Справа № 815/6460/15
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2016-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6460/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С. при секретарі Кузьменко Е.Х., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства до Державної фінансової інспекції в Одеській області про визнання нечинними та скасування вимоги від 27.10.2015 року №15-07-23-14/10070 про усунення виявлених порушень законодавства, а саме: п.3 проведення готівкових операцій в національній та іноземній валюті; п.1 - здійснення витрат операційної діяльності, які не включаються до собівартості реалізованої продукції, а також п.5 - дотримання законодавства при отриманні та використанні бюджетних коштів (за наявністю), -

В С Т А Н О В И В:

З позовом до суду звернулось Причорноморське державне регіональне геологічне підприємство до Державної фінансової інспекції в Одеській області про визнання нечинними та скасування вимог про усунення виявлених порушень законодавства, що містяться в в акті ревізії від 28.09.2015 № 07-11/68 а саме: проведення готівкових операцій в національній та іноземній валюті; здійснення витрат операційної діяльності, які не включаються до собівартості реалізованої продукції, а також дотримання законодавства при отриманні та використанні бюджетних коштів (за наявністю).

В судовому засіданні 12.01.2016 року представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги, але уточнили, що фактично оскаржуються п.1, п.3, п.5 вимоги ДФІ в Одеській області від 27.10.2015 року №15-07-23-14/10070, відповідно до яких встановлені порушення та заявлена вимога про їх усунення. Представники відповідача заперечили проти задоволення заявлених позовних вимог, оскільки наданими до письмових заперечень доказами підтверджується вчинення позивачем порушень державної фінансової дисципліни за перевірений період часу, які були відображені належним чином в акті ревізії та підтверджені зібраними письмовими доказами та поясненнями посадових осіб позивача.

Заслухавши пояснення представників позивача, представників відповідача та дослідивши наявні в справі письмові докази суд встановив наступні факти та обставини:

Відповідач на підставі ст.1 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» є місцевим підрозділом центрального органу державної виконавчої влади та його посадовою особою, які згідно ст.ст.8,10,11 цього ж Закону здійснюють повноваження щодо призначення проведення ревізій та перевірок щодо встановлення порушень законодавства бюджетними підприємствами, установами та організаціями, проведення зустрічних звірок на непідконтрольними об'єктах, а тому, позовні вимоги щодо оскарження їх актів, дій чи бездіяльності з цього приводу, на підставі положень ст.55 Конституції України, п.1 ч.2 ст.17, ст.104 КАС України підвідомчі адміністративним судам та повинні розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

Судом встановлено, що на підставі плану проведення ревізій у 2015 році в період з 30.06.2015 року по 21.09.2015 року ДФІ в Одеській області була проведена планова ревізія фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01.10.2012 року по 30.06.2015 року.

За результатами проведеної ревізії посадовими особами ДФІ в Одеській області був складений акт ревізії від 28.09.2015 року №07-11/68 (а.с.7-34).

З метою усунення виявлених під час проведеної ревізії порушень державної фінансової дисципліни ДФІ в Одеській області на адресу позивача 27.10.2015 року була направлена вимога про усунення виявлених під час проведення ревізії порушень №15-07-23-14/10070 (а.с.137-139), в якій зокрема вимагалось від позивача вчинити наступні дії: п.1 - здійснити роботу по відшкодуванню підприємству збитків в розмірі 88383,09 грн. у вигляді здійснення необґрунтованих витрат в період з 01.10.2012 року по 30.06.2015 року; п.3 здійснити дії щодо повернення необґрунтовано витрачених коштів в розмірі 2280,00 грн. на компенсацію проживання та харчування у відрядженні працівнику підприємства; п.5 вирішити питання про компенсацію безпідставно витрачених коштів в розмірі 15177,91 грн. на проведення робіт.

Розглянувши заявлені позовні вимоги, з урахуванням наданих пояснень представниками сторін та за результатами вивчення наявних в справі письмових доказів, відповідно до положень ч.3 ст.2 КАС України, суд приходить до висновку, що оскаржені позивачем пункти вимоги ДФІ в Одеській області частково відповідають законові з наступних підстав.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23.04.2011 №499/2011 (далі - Положення), Державна фінансова інспекція України (далі - Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону №2939-ХІІ, згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі суд прийшов до висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання в частині усунення допущених порушень законодавства.

В порушення ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-ХІУ, п.6, п.9 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", підприємством здійснювалась, непередбачена колективним договором на 2012-2014 та 2015-2016 роки, оплата за спожиті комунальні послуги фізичними особами, що мешкають у приміщеннях Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства, в результаті чого підприємством за період з 01.10.2012 по 30.06.2015 року здійснено необґрунтовані витрати у сумі 88383,09 грн., що призвели до втрат (збитків) Підприємству на відповідну суму.

У колективних договорах на відповідні роки наданих до ревізії не передбачено можливості надання пільг на комунальні послуги фізичним особам, що мешкають у приміщеннях ПДРГП та в ході ревізії про наявні зміни та доповнення до відповідних колективних договорів адміністрацією підприємства не повідомлялося та відповідні документи не надавалися.

Надані Протокол №1/1 від 09.01.2012 року та Доповнення до колективного договору 2014-2016 роки неможливо розглядати, як внесення змін до колективного договору, оскільки надані документи не відповідають вимогам Порядку повідомної реєстрації галузевих і регіональних угод, колективних договорів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.04.1994 року № 225 та Порядку повідомної реєстрації галузевих (міжгалузевих) і територіальних угод, колективних договорів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2013 №115, а саме, на наданих документах відсутні відповідні написи реєструючого органу (Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради).

Крім того, відповідно до обліку Підприємства зазначені приміщення рахуються, як нежитлові приміщення (приміщення гаражу), що підтверджується даними технічного паспорту на комплекс будівель та споруд, що розташовані за адресою: м.Одеса, вул..25 Чапаївської дивізії 1 від 04.11.2008 року (а.с.126-127).

В порушення п.2.1 Положення про Південно-Українську гідрогеологічну експедицію Причорноморського ДРГП, п.12 Порядку ведення державного водного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.04.1996 року №413, Експедицією у І півріччі 2015 року проведено витрати по моніторингу підземних вод та веденню державного водного кадастру за відсутності геологічних завдань та пооб'єктних планів, у загальній сумі 15177,91 гривень.

Відповідно до Переліку корисних копалин загальнодержавного значення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.1994 року №827 - «Підземні води» в тому числі: Мінеральні (лікувальні, лікувально-столові, природні столові); Питні (для централізованого водопостачання, для нецентралізованого водопостачання); Промислові, Технічні, Теплоенергетичні, відносяться до корисних копалин загальнодержавного значення.

Перелік геологорозвідувальних робіт, що виконуються за рахунок коштів державного бюджету, які спрямовуються на проведення робіт з геологічного вивчення, геолого-екологічних досліджень та заходів і забезпечення раціонального використання надр, визначені «Порядком проведення геологорозвідувальних робіт за рахунок коштів державного бюджету», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.1999 року № 83, як специфічні, в тому числі: - проведення моніторингу геологічного середовища і моніторингу мінерально-сировинної бази. Еколого-геологічні дослідження, в тому числі: проведення безперервних або періодичних спостережень (моніторинг) та вимірювання параметрів фізичних і геохімічних полів та інших параметрів геологічного середовища, підземних вод, ґрунтів, ландшафтів, екзогенних і ендогенних геологічних процесів.

Відповідно до пунктів 2, 29 Порядку здійснення державного моніторингу вод, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 815 від 20.07.1996, Державний моніторинг вод здійснюється з метою забезпечення збирання, оброблення, збереження та аналізу інформації про стан вод, прогнозування його змін та розроблення науково обґрунтованих рекомендацій для прийняття рішень у галузі використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів.

Державний моніторинг вод є складовою частиною державної системи моніторингу навколишнього природного середовища України.

Державний моніторинг вод здійснюється за предметними напрямами кількості та якості вод.

Фінансування державного моніторингу вод здійснюється за рахунок коштів, передбачених на цю мету в державному бюджеті, позабюджетних коштів та інших джерел фінансування.

Відповідно до вимог п. 2.1 Положення про Південно-Українську гідрогеологічну експедицію Причорноморського ДРГП, передбачено, що Експедиція виконує комплекс геологорозвідувальних робіт, згідно з геологічним завданням затвердженим Причорномор ДРГП, розроблених на підставі «Річних пооб'єктних планів геологорозвідувальних робіт Причорномор ДРГП».

Ревізією встановлено, що за І півріччя 2015 року геологічні завдання та пооб'єктні плани геологорозвідувальних робіт Причорномор ДРГП для Експедиції не затверджено.

Проте, на оплату виконання робіт по проведенню стаціонарних спостережень за рівнем підземних вод по свердловинам регіонального рівня, Експедицією за відсутності геологічних завдань та пооб'єктних планів за І півріччя 2015 року оплачено на суму 15177,91 гривень. Відповідні витрати вплинули на формування прибутку Експедиції, що фактично за І півріччя 2015 року призвело до збитку.

При цьому, відповідно до «Річного плану закупівель на 2015 рік, Державної служби геології та надр України» (розміщеному на сайті Держгеонадра України), фінансування робіт по проведенню моніторингу підземних вод передбачено за кошти Державного бюджету України, а саме «лот №274 - Моніторинг підземних вод в Миколаївській та Херсонській областях».

Надане представниками позивача геологічне завдання на виконання геологорозвідувальних робіт за державні кошти у 2015 році (а.с.133) судом не може взятись до уваги, оскільки вказане завданні було затверджено лише 30.09.2015 року, тобто вже після фактичного виконання вказаних робіт та понесення витрат на суму 15177,91 грн. у І півріччі 2015 року, тобто на час їхнього здійснення підстав для проведення таких робіт не було, а тому й витрати на їх проведення є такими, що понесені підприємством незаконно.

Виходячи з цього, суд вважає, що заявлені позовні щодо визнання протиправними та скасування п.1,п.5 вимоги ДФІ в Одеській області від 27.10.2015 року №15-07-23-14/10070 не підлягають задоволенню з огляду на положення ч.1 ст.162 КАС України.

Разом з тим, у п.3 вказаної вимоги від позивача вимагалось здійснити заходи щодо відшкодування 2280,00 грн., які були безпідставно компенсовані працівнику ОСОБА_1 на проживання та харчування під час його командирування у м.Судак у вересні 2013 року.

Під час розгляду справи судом встановлено, що вказаний працівник позивача був відряджений у м.Судак у вересні 2013 року для участі у конференції з питань, віднесених до основної діяльності позивача. Після відрядження працівником був наданий звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт від 16.09.2013 року (а.с.67), в якому було зазначено, що він 09.09.2013 року поніс витрати на проживання в розмірі 2280,00 грн. В підтвердження вказаної обставини ним був наданий фіскальний чек ПАО ТОК «СУДАК» від 09.09.2013 року, що розташований у м.Судак по вул..Леніна 89 (а.с.68), згідно якого зазначено, що цим підприємством прийнято за проживання та харчування сума 2280,00 грн., тобто витрати працівника, які підлягають компенсуванню роботодавцем при відрядженні підтверджені відповідним та належним доказом. Посилання представника ДФІ в Одеській області на те, що працівником додатково повинен бути наданий рахунок з готелю за проживання не може бути визнано судом обґрунтованим, оскільки згідно п.12 Розділу ІІ Інструкції про службові відрядження в межах території України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1998 року №59 передбачено, що компенсації підлягають витрати працівника на проживання, підтверджені, в тому числі квитанцією, до якої прирівнюється фіскальний чек РРО наданий працівником від 09.09.2013 року.

За таким обставин, висновок органу ДФІ в цій частині є помилковим, а тому позовні вимоги щодо визнання протиправним п.3 вимоги ДФІ в Одеській області від 27.10.2015 року №15-07-23-14/10070 підлягають задоволенню на підставі положень ч.2 ст.162 КАС України.

Відповідно до висновків Верховного Суду України, що містяться в судових рішеннях від 15.04.2014 року по справах№21-40а14, №21-63а14 не може бути оскаржена вимога органу ДФІ України про усунення виявлених порушень державної фінансової дисципліни в порядку адміністративного судочинства лише в частині вірності їх розрахунку та можливості повернення майна, оскільки це перевіряє суд, що розглядає спір за зверненням органу ДФІ про стягнення збитків заподіяних державі чи повернення майна.

За цих обставин, суд вважає, що не підлягає задоволенню клопотання представника відповідача про закриття провадження по справі від 16.11.2015 року за п.1 ч.1 ст.157 КАС України (а.с.53-55), адже ст.124 Конституції України визначено, що судам підвідомчі усі правовідносини в нашій державі та ст.55 Конституції України надає громадянам право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності осіб, які порушують їх права чи охоронювані законом інтереси та предмет цього позову не збігається з вищенаведеними виключеннями із загального правила, які зробив Верховний Суд України у своїх рішеннях.

Судові витрати розподілити у відповідності до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.94,158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати п.3 вимоги Державної фінансової інспекції в Одеській області від 27.10.2015 року №15-07-23-14/10070.

3. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений та підписаний суддею 18.01.2016 року.

Суддя Єфіменко К.С.