Справа № 816/2740/15
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2016-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 р. Справа № 816/2740/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Рєзнікової С.С. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Пилипенка С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 28.10.2015р. по справі № 816/2740/15

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування вимоги, рішення та податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, фізична особа - підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3.) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області (далі - ДПІ у м. Полтаві, відповідач) про визнання протиправними та скасування: вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 27.05.2015 № Ф-; рішення про застосування штрафних санкцій від 30.06.2015 № ; податкового повідомлення - рішення від 30.06.2015 № .

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 28.10.2015 року вказаний адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасоване податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області від 30.06.2015 № в частині збільшення податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, за основним платежем у розмірі 92 550,23 грн, за штрафними санкціями у розмірі 23 137,56 грн. Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 27.05.2015 № Ф-. Визнано протиправним та скасовано рішення про застосування штрафних санкцій від 30.06.2015 № . В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятою постановою в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати в зазначеній частині та прийняти нову - про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим рішенням, також подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що суд неправильно і неповно дослідив докази і встановив обставини у справі в частині ухвалення рішення щодо відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення № від 30.06.2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб за основним платежем в сумі 69 881,36 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 17 470,34 грн., просить скасувати оскаржувану постанову в цій частині та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач подав заперечення на апеляційну скаргу позивача, в яких, посилаючись на законність за обґрунтованість оскаржуваного рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог, просить постанову суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

У судовому засіданні представники сторін підтримали свої правові позиції по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу позивача слід задовольнити, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) зареєстрований як фізична особа - підприємець 17.02.2014; перебуває на податковому обліку в ДПІ у м. Полтаві з 18.02.2014 та взятий на облік як платник єдиного внеску з 18.02.2014. Також позивач зареєстрований платником податку на додану вартість, що підтверджено матеріалами справи та не оспорюється сторонами.

Код основного виду економічної діяльності 46.21 (оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин), клас професійного ризику виробництва "23".

У період з 27.04.2015 по 20.05.2015 посадовими особами ДПІ у м. Полтаві на підставі направлення від 27.04.2015 № 484, плану-графіку проведення документальних планових перевірок суб'єктів господарювання на квітень 2015 року та згідно з наказами від 15.04.2015 № 822 та від 14.05.2015 № 967 проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 17.02.2014 по 31.12.2014, дотримання вимог законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 17.02.2014 по 31.12.2014.

Підстави та порядок проведення перевірки позивачем на оспорюються.

За наслідками проведеної перевірки ФОП ОСОБА_3 відповідачем складено акт від 27.05.2015 № 2020/16-01-17-01-11/НОМЕР_3 (т. 1, а.с. 19-67), яким зафіксовані порушення:

- пунктів 138.1, 138.4 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, пунктів 177.2, 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 162 431,59 грн, у тому числі за 2014 рік у сумі 162 431,59 грн;

- пункту 2 частини 1 статті 7 та частини 11 статті 8 Закону № 2464-VI, у результаті чого занижено єдиний соціальний внесок у сумі 51 325,89 грн, у томі числі за 2014 рік у сумі 51 325,89 грн;

- пункту 6 статті 128 Господарського кодексу України, підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16, статті 177 Податкового кодексу України, а саме: включення до декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік неправдивих даних.

Не погодившись з висновками, викладеними в акті перевірки від 27.05.2015 № 2020/16-01-17-01-11/НОМЕР_3, ФОП ОСОБА_3 надіслав до ДПІ у м. Полтаві заперечення від 19.06.2015 № 9 на акт перевірки, згідно з якими просив ДПІ у м. Полтаві провести розгляд заперечення у присутності ФОП ОСОБА_3

За результатами розгляду заперечення ДПІ в м. Полтаві на адресу ФОП ОСОБА_3 надіслано лист від 26.06.2015 № 3256/П/16-01-17-01-25, у якому зазначено про те, що на засіданні спірної комісії з розгляду заперечень прийнято рішення залишити без змін висновки акта перевірки від 27.05.2015 № 2020/16-01-17-01-11/НОМЕР_3. Також у цьому листі ДПІ у м. Полтаві зазначено про направлення на адресу ФОП ОСОБА_3 листа від 22.06.2015 № 3165/П/16-01-17-01-25 із повідомленням про дату, час та місце проведення засідання спірної комісії з розгляду заперечень.

На підставі акта перевірки від 27.05.2015 № 2020/16-01-17-01-11/НОМЕР_3 ДПІ у м. Полтаві:

- прийнято податкове повідомлення - рішення від 30.06.2015 № , яким позивачу збільшено зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, у загальному розмірі 203039,49 грн, у тому числі за основним платежем у розмірі 162431,59 грн, за штрафними санкціями у розмірі 40607,90 грн;

- винесена вимога про сплату боргу (недоїмки) від 27.05.2015 № Ф-, якою зобов'язано ФОП ОСОБА_3 сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 51 325,89 грн;

- прийнято рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 30.06.2015 № , яким до ФОП ОСОБА_3 застосовано штрафну санкцію за порушення пункту 3 частини 11 статті 25 Закону № 2464-VI у розмірі 2566,29 грн.

Позивач, не погодившись із вказаними податковим повідомленням-рішенням, вимогою про сплату боргу (недоїмки) та рішенням про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, оскаржив їх до суду.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, які покладені субєктом владних повноважень в основу спірних правових актів індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, та з урахуванням приписів ч. 1 ст. 195 КАС України, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Оскільки, згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, то визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

При цьому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків (як обов'язкова ознака господарської операції) кореспондується з нормами ПК України.

За змістом пункту 138.1 статті 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

У відповідності до пункту 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з пунктом 138.4 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з пунктом 177.2 статті 177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

З огляду на наведені приписи податкового законодавства, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що витрати, які враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Крім того, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Отже, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів.

З матеріалів справи вбачається, що між ФОП ОСОБА_3 (замовник) та ФОП ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4); ФОП ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5); ФОП ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6); ФОП ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_7) (надалі - перевізник, перевізники) укладені договори перевезення ватажу автомобільним транспортом: від 02.07.2014 № 02/07-14АВ (т. 1, а.с. 165); від 01.11.2014 № 01/11-14АВ (т. 2, а.с. 81); від 01.07.2014 № 01/07-14 АВ (т. 2, а.с. 23); від 10.07.2014 № 10/07-14АВ (т. 2, а.с. 36), відповідно.

Згідно з умовами пунктів 1.1, 1.2 цих договорів перевізники зобов'язуються надати послуги вантажного транспорту, а замовник зобов'язується сплатити за це встановлену плату. Надання послуг підтверджується складанням товарно-транспортних накладних, актів здачі-прийняття робіт (надання послуг). Відповідно до пункту 1.3 цих договорів розмір плати за перевезення вантажів та інших операцій, пов'язаних з перевезенням, і строки розрахунків визначаються сторонами у наданих актах здачі-прийняття робіт (надання послуг), що є невід'ємними додатками до цих договорів. Розрахунки здійснюються в гривнях у безготівковій формі шляхом перерахування відповідної суми на розрахунковий рахунок перевізників (пункт 1.4 цих договорів). Пунктом 2.1 цих договорів передбачено, що перевізники зобов'язані надати транспортні засоби в повністю справному технічному стані, заправлені паливо-мастильними матеріалами, несуть експлуатаційні витрати, проводять технічне обслуговування та поточний ремонт. Згідно з пунктом 2.3 договорів перевізники зобов'язуються доставити вантаж з пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (замовнику), а замовник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату відповідно до пункту 1.3 цих договорів. Договори набирають чинності з моменту підписання кожного та діють до 31.12.2015.

На підтвердження реальності здійснення зазначених господарських операцій за вказаними договорами позивачем надані до суду наступні докази: акти надання послуг; товарно-транспортні накладні; звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску з додатками; договори поставки сільськогосподарської продукції з додатками до них (т.1, а.с. 166-238, т. 2, а.с. 1-20-а, т. 2, а.с. 24-33, т. 2, а.с. 37-49, т. 2, 51- 77, т. 2, а.с. 82-106).

Оплату наданих послуг підтверджено банківськими виписками, наданими позивачем, які не ставляться під сумнів відповідачем, про що зазначено в акті перевірки (т. 4, а.с.38-41).

При цьому перевіркою встановлено, що у частині товарно-транспортних накладних на надання транспортних послуг автомобільними перевізниками ФОП ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4); ФОП ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5); ФОП ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6); ФОП ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_7) зазначені прізвища водіїв, які перевозили, отримували та здавали вантаж та які не перебувають у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4); ФОП ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5); ФОП ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6); ФОП ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_7), оскільки в останніх згідно з відомостями 1-ДФ та наявних баз даних відсутні працівники.

В акті перевірки також вказано, що по ФОП ОСОБА_4 наявні наступні порушення: дата перетину КПП ТОВ СП "Нубілон" пізніша, ніж він став власником; перевізник одночасно перебував на двох транспортирних засобах. За висновками відповідача, перевіркою не підтверджено здійснення транспортних послуг та правомірність віднесення їх вартості, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів ФОП ОСОБА_3:

- за рахунок перевезення сільськогосподарської продукції перевізником ФОП ОСОБА_4 на суму 396 775,40 грн, а саме: за рахунок перевезення сільськогосподарської продукції водієм ОСОБА_8 на суму 205 725,60 грн; за рахунок перевезення сільськогосподарської продукції водієм ОСОБА_9 на суму 103 306,00 грн; за рахунок перевезення сільськогосподарської продукції водієм ОСОБА_4 на суму 9 468,80 грн;

- за рахунок перевезення сільськогосподарської продукції перевізником ФОП ОСОБА_5 на суму 89 999,37 грн, а саме: за рахунок перевезення сільськогосподарської продукції водієм ОСОБА_8 на суму 29 372,76 грн; за рахунок перевезення сільськогосподарської продукції водієм ОСОБА_9 на суму 60 626 грн, у тому числі на транспортирних засобах, що зареєстровані за фізичною особою ОСОБА_4, у сумі 46 161,41 грн;

- за рахунок перевезення сільськогосподарської продукції перевізником ФОП ОСОБА_6 на суму 23 190,10 грн, а саме: за рахунок перевезення сільськогосподарської продукції водієм ОСОБА_9 на суму 7 521,80 грн; за рахунок перевезення сільськогосподарської продукції водієм ОСОБА_10 на суму 13 218,80 грн; за рахунок перевезення сільськогосподарської продукції водієм ОСОБА_6 на суму 2 449,50 грн;

- за рахунок перевезення сільськогосподарської продукції перевізником ФОП ОСОБА_7 на суму 40 815,80 грн, а саме: за рахунок перевезення сільськогосподарської продукції водієм ОСОБА_8 на суму 11 313,00 грн; за рахунок перевезення сільськогосподарської продукції водієм ОСОБА_9 на суму 7 566,00 грн; за рахунок перевезення сільськогосподарської продукції водієм ОСОБА_11 на суму 10 934,40 грн; за рахунок перевезення сільськогосподарської продукції водієм ОСОБА_12 на суму 11 002,40 грн.

Колегія суддів вважає, що незначні недоліки у заповненні бухгалтерських документів, у даному випадку товарно-транспортних накладних, виявлені контролюючим органом у результаті перевірки позивача, не свідчать про їх неналежність та недопустимість як доказів. Крім того, вони не є підставою для висновку про нереальність здійснення господарської операції та про обґрунтованість рішення органу доходів і зборів щодо нарахування податкового зобов'язання.

Слід зауважити, що порушення платником податку - перевізником податкового законодавства може бути підставою для позбавлення іншого платника замовника права на формування об'єкту оподаткування, лише за встановленого факту сприяння останнім першому в ухиленні від виконання податкового обов'язку або факту їхніх сумісних дій по створенню схеми незаконної мінімізації податкових зобов'язань. Обставини, які б достовірно свідчили про наявність таких фактів, не встановлені.

За правовим висновком Верховного Суду України, викладеному в постановах, зокрема від 01.06.2010 у справі № 21-573во10 (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 10528520), від 31.01.2011 у справі № 21-47а10 (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 14222198), якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Таким чином, доводи відповідача, наведені у підтвердження порушення позивачем податкового законодавства в частині придбання послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом, які покладені в основу акта ДПІ у м. Полтаві від 27.05.2015 №2020/16-01-17-01-11/НОМЕР_3, суперечать принципам податкового законодавства та усталеній судовій практиці Європейського суду, що свідчить про їх неналежність та недопустимість.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ФОП ОСОБА_3 правомірно включено до складу витрат, які впливають на об'єкт оподаткування, витрати на перевезення вантажу автомобільним транспортом по взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4); ФОП ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5); ФОП ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6); ФОП ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_7), у з зв'язку з чим податкове повідомлення-рішення від 30.06.2015 № , яким позивачу збільшено зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, у частині донарахування (за перевезення вантажу автомобільним транспортом) є неправомірним та підлягає скасуванню в цій частині.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування: вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 27.05.2015 № Ф-; рішення про застосування штрафних санкцій від 30.06.2015 № , колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом (частина 3 статті 7 цього Закону).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 6 зазначеного Закону платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно з частиною 11 статті 8 Закону № 2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

В акті перевірки зазначено, що перевіркою правильності нарахування єдиного внеску у розмірі 27 708,89 грн із суми доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7%, задекларованого ФОП ОСОБА_3 за 2014 рік у сумі 79 852,83 грн, встановлено його заниження у сумі 51 325, 89 грн за 2014 рік по причині заниження чистого оподаткованого доходу, на який нараховується єдиний соціальний внесок, у розмірі 147 913,17 грн.

Враховуючи, що судом визнано протиправними дії відповідача щодо збільшення чистого оподаткованого доходу (у частині придбання послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом), які є базою для нарахування єдиного соціального внеску, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 27.05.2015 № Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій від 30.06.2015 № підлягають скасуванню.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 28.10.2015 в частині задоволених позовних вимог, тому приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення № від 30.06.2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб за основним платежем в сумі 69 881,36 грн. (411 066,85 грн. х 17%) та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 17 470,34 грн, колегія суддів зазначає наступне.

На думку податкового органу, з якою погодився суд першої інстанції, ФОП ОСОБА_3 завищено величину витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів у 2014 році на суму у розмірі 961 847,52 грн. у тому числі по причині включення до їх складу витрат, понесених за рахунок придбання посередницьких послуг у ФОП ОСОБА_13 (код НОМЕР_8) по знаходженню сільськогосподарської продукції та сприянню укладенню договорів з ТОВ "Перше травня" (); СФГ ім. Шевченка (); ПСП "Надія" (); ПСПС "Ташань" (); ФГ "Бантов" (); ТОВ "Жасмін" (); ПП "Ера" ();ФГ "Рябіна Агро" (); ТОВ "Розсоші" () у сумі 411 066,85 грн.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині, з огляду на наступне.

Як свідчать письмові докази, між ФОП ОСОБА_3 (замовник) та ФОП ОСОБА_13 (посередник) укладено договір про надання посередницьких послуг від 01.07.2014 № 01/07-14 (т. 1, а.с. 82-83).

Договір про надання посередницьких послуг № 01/07-14 від 01.07.2014 року укладений на термін з 01.07.2014 до 31.12.2014 року.

Відповідно до пункту 1.1 договору замовник доручав, а посередник зобов'язувався виконати ряд фактичних дій по знаходженню сільськогосподарської продукції для подальшого продажу відповідно до умов замовника (продукція та умови придбання визначені замовником у додатках до даного договору: додатки є невід'ємною частиною цього договору).

Відповідно до пунктів 5.1 та 5.2 договору винагорода посередника розраховується та виплачується відповідно до умов даного договору. Підставою до оплати є підписання акта здачі - приймання послуг. Оплата здійснюється на розрахунковий рахунок посередника згідно з наданими та підписаними актами здачі - приймання виконаних послуг протягом 60 календарних днів.

Додатковими угодами від 01.10.2014 № 1 та від 01.11.2014 № 2 до договору про надання посередницьких послуг № 01/07-14 від 01.07.2014 сторони цього договору змінювали редакцію пункту 3.2 договору щодо розміру виплати винагороди посереднику (т. 1, а.с. 131, 150).

На виконання умов пункту 1.1 даного договору від № 01/07-15 між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_13 укладені додатки:

- № 1 від 01.07.2014, у якому зазначено кількість продукції та одиниці виміру, що планується до поставки, а саме: пшениця 2 класу - 100 тон; пшениця 3 класу - 800 тон; пшениця 6 класу - 1200 тон; визначений порядок транспортування - за рахунок замовника, порядок розрахунків - безготівкова форма оплати; період, упродовж якого необхідно знайти продукцію, - липень 2014 року (т. 1, а.с. 83);

- № 2 від 01.08.2014, у якому зазначено кількість продукції та одиниці виміру, що планується до поставки, а саме: пшениця 3 класу - 400 тон; пшениця 6 класу - 600 тон; ячмінь - 300 тон; визначений порядок транспортування - за рахунок замовника, порядок розрахунків - безготівкова форма оплати; період, упродовж якого необхідно знайти продукцію, - серпень 2014 року (т. 1, а.с. 97);

- № 3 від 01.09.2014, у якому зазначено кількість продукції та одиниці виміру, що планується до поставки, а саме: пшениця 2 класу - 110 тон; пшениця 3 класу - 1100 тон; ячмінь - 800 тон; кукурудза - 700 тон; визначений порядок транспортування - за рахунок замовника, порядок розрахунків - безготівкова форма оплати; період, упродовж якого необхідно знайти продукцію, - вересень 2014 року (т. 1, а.с. 115);

- № 4 від 01.10.2014, у якому зазначено кількість продукції та одиниці виміру, що планується до поставки, а саме: кукурудза - 5000 тон; визначений порядок транспортування - за рахунок замовника, порядок розрахунків - безготівкова форма оплати; період, упродовж якого необхідно знайти продукцію, - жовтень 2014 року (т. 1, а.с. 132);

- № 5 від 01.11.2014, у якому зазначено кількість продукції та одиниці виміру, що планується до поставки, а саме: кукурудза - 700 тон; пшениця 6 класу - 150 тон; визначений порядок транспортування - за рахунок замовника, порядок розрахунків - безготівкова форма оплати; період, упродовж якого необхідно знайти продукцію, - листопад 2014 року (т. 1, а.с. 149).

На підтвердження реальності здійснення зазначених господарських операцій за вказаним договором та додатками до нього позивачем надані до суду наступні документи: акти здачі - приймання виконаних робіт (послуг) за липень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2014 року, складені ФОП ОСОБА_13 та ФОП ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 84, 98, 116, 133, 158); видаткові накладні, видані постачальниками ФОП ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 85-96, 99-114, 117-130, 134-148, 152-138; звіти щодо надання інформації відповідно до договору № 01/07-14 від 01.07.2014 про надання посередницьких послуг (т. 3, а.с. 186-246); акт приймання - передачі інформації відповідно до договору № 01/07-14 від 01.07.2014 про надання посередницьких послуг від 30.11.2014 № 30/11 (т. 3, а.с. 247).

Оплату наданих послуг підтверджено копією банківської виписки, наданої позивачем (т. 4, а.с. 37).

Згідно з актами здачі-приймання виконаних робіт (послуг), що укладені за липень-листопад 2014 року між ФОП ОСОБА_13 та ФОП ОСОБА_3, та розрахунками посередницьких послуг до них ФОП ОСОБА_13 отримав винагороду за посередницькі послуги з постачальниками сільськогосподарської продукції:

- TOB "Перше травня" () у сумі 57 159,40 грн. за серпень, вересень, жовтень 2014 року;

- СФГ ім. Шевченка () у сумі 33 627,15 грн. за вересень 2014 року;

- ПСП "Надія" () у сумі - 85 201,37 грн. за липень, серпень, вересень, листопад 2014 року;

- ПСП "Ташань" () у сумі - 29497,25 грн. за липень, серпень, вересень 2014 року;

- ФГ "Бантов" (код) у сумі - 3000,00 грн за серпень 2014 року;

- TOB "Жасмін" () у сумі - 72050,33 грн за серпень, вересень, жовтень, листопад 2014 року;

- ПП "Ера" () у сумі - 100 254,54 грн. за вересень, жовтень, листопад 2014 року;

- ФГ "Рябіна Arpo" () у сумі - 14918,04 грн. за серпень, вересень, листопад 2014 року;

- TOB "Розсоші" () у сумі - 8526,47 гри за жовтень 2014 року;

- TOB Агрофірма "Мрія" () у сумі - 6832,30 грн. за серпень 2014 року;

- ФГ "Талісман-3" () у сумі - 15887,18 грн. за липень, серпень 2014 року;

- СВК "Колонтаївський" () у сумі - 3 890,25 грн. за липень 2014 року;

- ДП ДСС ІБК і ЦБ Іванівська () у сумі - 17481,39 грн за липень 2014 року;

- ПСП "Жовтневе" () у сумі - 7796,49 грн. за липень 2014 року;

- ПСП "Добробут" () - у сумі 7344,26 грн. за липень, листопад 2014 року;

- СТОВ "Бакирівське" () у сумі - 14 723,04 грн за липень 2014 року;

- TOB агрофірма "Агрокомплекс () у сумі - 14638,50 грн. за липень, серпень 2014 року;

- ФГ "Бриз ВЛКОМ" () у сумі - 1991,04 гри. за серпень 2014 року;

- ФГ "Грищенко М.М." () у сумі - 6667,67 грн за серпень 2014 року;

- ФГ "Свєтлова" () у сумі - 1400,85 грн. за серпень 2014 року;

- ПА "Ватал" () у сумі - 188117,88 грн. за жовтень 2014 року;

- ФГ "Лоскот" () у сумі - 18062,20 грн. за жовтень 2014 року;

- ПСП "Лан" () у сумі - 14 509,70 грн за жовтень 2014 року.

Також у матеріалах справи наявні: - копії звітів ФОП ОСОБА_13 щодо надання інформації ФОП ОСОБА_3 відповідно до Договору № 01/07-14 від "01" липня 2014р. про надання посередницьких послуг про знайдену сільськогосподарську продукцію у господарств: № 1 від "04" липня 2014 р.; № 2 від "08" липня 2014 р.; № 3 від "11" липня 2014 р.; № 4 від "16" липня 2014 р.; № 5 від "21" липня 2014 р.; № 6 від "23" липня 2014 р.; № 7 від "25" липня 2014 р. № 8 від "01" серпня 2014 р.; № 9 від "04" серпня 2014 р.; № 10 від "06" серпня 2014 р.; № 11 від "08" серпня 2014 р.; № 12 від "12" серпня 2014 р.; № 13 від "26" серпня 2014 р.№ 14 від "02" вересня 2014 р.; № 15 від "09" вересня 2014 р.; № 16 від "18" вересня 2014 р, № 17 від "01" жовтня 2014 р.; № 18 від "07" жовтня 2014 р.; № 19 від "13" жовтня 2014 р.; № 20 від "17" жовтня 2014 р.; № 21 від "24" жовтня 2014 р.; № 22 від "30" жовтня 2014 р., № 23 від "01" листопада 2014 р.; № 24 від "04" листопада 2014 р.; № 25 від "12" листопада 2014 р.; № 26 від "19" листопада 2014 р.; - копії Актів приймання-передачі інформації між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_13 про передачу інформації про знайдену сільськогосподарську продукцію у господарств: АКТ № 31/07 від 31.07.2014р., АКТ № 31/08 від 31.08.2014р., АКТ № 30/09 від 30.09.2014р., АКТ № 31/10 від 31.10.2014р., АКТ №30/11 від 30.11.2014р.

Слід зауважити, що вся сільськогосподарська продукція, інформація про яку була надана ФОП ОСОБА_13 згідно Договору № 01/07-14 від "01" липня 2014р. про надання посередницьких послуг, була придбана ФОП ОСОБА_3 у вказаних господарств та в подальшому транспортувалася перевізниками, та продана ФОП ОСОБА_3 зернотрейдерам - TOB СП "НІБУЛОН", ДП "Полтавський КХП" Філія "Хлібна база № 88", TOB «КЕРНЕЛ-ТРЕЙД», договори з якими, товарні накладні, товаротранспортні накладні наявні у матеріалах справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що витрати ФОП ОСОБА_3 у 2014 році у розмірі 411 066,85 грн., які понесені ним за рахунок придбання посередницьких послуг у ФОП ОСОБА_13 по знаходженню сільськогосподарської продукції у: TOB «ПЕРШЕ ТРАВНЯ» (). СФГ ім. ШЕВЧЕНКА (). ПСП «НАДІЯ» (), ПСП «ТАШАНЬ» (). ФГ «БАНТОВ» (). TOB «ЖАСМІН» (), ПП «ЕРА» (), ФГ «РЯБИНА АГРО» () та TOB «РОЗСОШІ» (), включаються до витрат операційної діяльності, документально підтверджені первинними документами, пов'язані із господарською діяльністю підприємця, безпосередньо пов'язані з отриманням доходів, фактично сплачені, сільськогосподарська продукція поставлена, послуги отримані та правомірно віднесені ФОП ОСОБА_3 до складу його витрат.

При цьому, податковим органом ні в акті перевірки, ні в апеляційній скарзі, а ні в усних поясненнях представника відповідача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції не спростовувалися обставини реальності всіх господарських операцій ФОП ОСОБА_3

Доводи податкового органу про те, що ФОП ОСОБА_13, який згідно Договору про надання посередницьких послуг № 01/07-14 від 01.07.2014 року надавав ФОП ОСОБА_3 послуги, раніше для підприємства ПП "Буделектросервіс", в якому ОСОБА_3 був директором, вже знаходив «постачальників с/г продукції», колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ПП "Буделектросервіс" і ФОП ОСОБА_13 мали взаємовідносини з 02.09.2013 по 30.06.2014р., а ФОП ОСОБА_3 і ФОП ОСОБА_13 з 01.07.2014р. по 31.12.2014р. - тобто в різні податкові періоди.

При цьому, ПП "Буделектросервіс" і ФОП ОСОБА_3 не мали між собою фінансово-господарських взаємовідносин, тому колегія суддів вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що посередницькі послуги, надані ФОП ОСОБА_13 по знаходженню постачальників сільськогосподарської продукції ТОВ Агрофірма "Мрія" (), ТОВ "Перше травня" (), СФГ ім. Шевченка (), ПСП "Надія" (), ПСПС "Ташань" (), ФГ "Бантов" (), ТОВ "Жасмін" (), ПП "Ера" (), ФГ "Рябіна Агро" (), ТОВ "Розсоші" (), з якими у ОСОБА_3 вже були фінансово-господарські відносини, не призвели до відповідного результату і не вплинули на ведення господарської діяльності ФОП ОСОБА_3

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає неправомірним висновок Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області про порушення позивачем вимог податкового законодавства, наслідком чого є заниження податку на доходи фізичних осіб у розмірі 69 881,36 грн (411 066,85 грн х 17%).

Керуючись приписами ч.2 ст. 19 Конституції України, ст. ст. 69, 70, 71 КАС України, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 30.06.2015 року по податку з доходів фізичних осіб за основним платежем в сумі 69881,36 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 17470,34 грн., прийняте Державною податковою інспекцією у м. Полтаві Головного управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області підлягає скасуванню.

Наведені ж у апеляційній скарзі відповідача доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при вирішенні питання щодо позовних вимог в частині визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення № від 30.06.2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб за основним платежем в сумі 69 881,36 грн. (411 066,85 грн. х 17%) та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 17 470,34 грн неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає в цій частині скасуванню, з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

17 грудня 2015 року ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду відстрочено Державній податковій інспекції у м. Полтаві Головного управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області сплату судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 28.10.2015 року по справі №816/2740/15 до ухвалення рішення по справі (а.с.125).

З 01.11.2011 року набрав чинності Закон України "Про судовий збір", частиною 1 статті 4 якого визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" установлено у 2015 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 1218 гривень.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22 травня 2015 року N 484-VIII, та які набули чинності з 01 вересня 2015 року, встановлено, що розмір ставки судового збору за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

В свою чергу, на час подання по справі адміністративного позову чинною редакцією Закону України "Про судовий збір" було встановлено ставку судового збору за подання до адміністративного суду позову майнового характеру - 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати, що складає у 2015 році 1827 грн. та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати, що у 2015 році становить 4872 грн.

Таким чином, враховуючи дату подання апеляційної скарги, максимальний розмір ставки судового збору за подання адміністративного позову майнового характеру, який було встановлено на час подання позову до суду, в даному випадку розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги по справі за позовом майнового характеру становить 5359 гривні 20 копійок.

Оскільки на час постановлення даного рішення відповідачем не було сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 28.10.2015 року по справі №816/2740/15, наявні підстави для стягнення з Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області судового збору в розмірі 5359 гривні 20 копійок на реквізити: отримувач - УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк: ГУ ДКСУ в Харківській області, рахунок - 1011, код класифікації доходів бюджету - 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що судовий збір за подання апеляційної скарги був сплачений ФОП ОСОБА_3 згідно платіжного доручення №198 від 17.11.2015 року в сумі 200 гривень 97 копійок та згідно платіжного доручення №214 від 11.12.2015 року в сумі 5158 грн. 23 коп.

Таким чином, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та їх стягнення на користь позивача, колегія суддів вважає, що стягненню на користь ФОП ОСОБА_3 підлягають витрати зі сплати судового збору у розмірі 5359 (п'ять тисяч триста п'ятдесят дев'ять) гривень 20 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 28.10.2015р. по справі № 816/2740/15 в частині відмови в задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - скасувати.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою податкове повідомлення-рішення № від 30.06.2015 року по податку з доходів фізичних осіб за основним платежем в сумі 69881,36 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 17470,34 грн. - скасувати.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області судовий збір у розмірі 5359 (п'ять тисяч триста п'ятдесят дев'ять) гривень 20 копійок на реквізити: отримувач - УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк: ГУ ДКСУ в Харківській області, рахунок - 1011, код класифікації доходів бюджету - 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 3433117.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 5359 (п'ять тисяч триста п'ятдесят дев'ять) гривень 20 копійок витрати на сплату судового збору.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц А.О.
Судді(підпис) (підпис) Рєзнікова С.С. Старостін В.В.

Повний текст постанови виготовлений 19.01.2016 р.