Справа № 2а-15859/10/2670
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2016-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" січня 2016 р. м. Київ К/800/8248/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Калашнікової О.В.,

Васильченко Н.В.,

Леонтович К.Г.,

провівши попередній розгляд справи за касаційними скаргами товариства з обмеженою відповідальністю "Санта С" та Компанії "Lotmor holdings limited" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 серпня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2015 року у справі №2а-15859/10/2670 за позовом заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Державного агенства земельних ресурсів України до Київської міської ради, треті особи: Компанія "Lotmor holdings limited", ТОВ "Санта С", Національний педагогичний університет імені М.П. Драгоманова про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2010 року заступник прокурора міста Києва звернувся в суд з позовом в інтересах держави в особі Державного комітету України із земельних ресурсів до Київської міської ради, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської ради від 29 жовтня 2009 року № 565/2634 про передачу товариству з обмеженою відповідальністю "Санта С" у довгострокову оренду на 15 років земельну ділянку площею 0,13 га для реконструкції з подальшою експлуатацією офісного приміщення з вбудованими приміщеннями для надання соціальних послуг та підземним паркінгом на вул. Тургенєвській, 4-а у Шевченківському районі міста Києва.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що оскаржуване рішення, яким земельна ділянка надана у довгострокову оренду, підлягає скасуванню, оскільки прийняте без розроблення та затвердження детального плану території, а також не погоджене із суміжним користувачем.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 липня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2013 року, позовні вимоги задоволені. Визнане протиправним та скасоване рішення Київської міської ради від 29 жовтня 2009 року № 565/2634 про передачу товариству з обмеженою відповідальністю "Санта С" у довгострокову оренду на 15 років земельну ділянку площею 0,13 га для реконструкції з подальшою експлуатацією офісного приміщення з вбудованими приміщеннями для надання соціальних послуг та підземним паркінгом на вул. Тургенєвській, 4-а у Шевченківському районі міста Києва.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12 червня 2014 року рішення судів попередніх інстанцій скасовані, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 серпня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2015 року, позовні вимоги задоволені.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями, товариство з обмеженою відповідальністю "Санта С" та Компанії "Lotmor holdings limited" звернулися до Вищого адміністративного суду України з касаційними скаргами, в яких просять, відповідно: скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог; скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційних скарг, проаналізувавши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю "Санта С" є власником нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Тургєнєвська, 4-а, загальною площею 240 кв. м, що підтверджується договором купівлі-продажу від 5 вересня 2003 року.

Рішенням Київської міської ради №565/2634 від 29 жовтня 2009 року товариству з обмеженою відповідальністю "Санта С" передано в довгострокову оренду на 15 років земельну ділянку площею 0,13 га для реконструкції з подальшою експлуатацією офісного приміщення з вбудованими приміщеннями для надання соціальних послуг та підземним паркінгом на вул. Тургенєвській, 4-а у Шевченківському районі м. Києва у зв'язку з переходом права власності на нежитлову будівлю (рішення Господарського суду міста Києва від 1 листопада 2006 року № 24/686, договір купівлі-продажу від 5 вересня 2003 року, акт приймання-передачі від 5 вересня 2003 року) за рахунок міських земель, не наданих у власність чи користування.

Задовольняючи позовні вимоги суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів, разом із тим, наведений висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права з огляду на нижченаведене.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлений інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Статтею 80 ЗК установлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності.

За змістом статей 2 та 5 ЗК Рада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

Вирішуючи спір по суті, суди залишили поза увагою те, що у відносинах, які склалися між сторонами, відповідач як власник землі вільний у виборі суб'єкта щодо надання йому права оренди земельної ділянки в порядку, встановленому законом, при цьому він не здійснював владних управлінських функцій.

Ураховуючи наведене, суди дійшли помилкового висновку, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, може бути розглянутий за правилами КАС.

Отже, у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Враховуючи наведене, суди дійшли помилкового висновку про те, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї із сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав на неї, може бути розглянутий за правилами, встановленими КАС України, а тому рішення у цій справі підлягають скасуванню внаслідок неправильного застосування норм процесуального закону із закриттям провадження у справі, з роз'ясненням позивачу про право на звернення до суду на загальних підставах в порядку господарського судочинства.

Керуючись статтями 157, 220, 220-1, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Санта С" та Компанії "Lotmor holdings limited" задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 серпня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2015 року скасувати та закрити провадження в адміністративній справі.

Роз'яснити позивачу його право на звернення до суду з позовом в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236 - 239-1 КАС України.

Судді: