Справа № П/811/1759/14
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2016-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П/811/1759/14

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Леонтович К.Г., Васильченко Н.В., Калашнікової О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за касаційною скаргою Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2015 року у справі № П/811/1759/14 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „КАДІУМ-ІМПОРТ” до головного управління Державної казначейської служби України Кіровоградської області, Кіровоградська митниця Міндоходів про визнання протиправними та скасування рішень, картки відмови в прийнятті митної декларації, стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а :

Позовні вимоги мотивовані тим, що під час митного оформлення товару - тканини, який ввозився на територію України, позивачем задекларована митна вартість товару за основним методом - ціною договору (контракту), при цьому до декларації додані документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а чинне законодавство України не передбачає обов’язку декларанта вказувати окрему вартість кожної складової митної вартості товару. Позивач зазначає, що подані ним документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, в той час як відповідачем не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару, що свідчить про протиправність відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та коригування митним органом митної вартості товару із визначенням митної вартості товарів не за ціною договору, а за ціною договору щодо ідентичних товарів. Митним органом безпідставно не визнано заявлену декларантом митну вартість товару за ціною договору (контракту) та прийняті протиправні рішення про визначення коду товару, про коригування митної вартості та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями Кіровоградська митниця Державної фіскальної служби звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та відмовити в позові, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 21.05.2013 між позивачем (Покупець) та фірмою TEXTILE SERVICE UAB (Продавець), Каунас, Литва, укладений контракт №03/13, за умовами якого Продавець передає у власність Покупцю товар, а Покупець зобов’язується прийняти та оплатити його вартість в порядку та на умовах, визначених цим договором. Під „товаром” в цьому договорі розуміється тканина полотняного переплетення 1/1, 100% поліестер 55г/м2, ширина 220 см, колір 3 класу фарбування, довжиною 198 310,0 м. на загальну суму 99 155,00 доларів США. Відповідно до п.2.1, 2.2 договору ціна повинна бути узгоджена в специфікації для кожної поставки. Ціна включає вартість його зберігання, відвантаження, тари, упаковки та маркування.

Крім того, позивачем подана декларація митної вартості товару ДМВ-1, в якій митна вартість товару визначена за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються, тобто за основним методом відповідно до ст.58 Митного кодексу України.

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару, заявленого до митного оформлення за вказаною вантажною митною декларацією, митницею витребувані додаткові документи, а саме: транзитну декларацію країни продавця; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, які не були надані позивачем з огляду на відсутність можливості в такому наданні.

З метою ідентифікації та перевірки правильності класифікації товару відповідачем-1 направлений запит від 24.02.2014 №9 до Дніпропетровського управління з питань експертизи та досліджень Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Міндоходів для визначення, з яких ниток вироблені тканини, у разі підтвердження виготовлення товару з синтетичних ниток, встановлення відсоткового вмісту синтетичних ниток (при наявності окремо по кожному полімеру та іншим компонентам); встановлення чи дійсно тканини виготовлені з штапельних волокон полотняного переплетення.

Митним органом 25.02.2014 р в присутності митного брокера взяті проби (зразки) товарів: тканини з поліефірних штапельних волокон, змішаних головним чином синтетичними чи штучними нитками, вибивні, по 2 зразки за кожним артикулом з метою ідентифікації товару, перевірки правильності його класифікації, про що складений акт №901050000/2014/001674 від 25.02.2014.

Митницею 07.03.2014 прийняте рішенням про визначення коду товару №КТ-901-0009-2014, в якому зазначено, що за результатами лабораторних досліджень тканини ідентифікуються як виготовлені з поліефірних не текстурованих комплексних волокон, а тому керуючись основними правилами інтерпретації класифікації товарів 1, 6 даний товар повинен класифікуватися у товарній позиції 5407 за кодом 5407 61 90 00 УКТ ЗЕД.

Суди першої та апеляційної інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги виходили з того, що зважаючи на розбіжності в лабораторних випробуваннях досліджуваних зразків тканин, враховуючи неможливість призначення та проведення судової експертизи у зв’язку з відсутністю на час розгляду справи відібраних зразків товару, суди дійшли висновку, що належним доказом у даній справі є дослідження проведені саме незалежною експертною установою, а тому наявними у матеріалах справи доказами підтверджене ввезення позивачем на територію України відповідно до контракту №03/13 та специфікації №5 від 19.12.2013. Дії відповідача щодо зміни коду товару визнані протиправними. Щодо коригування митної вартості товару судом зазначено, що у судовому засіданні встановлено подання позивачем усіх документів, які підтверджують задекларовану ним митну вартість товару за основним методом.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Відповідно ст.55 Митного Кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.

Згідно ч.6 ст.54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За визначенням, наведеним у ч.1 ст.256 МК України, відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу за вимогами ст.256 МК України заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.

Згідно ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У статті 57 МК України наведені методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту.

Відповідно ст.57 МК України встановлені методи визначення митної вартості товару: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

З аналізу наведених норм вбачається, що для витребування додаткових документів у митного органу повинні бути наявними обґрунтовані причини, якими б обумовлювалась неможливість визначення митної вартості товару, що ввозиться, за ціною договору (основний метод) відповідно до ст.58 МК України.

Відповідно до ч.2 МК України зазначеного кодексу документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п’ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч.3 ст.53 МК України у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ст.53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно статті 58 цього Кодексу контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу.

З наведених норм випливає наявність у митного органу повноважень щодо перевірки правильності визначення митної вартості товарів, тобто правильності визначення числового значення складових митної вартості товару, заявленого декларантом до митного оформлення.

Для витребування додаткових документів у митного органу повинні бути наявними обґрунтовані причини, якими б обумовлювалася неможливість визначення митної вартості товару, що ввозиться, за ціною договору, зокрема, подані позивачем документи містять розбіжності або у таких документах відсутні відомості, числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем на підтвердження заявленої митної вартості було наданий весь комплект обов’язкових документів, передбачених ч.2 ст.53 Митного кодексу України, які є належним чином оформленими, містять достовірні відомості, базуються на об’єктивних і документально підтверджених даних. Претензій до наданих документів, в тому числі і до банківського документу щодо сплати за товар, у митного органу були відсутні

Посилання митного органу на наявність розбіжностей, що містяться в поданих до митного оформлення документах та неможливість перевірки правильності обчислення окремих складових заявленої митної вартості обґрунтовано не прийняті судами попередніх інстанцій до уваги. Оскільки розбіжності, про які зазначає митний орган, не свідчать про наявність об’єктивних обставин та обґрунтованих сумнівів щодо достовірності поданих декларантом відомостей про митну вартість товару та/або неправильності обрання позивачем методу визначення та обчислення митної вартості товару, які не містять суперечностей з іншими поданими позивачем документами та не впливають на можливість або неможливість перевірки числового значення заявленої митної вартості товару.

Разом з тим, чинним законодавством не встановлено обов’язку декларанта підтверджувати числові значення складових митної вартості товару у випадку, якщо такі складові були включені до ціни товару, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає правильними висновки судів першої та апеляційної інстанції, що митним органом, як суб’єктом владних повноважень, всупереч вимог ч.2 ст.71 КАС України, не доведено, що при декларуванні позивачем товару за першим методом (вартістю контракту) були наявними обставини, які б свідчили про існування достатніх підстав для виникнення обґрунтованого сумніву у митного органу щодо вартості імпортованого товару, рішення про коригування митної вартості товару не відповідає діючому законодавству і підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Щодо визначення митним органом коду товар, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст.313 Митного кодексу України митні органи класифікують товари, тобто відносять товари до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД.

Рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов’язковими для підприємств та громадян.

Положеннями статті 311 МК України встановлено, що Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів.

Згідно ст.312 МК України ведення УКТЗЕД передбачає: відстежування змін та доповнень до міжнародної основи УКТЗЕД, пояснень та інших рішень по тлумаченню цієї основи, що приймаються Всесвітньою митною організацією; деталізацію УКТЗЕД на національному рівні та введення додаткових одиниць виміру; розроблення пояснень та рекомендацій з метою забезпечення однакового тлумачення і застосування УКТЗЕД; прийняття рішень щодо класифікації та кодування товарів в УКТЗЕД; поширення інформації про застосування УКТЗЕД; ведення та зберігання еталонного примірника УКТЗЕД (у паперовому та електронному вигляді); організацію роботи з видання і поширення УКТЗЕД та пояснень до УКТЗЕД; здійснення інших функцій, необхідних для ведення УКТЗЕД.

Відповідно до Закону України „Про Митний тариф України” від 05.04.01 №2371-ІІІ митний тариф України - це систематизований згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності перелік ставок ввізного мита, яке справляється з товарів, що ввозяться на митну територію України.

Товарною номенклатурою митного тарифу України є Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), яка базується на Гармонізованій системі опису та кодування товарів.

Класифікація товарів для цілей митного оформлення здійснюється згідно з вимогами УКТ ЗЕД, а саме: з урахуванням Основних правил інтерпретації класифікації товарів, відповідних приміток та характеристик товару, які є визначальними для класифікації.

Пунктом 1 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД Закону України „Про митний тариф України” передбачено, що назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп.

Згідно Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється за такими правилами:

1. Назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів вУКТЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил;

2. (a) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який виріб стосується також некомплектного чи незавершеного виробу за умови, що він має основну властивість комплектного чи завершеного виробу. Це правило стосується також комплектного чи завершеного виробу (або такого, що класифікується як комплектний чи завершений згідно з цим правилом), незібраного чи розібраного; (b) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який матеріал чи речовину стосується також сумішей або сполук цього матеріалу чи речовини з іншими матеріалами чи речовинами. Будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як посилання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини. Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила.

3. У разі якщо згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prima facie) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:

(a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте в разі якщо кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару;

(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (a), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати;

(c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (a) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.

Відповідно до п. 6 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatis mutandis), положень вищезазначених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не зазначено інше.

Для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatis mutandis), положень вищезазначених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не зазначено інше.

Згідно з Поясненнями до УКТ ЗЕД до групи 55 належать синтетичні або штучні штапельні волокна; до товарної позиції 5515 включаються інші тканини із синтетичних штапельних волокон, зокрема, змішані головним чином або винятково з синтетичними чи штучними нитками, вибивні.

Відповідно до п.9 розділу ІІІ Порядку щодо роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №650 від 30.05.2012, якщо для вирішення питання класифікації товару виникає потреба в спеціальних знаннях з різних галузей науки, техніки, мистецтвознавства тощо або у використанні спеціального обладнання і техніки, то митний орган може звернутися до спеціалізованого митного органу з питань експертного забезпечення або до іншої експертної установи (організації).

Залучення спеціалізованого митного органу з питань експертного забезпечення або іншої експертної установи (організації) здійснюється у разі: виникнення необхідності ідентифікації або лабораторної перевірки характеристик товарів, визначальних для їх класифікації; виникнення складних питань при класифікації товарів згідно з УКТЗЕД, вирішення яких потребує експертних досліджень.

Узяття проб (зразків) товарів здійснюється відповідно до вимог ст.356 Кодексу. Операції з узяття проб (зразків) товарів здійснюються відповідно до вимог ст.357 Кодексу (п.10 Порядку №650).

Відповідно до положень статтей 356, 357 Митного кодексу України взяття проб (зразків) товарів, що перебувають під митним контролем, здійснюється посадовими особами органів доходів і зборів, про що складається відповідний акт за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів. На кожну взяту пробу (зразок) накладається окреме митне забезпечення. Взяті проби (зразки) під митним забезпеченням разом з актом про їх взяття доставляються поштою або посадовою особою органу доходів і зборів до спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, чи до його відокремленого підрозділу або до іншої експертної установи (організації) для проведення досліджень (аналізів, експертиз).

Дослідження (аналізи, експертизи) проводяться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, чи його відокремленого підрозділу або інших експертних установ (організацій), призначених органом доходів і зборів.

Таким спеціалізованим органом з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику є Спеціалізована лабораторія з питань експертизи та досліджень Міндоходів.

Відповідно до підпункту 3 пункту 4 Положення про Спеціалізовану лабораторію з питань експертизи та досліджень Міндоходів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 29.05.2013 № 133, основним завданням Спеціалізованої лабораторії є проведення дослідження (аналізи, експертизи) проб (зразків) товарів у рамках процедур податкового, митного контролю та оформлення. Метою таких досліджень є встановлення характеристик, визначальних для ідентифікації (визначення складу, фізичних, фізико-хімічних характеристик тощо) товарів; класифікації товарів згідно з УКТЗЕД; перевірки задекларованої митної вартості товарів; встановлення країни походження товарів; встановлення належності товарів до таких, що містять наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги, прекурсори, сильнодіючі чи отруйні речовини; встановлення (перевірки) достовірності даних, зазначених у сертифікаті про походження товару з України.

Разом з тим, позивачем наданий експертний висновок Кіровоградської регіональної торгово-промислової палати №В-312 від 23.05.2014, яким встановлено, що „тканини з поліефірних штапельних волокон змішаних головним чином синтетичними чи штучними нитками, вибивні: тканина зі 100% вмістом поліестеру, полотняного переплетення 1/1, шириною 220 см., поверхнева щільність 55 г/м2, не просочена, без покриття, вибивна (з малюнком гамми кольорів) 3 клас фарбування, виготовлена з поліефірних штапельних волокон” відноситься до товарної позиції 5515: інші тканини із синтетичних штапельних волокон відповідають коду: 5515 12 30 00. Тобто, вказаними експертними дослідженнями встановлено, що тканини мають склад синтетичних штапельних волокон з відповідним процентним вмістом, що фактично відповідає заявленому позивачем коду товару по УКТ ЗЕД.

Вищенаведені експертні висновки базуються на протоколах випробувань державного підприємства „Криворізький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації” №4625-Л, №4628-Л, №4629-Л, №4630-Л, №4631-Л від 28.04.2014, відповідно до яких результатами випробувань встановлено, що надані на дослідження зразки за сировинним складом - 100% поліестр (поліефір), масова частка сировини за основою - поліефірні текстуровані волокна, за утоком - поліефірні штапельні волокна.

Виходячи з наведеного під час здійснення контролю правильності класифікації товару, поданих до митного оформлення, мав місце складний випадок класифікації товару, коли в процесі контролю правильності заявленого коду товару виникли суперечності щодо тлумачень положень УКТЗЕД, вирішення яких потребувало додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо. Обидва експертні висновки ґрунтуються на результатах лабораторних випробувань зразків тканини, а розбіжність щодо результатів досліджень стосується сировини, з якої виготовлено тканину, а саме: з текстурованого чи не текстурованого виду волокон.

При цьому колегія суддів зазначає, що судами попередніх інстанцій обґрунтовано прийняті до уваги висновки державного підприємства „Криворізький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації” як незалежної установи, якою були проведені експертні дослідження у відповідності до методології, що не заперечується митним органом.

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що контрольні зразки, відібрані митним органом відповідно до акту про взяття проб (зразків) товарів 25.02.2014 №901050000/2014/001674, на час розгляду справи знищені, що унеможливило призначення судової експертизи вищеозначених зразків товару.

Зважаючи на неможливість призначення та проведення судової експертизи у зв’язку з відсутністю на час розгляду справи відібраних зразків товару, колегія суддів погоджується з правовою позицією судів першої та апеляційної інстанції, що належним доказом визначення коду товару є експертний висновок Кіровоградської регіональної торгово-промислової палати, а відтак імпортований позивачем товар підлягає класифікації за товарною позицією 5515, код 5515 12 30 00 УКТ ЗЕД, тому є вірним висновок, що оскаржуване рішення відповідача про визначення коду товару від 07.03.2014 є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: