 832,45 грн та вересень 2015 року у розмірі 832,45 грн є необґрунтованою, з огляду на що в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Згідно з ст. 201 КАС підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є: правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права; вирішення не всіх позовних вимог або питань.

Таким чином, встановивши, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини в справі, порушено норми матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне змінити постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2015 року, замінивши в абзаці другому резолютивної частини стягувану суму з 18 206,16 на 16 541,26 грн.

Крім того, враховуючи, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, то колегія суддів, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 94 КАС дійшла висновку про необхідність присудження на користь Приватного підприємства «Агрофірма «Чорний Ріг» за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Семенівському районі Чернігівської області сплачену суму судових витрат у розмірі 122 (сто двадцять два) грн 52 коп.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 197, 198, 201, 205, 207, 212, 254 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Агрофірма «Чорний Ріг» задовольнити частково.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2015 року змінити, замінивши у абзаці другому резолютивної частини належну до стягнення суму з 18 206,16 на 16 541,26 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Присудити на користь Приватного підприємства «Агрофірма «Чорний Ріг» за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Семенівському районі Чернігівської області сплачену суму судових витрат у розмірі 122 (сто двадцять два) грн 52 коп.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.