Справа № 802/3872/15-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2016-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/3872/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Чернюк А.Ю.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

20 січня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Держсанепідслужби у Вінницькій області в особі Гайсинського районного управління Головного управління Держсанепідслужби у Вінницькій області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про застосування адміністративно-запобіжних заходів,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Держсанепідслужби у Вінницькій області в особі Гайсинського районного управління ГУ Держсанепідслужби у Вінницькій області звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ФОП ОСОБА_2 про застосування адміністративно-запобіжних заходів у сфері державного санітарно-епідеміологічного нагляду. Позовні вимоги мотивовано тим, що 07.08.2015 року посадовими особами Гайсинської СЕС проведено позапланову перевірку дотримання санітарного законодавства ФОП ОСОБА_2 щодо діяльності пилорами. За результатами перевірки складено акт, яким зафіксовано ряд порушень санітарного законодавства, зокрема еквівалентний рівень шуму від джерела шуму стрічкова пилорама перевищує нормативний рівень, що є підставою для застосування адміністративно-запобіжних заходів у виді тимчасової заборони роботи вказаної стрічкової пилорами - до усунення виявлених перевіркою порушень санітарного законодавства. На підставі виявлених порушень, просили застосувати до підприємця вказані адміністративно-запобіжні заходи.

Відповідно до постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 01.12.2015 року, прийнятої у порядку скороченого провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, адміністративний позов задоволено. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись при цьому на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

В судове засідання представники сторін не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином. Про причини неявки в судове засідання не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не направляли. Зокрема, на адресу суду повернулось поштове відправлення на ім'я відповідача з відміткою про відмову у його одержанні. Відтак апелянт вважається належним чином повідомлений про розгляд справи в розумінні ч.11 ст.35 КАС України.

Представник позивача направив на адресу суду письмові заперечення на апеляційну скаргу, з яких вбачається, що позивач апеляційну скаргу не визнає у повному обсязі, проти її задоволення заперечує, вважаючи рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим і таким, що відповідає фактичним обставинам справи. Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції -без змін.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про його дату, час і місце, а також враховуючи те, що їх явка в судове засідання не визнавалась обов'язковою, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, за наявними у справі матеріалами. При цьому, згідно частини 6 статті 12, частини 1 статті 41 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 1 ст. 195 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, та підтверджується матеріалами справи, 07.08.2015 року на підставі наказу районної санепідустанови №35 від 07.08.2105 року (а.с.26) та направлення №35 від 07.08.2015 року (а.с.27) головним спеціалістом відділу санітарного нагляду проведено позапланову перевірку пилорами ФОП ОСОБА_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на предмет дотримання вимог чинного санітарного законодавства.

Підставою для проведення вказаної перевірки були:

- письмові звернення народного депутата Геращенка А.Ю. від 24.07.2015 року у якості реагування на звернення гр.ОСОБА_4 від 31.03.2015 року стосовно господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 (а.с.13-20);

- лист Державної санітарно-епідеміологічної служби України від 04.08.2015 року №04.01-20-4995/13-Д (а.с.24).

На виконання положень абз. 4 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про основі засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" для проведення позапланової перевірки позивачем було отримано дозвіл Державної санітарно-епідеміологічної служби у Вінницькій області від 06.08.2015 року №03-11/2604 (а.с.25).

За результатами перевірки складено акт від 07.08.2015 року, яким зафіксовано те, що еквівалентний рівень шуму від джерела шуму стрічкова пилорама (на відстані 50м. від пилорами) перевищує нормативний рівень на 13 Дб згідно СН 3077-78 та складені протоколи про проведення досліджень шумового навантаження та інфразвуку №11 від 07.08.2015 року (а.с.28-33).

Крім того, актом встановлено, що строк дії висновку державної санітарної-епідеміологічної експертизи закінчився 15.07.2013 року, а новий висновок ДСЄС на діючий об'єкт - стрічкову пилораму відповідачу не видавався.

За результатами перевірки ФОП ОСОБА_2 у строк до 07.09.2015 року було запропоновано винести пилораму за межі населеного пункту з дотриманням відстані не менше 50 метрів від житлової забудови до межі території стрічкової пилорами та зобов'язано в 3-дений термін проінформувати Гайсинське РУ ДСЄС у Вінницькій області про хід виконання зобов'язань (а.с.34).

В подальшому, 08.09.2015 року на підставі наказу №43 начальника Гайсинського РУ ДСЄС у Вінницькій області, проведено перевірку виконання пропозицій від 06.08.2015 року виданих за результатами перевірки (а.с.37).

Оскільки в ході перевірки було встановлено, що ФОП ОСОБА_2 пропозиція не виконана, 09.09.2015 року складено акт про порушення санітарних норм на підставі якого 14.09.2015 року начальником районної санепідустанови винесено постанову про накладення адміністративного штрафу на ОСОБА_2 передбаченого ст.188-11 КУпАП в розмірі 204 грн. (а.с.38-40). Згідно протоколу від 09.09.2015 року порушник взяв зобов'язання виконати пропозиції до 25.09.2015 року.

З метою перевірки стану виконання пропозицій з врахуванням відтермінування, на підставі наказу №54 від 25.09.2015 року, було проведено чергову перевірку, якою встановлено, що пропозиції щодо переносу пилорами відповідачем в черговий раз не виконав (а.с.43, 44, 45).

25.09.2015 року складено протокол, а 28.09.2015 року начальником санепідустанови винесено постанову, якою на відповідача накладено стягнення - адміністративний штраф у розмірі 425 грн. (а.с.45, 46). Згідно протоколу, ОСОБА_2 зазначив, що причиною відтермінування є пошук нової ділянки для перенесення пилорами.

27.10.2015 року фельдшером санітарним санітарно-гігієнічного відділу Гайсинського РУ ГУ ДСЄС у Вінницькій області проведено перевірку виконання ФОП ОСОБА_2 пропозиції про усунення причин і умов, що сприяють вчиненню порушень санітарного закон6одавства №643 від 07.08.2015 року з кінцевим терміном виконання 25.10. 2015 року. Актом перевірки від 27.10.2015 року зафіксовано, що відповідач пилораму за межі села не виніс (а.с.48-50).

При цьому колегія суддів звертає увагу, що зазначені вище обставини, зокрема неодноразові пояснення та притягнення ОСОБА_2 до відповідальності на підставі норм КУпАП, в своїй сукупності спростовують посилання апелянта (а.с. 75-82) на те, що оскільки земельна ділянка, на якій розміщена пилорама, йому не належить, господарську діяльність на ній він не здійснює.

Вирішуючи питання про застосування до відповідача адміністративно-запобіжних заходів у сфері державного санітарно-епідеміологічного нагляду та задоволення заявлених вимог, суд першої інстанції керувався тим, що відповідно до абз. 2, 3 ст. 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (Закон № 877-V) державний нагляд (контроль) влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) - це планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

При цьому орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).

Суспільні відносини, які виникають у сфері забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя, регулюються Законом України "Про забезпечення санітарно та епідеміологічного благополуччя населення" від 24.02.1994 року № 4004-XII (далі Закон № 4004-XII), який, зокрема, визначає відповідні права і обов'язки державних органів, підприємств, установ, організацій та громадян, встановлює порядок організації державної санітарно-епідеміологічної служби і здійснення державного санітарно-епідеміологічного нагляду в Україні.

Відповідно до абз.1, 2 та 6 ст. 31 цього Закону у систему органів державної санітарно-епідеміологічної служби України входить, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення. На центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, покладаються функції з державного санітарно-епідеміологічного нагляду на відповідних територіях, транспорті.

Частиною 1 статті 39 Закону № 4004-XII визначено, що державний санітарно-епідеміологічний нагляд це діяльність органів державної санітарно-епідеміологічної служби по контролю за дотриманням юридичними та фізичними особами санітарного законодавства з метою попередження, виявлення, зменшення або усунення шкідливого впливу небезпечних факторів на здоров'я людей та по застосуванню заходів правового характеру щодо порушників.

Одним з основних завдань такої діяльності є нагляд за дотриманням санітарного законодавства (абз. 5 ст. 39 Закону № 4004-XII).

Державний санітарно-епідеміологічний нагляд здійснюється відповідно до Положення про державний санітарно-епідеміологічний нагляд в Україні що затверджується Кабінетом Міністрів України вибірковими перевірками дотримання санітарного законодавства за планами органів державної санітарно-епідеміологічної служби, а також позапланово залежно від санітарної, епідемічної ситуації та за заявами громадян.

Результати перевірки оформлюються актом, форма і порядок складання якого визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я (абз. 7, 8 ст. 39 Закону № 4004-XII).

Відповідно до абз.1 ст. 15 Закону № 4004-XII підприємства, установи, організації та громадяни при розробленні і використанні нових технологій, проектуванні, розміщенні, будівництві, реконструкції та технічному переобладнанні підприємств, виробничих об'єктів і споруд будь-якого призначення, плануванні та забудові населених пунктів, курортів, проектуванні і будівництві каналізаційних, очисних, гідротехнічних споруд, інших об'єктів зобов'язані дотримувати вимог санітарного законодавства.

Крім того, згідно із вимогами ч. 2 ст. 22 Закону № 4004-XII у процесі експлуатації виробничих, побутових та інших приміщень, споруд, обладнання, устаткування, транспортних засобів, використання технологій їх власник зобов'язаний створити безпечні і здорові умови праці та відпочинку, що відповідають вимогам санітарних норм, здійснювати заходи, спрямовані на запобігання захворюванням, отруєнням, травмам, забрудненню навколишнього середовища.

Проектування виробничих об'єктів, розроблення нових технологій, засобів виробництва, засобів колективного та індивідуального захисту працюючих повинні провадитися з урахуванням вимог щодо охорони праці. Не допускається виготовлення і впровадження нових для даного підприємства технологій і зазначених засобів без попередньої експертизи робочого проекту або робочої документації на їх відповідність нормативно-правовим актам з охорони праці. Фінансування цих робіт може провадитися лише після одержання позитивних результатів експертизи. Експертиза проектів будівництва проводиться відповідно до статті 31 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Відповідно до вимог статті 1 Закону України "Про забезпечення санітарно та епідеміологічного благополуччя населення" висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи - це документ установленої форми, що засвідчує відповідність (невідповідність) об'єкта державної санітарно-епідеміологічної експертизи медичним вимогам безпеки для здоров'я і життя людини, затверджується відповідним головним державним санітарним лікарем і є обов'язковим для виконання власником об'єкта експертизи.

Як встановлено у ході судового розгляду, відповідач на момент проведення позапланової перевірки працював без відповідного висновку ДСЄС на діючий об'єкт - стрічкову пилораму, що є істотним порушенням норм чинного законодавства.

В силу вимог статті 24 зазначеного Закону, органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни при здійсненні будь-яких видів діяльності з метою відвернення і зменшення шкідливого впливу на здоров'я населення шуму, неіонізуючих випромінювань та інших фізичних факторів зобов'язані здійснювати відповідні організаційні, господарські, технічні, технологічні, архітектурно-будівельні та інші заходи щодо попередження утворення та зниження шуму до рівнів, установлених санітарними нормами. Шум на захищених об'єктах при здійсненні будь-яких видів діяльності не повинен перевищувати рівнів, установлених санітарними нормами для відповідного часу доби. Сільські, селищні, міські ради затверджують правила додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях, якими з урахуванням особливостей окремих територій (курортні, лікувально-оздоровчі, рекреаційні, заповідні тощо) установлюються заборони та обмеження щодо певних видів діяльності, що супроводжуються утворенням шуму, а також установлюється порядок проведення салютів, феєрверків, інших заходів із використанням вибухових речовин і піротехнічних засобів. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, встановлених законом, забезпечують контроль за додержанням керівниками та посадовими особами підприємств, установ, організацій усіх форм власності, а також громадянами санітарного та екологічного законодавства, правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях, інших нормативно-правових актів у сфері захисту населення від шкідливого впливу шуму, неіонізуючих випромінювань та інших фізичних факторів.

Наказом Міністерства охорони здоров'я України № 173 від 19.06.1996 року відповідно до Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" затверджено Державні санітарні правила планування та забудови населених пунктів, які включають основні гігієнічні вимоги до планування і забудови як нових, так і існуючих міських та сільських поселень України, їх санітарного упорядкування та оздоровлення.

Відповідно до п. 1.2 цих Правил вони є обов'язковими для дотримання всіма державними, кооперативними, колективними та приватними підприємствами, організаціями та установами незалежно від відомчого підпорядкування та форм власності, а також посадовими особами та громадянами України, інвесторами-громадянами інших держав.

Пунктом 5.4 Правил визначено, що санітарно-захисну зону слід встановлювати від джерел шкідливості до межі житлової забудови. На зовнішній межі санітарно-захисної зони, зверненої до житлової забудови, концентрації та рівні шкідливих факторів не повинні перевищувати їх гігієнічні нормативи (ГДК, ГДР), на межі курортно-рекреаційної зони - 0,8 від значення нормативу.

Пунктом 5.5 Правил передбачено, що Розміри санітарно-захисних зон для промислових підприємств та інших об'єктів, що є джерелами виробничих шкідливостей, слід встановлювати відповідно до діючих санітарних норм їх розміщення при підтвердженні достатності розмірів цих зон за "Методикой расчета концентраций в атмосферном воздухе вредных веществ, содержащихся в выбросах предприятий" ОНД-86, розрахунками рівнів шуму та електромагнітних випромінювань з урахуванням реальної санітарної ситуації (фонового забруднення, особливостей рельєфу, метеоумов, рози вітрів та ін.), а також даних лабораторних досліджень щодо аналогічних діючих підприємств та об'єктів.

В свою чергу, пунктом 5.6. Правил визначено, що основою для встановлення санітарно-захисних зон є санітарна класифікація підприємств, виробництв та об'єктів, що наведена у додатку N 4. Розміри санітарно-захисних зон та санітарних розривів від сільськогосподарських підприємств і виробничих комплексів слід приймати відповідно до "Санитарных правил для животноводческих предприятий" N 4542-87, "Санитарных правил и норм размещения, устройства и эксплуатации малых ферм для содержания животных (скота, птицы, зверей) в населенных пунктах Украинской ССР" N 5.02-12/Н, ДБН Б.2.4-3-95 "Генеральні плани сільськогосподарських підприємств" (додаток N 5).

Згідно дослідженого судом першої інстанції витягу з ЄДРПОУ ФОП ОСОБА_2 здійснює господарську діяльність, зокрема, по лісопильному та стругальному виробництву (КВЕД 16.10), виробництво інших дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів (КВЕД 16.23), що відповідно до додатку №4 Державних санітарних правил №173 розділу «Виробництва по обробці деревини» вимагає встановлення санітарно захисної зони Класу V у 50 м.

Таким чином, відповідач, здійснюючи свою господарську діяльність за відповідним КВЕД, має проваджувати її так, щоб на межі санітарно захисної зони, на відмітці 50м., вплив шкідливих факторів був в межах санітарно допустимих норм шуму.

В свою чергу у відповідності до п.9 таблиці 1 розділу 2 «Санитарных норм допустимого шума в помещениях жилых и общественых зданий и на територии жилой настройки» №3077-84 від 03.08.1984 року допустимий рівень шуму становить 55 Дб.

Однак, як встановлено судом першої інстанції, на межі санітарно-захисної зони рівень шуму перевищено на 13 Дб та становить 68 Дб. Крім того, на неодноразові пропозиції позивача, вчинення будь-яких дій або здійснення відповідних заходів усунення порушення чи виконання встановлених актом перевірки, відповідачем не вчинено.

Водночас доказів в спростування встановлених перевіркою порушень, а саме зменшення відповідно на санітарно-захищеній зоні рівня шуму у встановленому порядку, відповідачем суду не надано.

З урахуванням положень вищезазначених державних санітарних правил, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо недотримання відповідачем еквівалента рівня шуму.

Частиною п'ятою статті 4 Закону № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" встановлено, що повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування.

Відповідно до частини сьомої статті 7 Закону № 877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб'єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, підставою для звернення ГУ Держсанепідслужби у Вінницькій області із вимогами про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду стали виявлені позивачем під час проведення перевірки порушення, які створюють загрозу життю та здоров'ю людей. Тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) шляхом тимчасової заборони роботи (діяльності) стрічкової пилорами, що знаходиться АДРЕСА_1 до моменту усунення виявлених під час перевірки порушень вимог санітарного законодавства, а саме до моменту винесення пилорами за межі с.Гранів, Гайсинського району, Вінницької області.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи, а тому колегією суддів відхиляються, оскільки не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення заявлених вимог у спосіб та межах, визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Курко О. П. Совгира Д. І.