Справа № 2а-10575/12/0170/25
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2016-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2016 року м. Київ К/800/14774/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ліпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Сімферополя Автономної Республіки Крим

на постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 23 жовтня 2012 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2013 року

у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Сімферополя Автономної Республіки Крим (далі - УПФУ в Центральному районі м. Сімферополя) до Залізничного відділу державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим (далі - Залізничний ВДВС Сімферопольського МУЮ АР Крим) про спонукання до виконання певних дій,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року УПФУ в Центральному районі м. Сімферополя звернулося до суду з адміністративним позовом про зобов'язання вчинити дії. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що у грудні 2010 року повторно направив до Залізничного ВДВС Сімферопольського МУЮ АР Крим копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності від 20 липня 2005 року № 198 для її примусового виконання. Посилаючись на те, що впродовж 2010-2012 років жодних дій, спрямованих на виконання цього документу відповідачем не вчинено, просив суд зобов'язати Залізничний ВДВС Сімферопольського МУЮ АР Крим відкрити виконавче провадження на підставі належно завіреної копії постанови від 20 липня 2005 року № 198 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4

Постановою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 23 жовтня 2012 року, яку залишено без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2013 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі УПФУ в Центральному районі м. Сімферополя порушує питання про скасування судових рішень та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, зокрема Закону України 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV). Вказує, що суди не дали належної правової оцінки обставинам справи та наданим доказам.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 28 грудня 2010 року УПФУ в Центральному районі м. Сімферополя повторно направило відповідачу копію постанови від 20 липня 2005 року № 198 про притягнення головного бухгалтера ТОВ «Веб-Ком-Плюс» ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у сумі 170,00 грн.

У зв'язку з відсутністю інформації щодо вчинення органом державної виконавчої служби дій, спрямованих на примусове виконання цієї постанови, 17 серпня 2012 року позивач направив начальнику Залізничного ВДВС Сімферопольського МУЮ АР Крим скаргу №8694/09-5, в якій просив вжити заходів щодо примусового виконання постанови від 20 липня 2005 року № 198.

Листом від 12 вересня 2012 року № 6665/13-21 Залізничний ВДВС Сімферопольського МУЮ АР Крим повідомив позивачу, що за період з 01 січня 2011 року по 10 вересня 2012 року постанова від 20 липня 2005 року № 198 на примусовому виконанні у відповідача не перебувала. Водночас надати інформацію за більш тривалий період відповідач не має можливості через закінчення строку зберігання завершених виконавчих проваджень по виконанню адміністративних штрафів.

Умови і порядок примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) та основи організації та діяльності державної виконавчої служби визначались Законом № 606-XIV та Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 (далі - Інструкція), в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин.

За приписами частини 1 статті 25 Закону № 606-XIV, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Статтею 17 Закону № 606-XIV визначений перелік виконавчих документів, що можуть бути зверненні до примусового виконання, це зокрема, постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Пунктом 1.1. Інструкції, встановлено, що примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених Законом.

Із змісту наведених норм видно, що можливості примусового виконання належно завірених копій, зазначених у статті 17 Закону № 606-XIV та пункті 1.1. Інструкції, рішень законодавство не передбачає.

Крім того, статтею 22 Закону № 606-XIV встановлено тримісячний строк пред'явлення до виконання постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, який встановлюється з дня винесення відповідної постанови (підпункт 3.3.2. пункту 3.3 Інструкції) і, у разі його пропуску, цей строк поновленню не підлягає (частина 3 статті 24 Закону № 606-XIV).

Водночас, статтею 23 Закону № 606-XIV встановлені обставини, за яких допускається переривання строку давності пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Враховуючи те, що у грудні 2010 року УПФУ в Центральному районі м. Сімферополя направило відповідачу копію постанови від 20 липня 2005 року №198, інформація щодо дати направлення оригіналу цього документу органу виконавчої служби позивач не надав і відомості про наявність обставин, що зумовлюють переривання строку давності пред'явлення виконавчого документу до виконання в матеріалах справи відсутні, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору, тому підстав для скасування ухвалених судових рішень колегія суддів не вбачає.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Сімферополя Автономної Республіки Крим залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 23 жовтня 2012 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Д.В. Ліпський
Ю.К. Черпак