Справа № 201/11291/15-а(2-а/201/112/2015)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2016-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"13" січня 2016 р. справа №201/11291/15-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Коршуна А.О., Чередниченко В.Є.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Карімової Ю.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.08.2015 р. у справі №201/11291/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

У липні 2015 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати неправомірними дії відповідача зі стягнення з позивача надміру виплаченої пенсії та зобов'язати відповідача припинити такі стягнення;

- визнати неправомірним розпорядження відповідача від 25.06.2014р. та зобов'язати відповідача повернути суми, стягнені за ним з 01.08.2014р. по 31.05.2015р.;

- визнати неправомірним рішення відповідача від 25.05.2015p. та зобов'язати відповідача повернути суми, стягнені за ним з 01.06.2015р.;

- визнати неправомірними дії відповідача зі стягнення з позивача надміру виплаченої пенсії за Розпорядженням від 21.02.2014р. та зобов'язати відповідача повернути суми, стягнені за ним з 01.03.2014р. до 31.07.2014р.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.08.2015 р. в задоволенні позову відмовлено повністю.

Постанова мотивована тим, що позивач на момент призначення пенсії мав статус фізичної особи-підприємця та вважався таким, що здійснював підприємницьку діяльність, а отже мав статус працюючої особи та не мав права на отримання достроково призначеної пенсії як працюючий пенсіонер.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими. Позивач, зокрема зазначив, що суд першої інстанції не дослідив обставину наявності або відсутності недобросовісності з боку позивача при призначенні пенсії, яка є ключовою, оскільки згідно ст.1215 Цивільного кодексу України тільки при наявності недобросовісності набувача є правомірними дії відповідача з повернення безпідставно набутої пенсії. Докази добросовісності позивача при оформленні пенсії не були ані підтверджені, ані заперечені.

Ці докази наведені в позові та підтверджують правдивість даних, наданих відповідачу при оформленні пенсії, а також той факт, що в документах на оформлення пенсії не передбачалось повідомлення даних про реєстрацію в якості приватного підприємця.

Відповідно до довідки "Індивідуальні відомості про застраховану особу" №2981/20.03.15 від 20.03.2015р. не забезпечував себе самостійно роботою в розглянутому періоді, тому не може бути віднесений до зайнятого населення і не може бути визнаний працюючим. Пункт 2.21 діючого Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначає статус "працює" як "провадить діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", тобто факт "працює/не працює" може підтверджуватись згаданою довідкою "Індивідуальні відомості про застраховану особу".

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про задоволення позову.

В судовому засіданні позивач апеляційну скаргу підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги позивача заперечував.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивач перебуває на обліку у відповідача та з 08 лютого 2012 року отримує пенсію за віком на підставі та з урахуванням п.п. "г" п.1 ч.1 ст.26 ЗУ "Про зайнятість населення".

За період з 08 лютого 2012 року по 05 лютого 2013 року (до досягнення позивачем пенсійного віку) позивачу Управлінням Пенсійного фонду в Жовтневому районі м. Дніпропетровська було виплачено пенсію за віком в розмірі 46 712, 83 грн. У цей період, відповідно до рішення виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради №561 від 23 квітня 1993 року, позивач був зареєстрований як підприємець.

21 лютого 2014 року відповідачем прийнято розпорядження про стягнення з позивача суми пенсії виплачену внаслідок зловживань з боку позивача, починаючи з 01 березня 2014 року в розмірі 10 % пенсії щомісячно до повного погашення. Розпорядженням від 25 червня 2014 року Управлінням було змінено відсоток відшкодування надміру виплаченої пенсії на 20%, а рішенням від 25 травня 2015 року знов змінено відсоток відшкодування на 10 %.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача, оскільки у період з 08 лютого 2012 року по 05 лютого 2013 року позивач не мав права на отримання достроково призначеної пенсії.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача, на підставі наступного.

Відповідно п.п. "г" п.1 ч.1 ст. 26 Закону України "Про зайнятість населення" право на достроковий вихід на пенсію за півтора року до досягнення пенсійного віку, встановленого ст. 26 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", або віку, що дає право на призначення пенсії відповідно до ЗУ "Про державну службу", "Про статус народного депутата України", "Про прокуратуру", "Про наукову і науково-технічну діяльність", у разі якщо до визнання такої особи безробітною для неї неможливо було підібрати підходящу роботу та якщо вона має страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбачений абзацом першим ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Пунктом 7 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що достроково призначена пенсія за віком відповідно ст. 26 Закону України "Про зайнятість населення", працюючим пенсіонерам не виплачується.

Відповідно до пп. "б" п.3 ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення" до зайнятого населення належать громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві.

Відповідно до ч.1 ст.128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до ст. 58 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.43 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" датою державної реєстрації фізичної особи - підприємця є дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця.

Згідно ч. 3 ст. 46 зазначеного Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Частиною 1 ст. 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" передбачено, що у випадку прийняття фізичною особою-підприємцем рішення про припинення підприємницької діяльності проводиться державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Позивачем не заперечується, що у період отримання дострокової пенсії (з 08 лютого 2012 року по 05 лютого 2013 року) на підставі "г" п.1 ч.1 ст. 26 Закону України "Про зайнятість населення", він був зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Як вбачається з матеріалів справи, у заяві про призначення/перерахунок пенсії від 08.02.2012 року позивачем було вказано, що він не працює та приватним підприємництвом не займається.

В постанові Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2014 року у справі від 30.09.2014 року №201/9697/14а (2а/201/281/2014) суд дійшов до висновку про відсутність підстав для визнання неправомірними дій відповідача та скасування розпорядження відповідача від 21.02.2014 року по особовому рахунку №198217, оскільки позивач був зареєстрований як підприємець та не мав права на отримання пенсії з 08 лютого 2012 року по 05 лютого 2013 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2014 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.03.2015 року апеляційну та касаційну скарги позивача залишено без задоволення, а постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2014 року у справі від 30.09.2014 року №201/9697/14а (2а/201/281/2014) залишено без змін.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи у судовому порядку.

З наведеного вбачається, що оскаржені позивачем дії, рішення та розпорядження відповідача були прийняті відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у зв'язку з наданням позивачем недостовірної інформації, що призвело до здійснення відповідачем виплат пенсії у період з 08 лютого 2012 року по 05 лютого 2013 року, на яку позивач не мав правових підстав для отримання.

Факт того, що позивач не мав правових підстав для отримання пенсії з 08 лютого 2012 року по 05 лютого 2013 року у зв'язку з тим, що був зареєстрований як підприємець, встановлено судом в постанові Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2014 року у справі від 30.09.2014 року №201/9697/14а (2а/201/281/2014) та не підлягає доведенню.

Сам факт нездійснення господарської діяльності позивачем на час прийняття розпорядження ПФУ про призначення пенсії не позбавляє його статусу приватного підприємця, з яким стаття 1 Закону України "Про зайнятість населення" пов'язує визначення зайнятого населення.

Таким чином, відсутність доходу від підприємницької діяльності відповідно до довідки №2981/20.03.15 від 20.03.2015р., на яку посилається позивач в апеляційній скарзі, не свідчить про правомірність виплати йому пенсії з 08 лютого 2012 року по 05 лютого 2013 року.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на ст.1215 Цивільного кодексу України колегія суддів не приймає до уваги, оскільки положення Цивільного кодексу України на спірні правовідносини не поширюються.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.08.2015 р. у справі №201/11291/15-а залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: В.Є. Чередниченко