Справа № 820/7882/15
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2016-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 р.Справа № 820/7882/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.,

представників сторін : позивача - Половинка Б.М., відповідача - Зінченка В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Куп`янської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2015р. по справі № 820/7882/15

за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства "Україна"

до Куп`янської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА

Приватне сільськогосподарське підприємство "Україна" (далі по тексту - ПСП «Україна», позивач) звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Куп'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області, в якому просив суд скасувати податкові повідомлення-рішення Куп'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області № від 08.04.2015 року та № від 16.07.2015 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2015 р. по справі № 820/7882/15 адміністративний позов Приватного сільськогосподарського підприємства "Україна" до Куп'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено.

Скасовано податкові повідомлення-рішення Куп'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області № від 08.04.2015 року та № від 16.07.2015 року.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь Приватного сільськогосподарського підприємства "Україна" (код ЄДРПОУ - 30749488) сплачений при поданні позову судовий збір в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім ) грн. 20 коп.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з'ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2015 р. по справі № 820/7882/15 скасувати, прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову ПСП «Україна» до Куп'янської ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що ПСП «Україна» двічі оприбутковано врожай з полів № с1 п3, № с1 п1, № с2 п1, № 2, ґрунтозахисна № с 3 п. 1, № с 2 п 5, № с 2 п.6 в кількості 1200 т. кукурудзи, а саме зерно кукурудзи, що перевезене на склад ТОВ «Дворічанський елеватор", було додатково оприбутковано на склад підприємства в кількості 1200 тон від урожаю, зібраного з тих же самих полів. У зв'язку з відсутністю первинних бухгалтерських документів, які підтверджували б вирощування кукурудзи, оприбуткованої в кількості 1200 тон (подорожніх листів тракториста-машиніста на комбайнування кукурудзи, документів щодо витрат на оплату праці комбайнерів, списання паливно-мастильних матеріалів, подорожніх листів водіїв на перевезення кукурудзи з поля на склад підприємства, актів виконаних робіт з іншими суб'єктами господарювання на перевезення кукурудзи з поля на склад та їх оплати) перевіряючим було зроблено висновок про те, що кукурудза в кількості 1200 тон не вирощувалась на полях ПСП «Україна». В подальшому зерно кукурудзи, що не вирощувалось позивачем, але було ним оприбутковане, було частково реалізоване у грудні 2014 року ТОВ «Інтерстарч Україна». Отже, оскільки зерно не є власно вирощеним, обсяг реалізованого зерна не підлягає включенню до складу податкового зобов'язання з ПДВ спеціальної податкової декларації з ПДВ за грудень 2014 року. З огляду на викладене, стверджує, що позивачем в порушення п.188.1 ст.188, п.187.1 ст.187 ПК України було завищено податкові зобов'язання з ПДВ за грудень 2014 року по спеціальній податковій декларації (0121 - спеціальний режим оподаткування у сфері сільського господарства), яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду та залишається в розпорядженні сільськогосподарського підприємства та спрямовується на спеціальний рахунок, що призвело до неправомірного користування пільгою у грудні 2014 року в сумі 164230 грн., в результаті чого ПСП «Україна» завищено суму від'ємного значення ПДВ у розмірі 91956,0 грн. та завищено суму бюджетного відшкодування на 144455,0 грн. Враховуючи вищенаведене, не вбачає підстав для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.12.2015 року по справі №820/7882/15 замінено відповідача по справі - Куп'янську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Харківській області на належного - Куп'янську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби в Харківській області (далі по тексту - Куп'янська ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області, відповідач).

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, просив суд апеляційної інстанції постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2015 р. по справі № 820/7882/15 скасувати, прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Представник позивача в судовому засіданні просив суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ПСП "Україна" є платником фіксованого сільськогосподарського податку та перебуває на спеціальному режимі оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства. Фактичний вид діяльності ПСП "Україна" - вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Фахівцями Куп'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПСП "Україна", за результатами якої складено акт "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування ПСП "Україна" від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту по деклараціям з ПДВ за листопад 2014р. та грудень 2014р. та нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок по декларації з ПДВ за грудень 2014 року" №103/20-26-15-01-02-30749488 від 27.03.2015 року (т.1, а.с.9-40).

Вказаним актом зафіксовано порушення, зокрема, п.198.5, п.198.6 ст.198, п.201.11 ст.201, пп.209.15.1 ст.209.15 ст.209 Податкового кодексу України, п.5 ст.4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 13.11.2013 р. № 678, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.12.2013 року за № 2094/24626 - безпідставне віднесення до складу ряд.16.3 суми ПДВ у розмірі 23115,37 грн., чим завищено суму податкового кредиту по податковій декларації з ПДВ (загальна 0110) за листопад 2014 року на 23115,37 грн., що призвело до завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання і податкового кредиту поточного (звітного) періоду) по податковій декларації з ПДВ (загальна 0110) за листопад 2014 р. в сумі 23115 грн.; п.198.5, п.198.6 ст.198, п.201.11 ст.201, пп.209.15.1 п.209.15 ст.209 Податкового кодексу України, п.5 ст.4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 13.11.2013 р. № 678, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.12.2013 року за № 2094/24626 - безпідставне віднесення до складу ряд.16.3 суми ПДВ у розмірі 92040 грн., що призвело до завищення суми податкового кредиту по податковій декларації з ПДВ (загальна 0110) за грудень 2014 року в сумі 92040 грн.; п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України - завищення суми ПДВ за податковою декларацією з податку на додану вартість (0121-спеціальний режим оподаткування у сфері сільського господарства), яка підлягає урахуванню за підсумками поточного звітного податкового періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного податкового періоду та залишається у розпорядженні сільськогосподарського підприємства та спрямовується на спеціальний рахунок, що призвело до неправомірного користування пільгою (по коду 14010160) у грудні 2014 року в сумі 164230 грн.; п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, пп. «а» п.200.4 ст.200 ПК України, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування по податковій декларації з ПДВ (загальна 0110) за грудень 2014 року в сумі 187429 грн.

На підставі наведених висновків акту перевірки Куп'янською ОДПІ винесено податкові повідомлення-рішення № від 08.04.2015 року про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за грудень 2014 року на суму 91956,00 грн. (т.1, а.с.46), № про зменшення суми бюджетного відшкодування ПДВ на 187429,00 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 93714,50 грн., № від 08.04.2015 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 164230,00 грн.

За результатами адміністративного оскарження податкове повідомлення-рішення № від 08.04.2015 року скасовано повністю, податкове повідомлення-рішення № від 08.04.2015 року скасовано частково (в частині зменшення суми бюджетного відшкодування ПДВ за грудень 2014 року на суму 72974 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 36487 грн.) відповідно до рішення ГУ ДФС у Харківській області №1633/10/20-40-10-04-14 від 17.06.2015 року (т.1, а.с.48-54), а податкове повідомлення-рішення № від 08.04.2015 року залишено без змін.

Відповідачем за наслідками процедури адміністративного оскарження винесено податкове повідомлення-рішення №0 від 16.07.2015 року, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ на 114455,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 57227,50 грн. (т.1, а.с.47).

Не погодившись із податковими повідомленнями-рішеннями № від 08.04.2015 року та № від 16.07.2015 року, позивач оскаржив їх до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з правомірності декларування позивачем у спеціальній податковій декларації (0121 - спеціальний режим оподаткування у сфері сільського господарства) ПДВ, нарахованого ПСП «Україна» за результатами продажу кукурудзи покупцю ТОВ «Інстерстарч» як власно вирощеної.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що підставою для висновку відповідача про завищення суми від'ємного значення ПДВ у розмірі 91956,0 грн. та завищення суми бюджетного відшкодування на 144455,0 грн. слугувало твердження відповідача про неправомірне користування ПСП «Україна» податковою пільгою, що надається сільськогосподарським підприємствам.

Так, за твердженням відповідача, позивачем було оприбутковано на складі зерно кукурудзи в кількості 1200 тон, яка не була вирощена на полях ПСП «Україна». У зв'язку з чим, нарахований позивачем податок на додану вартість за результатами господарської операції з продажу частини цієї кукурудзи в кількості 523,748 тон покупцю ТОВ «Інтерстарч» не підлягає включенню до складу податкового зобов'язання з ПДВ спеціальної податкової декларації (0121- спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського господарства) за грудень 2014 року, у зв'язку з чим підлягає збільшенню податкове зобов'язання за загальною податковою декларацією з ПДВ (0110) за грудень 2014 року на 164230 грн.

Колегія суддів вважає такий висновок відповідача хибним, з наступних підстав.

Відповідно до пп.14.1.156 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Як встановлено статтею 200 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин - грудень 2014 року), сума податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (п.200.2 ст.200 ПК України).

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п.200.3 ст.200 ПК України).

Згідно з п.200.4 ст.200 ПК України якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Статтею 209 ПК України передбачено спеціальний режим оподаткування податком на додану вартість діяльності у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства.

Відповідно до п.209.1 ст.209 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування.

Згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей.

Зазначені суми податку на додану вартість акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків та/або в органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України (п.209.2 ст.209 ПК України).

Відповідно до п.209.3 ст.209 ПК України якщо сума податку на додану вартість, сплачена (нарахована) сільськогосподарським підприємством постачальнику на вартість виробничих факторів, перевищує суму податку, нараховану за операціями з постачання сільськогосподарських товарів/послуг, то різниця між такими сумами не підлягає бюджетному відшкодуванню та зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

При вивезенні сільськогосподарських товарів у митному режимі експорту сільськогосподарське підприємство - виробник таких товарів/послуг має право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, сплаченого (нарахованого) постачальникам товарів/послуг, вартість яких включається до складу виробничих факторів. Таке відшкодування здійснюється в загальному порядку (п.209.4 ст.209 ПК України).

За визначенням пп.209.15.1 п.209.15 ст.209 ПК України виробничими факторами, за рахунок яких сформовано податковий кредит, є, зокрема: а) товари/послуги, які придбаваються сільськогосподарським підприємством для їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції, а також основні фонди, які придбаваються (споруджуються) з метою їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції. У разі якщо товари/послуги, основні фонди, виготовлені та/або придбані, використовуються сільськогосподарським підприємством частково для виготовлення сільськогосподарських товарів (послуг), а частково для інших товарів/послуг, то сума сплаченого (нарахованого) податкового кредиту розподіляється виходячи з питомої ваги вартості сільськогосподарських товарів/послуг у загальній вартості усіх товарів/послуг, поставлених за 12 попередніх послідовних звітних (податкових) періодів. У разі зміни напряму використання товарів/робіт, основних фондів платник податку проводить коригування податкового кредиту виходячи з вартості придбання товарів/послуг, балансової (залишкової) вартості основних фондів, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснено зміну напряму використання; б) послуги, супутні постачанню сільськогосподарського товару, який вирощується, відгодовується, виловлюється або збирається (заготовлюється) безпосередньо платником податку: сіяння та саджання рослин, збирання врожаю, його брикетування чи складування, проведення інших польових робіт, включаючи внесення добрив та засобів захисту рослин; пакування та підготовка до продажу, у тому числі сушіння, очищення, розмелювання, дезінфекція та силосування сільськогосподарської продукції (01.41.0 КВЕД); зберігання сільськогосподарської продукції; вирощування, розведення, відгодівля та забій свійських сільськогосподарських тварин, застосування засобів захисту тварин, проведення протиепізоотичних заходів; отримання послуг з використання сільськогосподарської техніки, крім отримання її у фінансову оренду (лізинг); отримання послуг, супутніх веденню сільськогосподарської діяльності, а саме з питань оподаткування, бухгалтерської звітності та обліку, організації внутрішнього виробничого управління (74.14.0 КВЕД); знищення бур'яну та шкідливих комах, оброблення посівів і сільськогосподарських площ засобами захисту рослин, а також використання засобів захисту тварин; експлуатація меліоративних зрошувальних та осушувальних систем для посівних площ і сільськогосподарських угідь; розділ м'яса для товарної кондиції.

У відповідності до п.209.6 ст.209 ПК України сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.

У свою чергу, сільськогосподарськими вважаються товари, зазначені у товарних групах 1 - 24, товарних позиціях 4101, 4102, 4103, 4301 згідно з УКТ ЗЕД, та послуги, які отримані в результаті здійснення діяльності, на яку відповідно до пункту 209.17 цієї статті поширюється дія спеціального режиму оподаткування у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства, якщо такі товари вирощуються, відгодовуються, виловлюються або збираються (заготовляються), а послуги надаються, безпосередньо платником податку - суб'єктом спеціального режиму оподаткування (крім придбання таких товарів/послуг у інших осіб), які поставляються зазначеним платником податку - їх виробником (п.200.7 ст.200 ПК України).

За приписами п.209.13 ст.209 ПК України сільськогосподарське підприємство - суб'єкт спеціального режиму оподаткування подає податкову декларацію у строки та в порядку, що встановлені для інших платників податку. Форма податкової декларації, яка подається сільськогосподарським підприємством - суб'єктом спеціального режиму оподаткування, затверджується відповідно до пункту 201.15 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п.4 розділу І Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 р. № 966, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.10.2014 р. № 1267/26044 (далі по тексту - Порядок № 966) 4. Усі платники податку на додану вартість подають податкову декларацію з позначкою "0110", у якій відображаються розрахунки з бюджетом (далі - декларація 0110).

Платники податку, які згідно зі статтею 209 розділу V Кодексу застосовують спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства, крім декларації 0110, подають податкову декларацію з позначкою "0121"/"0122"/"0123" (далі - декларація 0121 - 0123), яка є невід'ємною частиною звітності за відповідний звітний період. До такої податкової декларації включаються лише ті операції, що стосуються спеціального режиму, установленого указаною статтею (п.5 розділу І Порядку № 966).

Відповідно до п.3 розділу V Порядку № 966 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) у рядку 1.1 декларації 0121 - 0123 вказуються виключно операції з постачання сільськогосподарським підприємством вироблених (наданих) сільськогосподарських товарів/послуг на власних або орендованих виробничих потужностях, а також на давальницьких умовах.

Положеннями п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Із системного аналізу вказаних вище правових норм вбачається, що формування як податкових зобов'язань, так і податкового кредиту (в даному випадку - вартості супутніх витрат до постачання сільськогосподарських товарів), які враховуються для визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість, відбувається виключно на підставі відповідних первинних документів.

Крім того, слід зазначити, що за змістом частини другої статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Судом апеляційної інстанції з'ясовано, що обґрунтовуючи твердження про те, що кукурудза в кількості 1200 тон (з яких 523,748 тон було реалізовано покупцю ТОВ «Інтерстарч») не є власною продукцією ПСП «Україна», відповідач посилається на відсутність первинних бухгалтерських документів щодо комбайнування та перевезення зерна кукурудзи в кількості 1200 тон.

При цьому відповідач вказує на розбіжність між кількістю зібраного зерна за даними бухгалтерської довідки та кількістю зерна, що перевезено підприємством згідно з реєстром товарно-транспортних накладних.

Так, в акті перевірки зазначено, що згідно подорожніх листів трактористів-машиністів за період з 15.07.2014 року по 05.10.2014 р. загальна кількість зібраного врожаю зерна кукурудзи з усіх полів становить 2263,5 т. Відповідно до реєстру товарно-транспортних накладних, наданого підприємством до перевірки, було перевезено з поля на ТОВ «Дворічанський елеватор» (склад) з 15.09.2014 року по 03.10.2014 р. для зберігання зерно кукурудзи в кількості 2112,4 тони. 151, 1 т. зібрано на власний склад ПСП «Україна». Але за даними перевірки було встановлено, що підприємство подвійно врахувало врожай з полів в кількості 1200 тон, а саме зерно кукурудзи, що перевезене на ТОВ «Дворічанський елеватор» було додатково оприбутковане на склад ПСП «Україна» в кількості 1200 тон від урожаю, зібраного з тих же самих полів № с1 п3, № с1 п1, № с2 п1, № 2 грун. П.3, № с2 п.5, № с2 п6. За даними бухгалтерського обліку по рахунку 271 «Продукція сільськогосподарського виробництва» за вересень та жовтень 2014 року було оприбутковане зерно кукурудзи, яке перевезене для зберігання на елеватор в заліковій кількості 2017,23 тон (всього перевезено на ТОВ «Дворічанський елеватор» в кількості 2112,4 тони, в подальшому експортоване в кількості 1983,8 тон) та також було оприбутковане зерно на власні склади для зберігання в кількості 1351,1 тон. Отже, з усієї площі, яка була засіяна кукурудзою ПСП «Україна» в 2014 році в кількості 512 га всього зібрано власно вирощеного урожаю кукурудзи в кількості 2263,5 тон, а кукурудза в кількості 1200 тон (2212,4+1351,05-2263,5) не вирощувалась на полях ПСП «Україна» з огляду на відсутність первинних бухгалтерських облікових документів, які підтверджують вирощування кукурудзи : подорожніх листів тракториста-машиніста на комбайнування кукурудзи, документів щодо витрат на оплату праці комбайнерів, списання паливно-мастильних матеріалів комбайнерів та водіїв, подорожніх листів водіїв на перевезення кукурудзи з поля на склад підприємства, актів виконаних робіт з іншими суб'єктами господарювання на перевезення кукурудзи з поля на склад та їх оплати.

Разом з тим, судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ПСП "Україна" (замовник) було укладено наступні договори надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом :

№ТР-01/1407-02 від 02.07.2014 року із ТОВ "Дворічанський елеватор" (перевізник) (т.1, а.с.134-138),

№У-ТР-01-15/08 від 15.08.2014 року із ФОП ОСОБА_3 (перевізник) (т.2, а.с.8-11),

№У-ТР-01-03/10 від 03.10.2014 року із ФОП ОСОБА_4 (перевізник) (т.2, а.с.25-28).

Відповідно до умов вищезазначених договорів Замовник зобов'язується надавати для перевезення вантажі, а Перевізник приймати їх та виконувати для Замовника перевезення вантажів за заявками Замовника. Обсяг вантажів, строки, місце завантаження та розвантаження, умови маркування, пакування та перевезення обумовлюються цим Договором та додатками до нього. Для надання Перевізником послуг за цим Договором Сторони підписують заявку, що є додатком до цього Договору. Договірна вартість транспортних послуг за цим Договором визначається в заявках до Договору або відповідно до накладних. Приймання виконаних послуг здійснюється Замовником за Актом приймання-передачі.

Реальність виконання умов укладених договорів підтверджується залученими до матеріалів справи копіями документів первинного та бухгалтерського обліку, а саме: заявок-додатків до договору надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом №ТР-01/1407-02 від 02.07.2014 року №№1-82 (т.1, а.с.139-220), №№1-8 (т.2, а.с.12-19), №№1-2 (т.2, а.с.29-30), актів виконання робіт (надання послуг), виписаних ТОВ "Дворічанський елеватор" на адресу позивача податкових накладних (т.1, а.с.221-250, т.2, а.с.1-4), платіжних доручень №1141 від 20.10.2014 року, №1159 від 11.12.2014 року, №1180 від 23.10.2014 року (т.2, а.с.5-7, 20-24, 31-32).

Колегія суддів зазначає, що відповідно до заявок вантажоотримувачем зазначено як ТОВ "Дворічанський елеватор", так і ПСП "Україна" (за договором із ТОВ «Дворічанський елеватор»), або ТОВ "Дворічанський елеватор" для ПСП "Україна" (за договором із ФОП ОСОБА_3.), або ПСП "Україна" (за договором із ФОП ОСОБА_4.).

З наявних в матеріалах справи копій вищезазначених первинних документів, оформлених в ході господарських операцій ПСП «Україна» та його контрагентами-перевізниками ТОВ "Дворічанський елеватор", ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4 вбачається, що останні оформлені у відповідності до вимог ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704; далі за текстом - Положення №88), а податкові накладні - згідно з нормами п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України.

Вищевказані документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п. 2.4 Положення № 88 спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак, є належними та допустимими доказами реальності вчинення господарських операцій.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, платіжні доручення, копії яких наявні в матеріалах справи (т.2, а.с.5-7, 23-24, 32), засвідчують факт виконання позивачем зобов'язань перед перевізниками шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на користь ТОВ "Дворічанський елеватор", ФОП ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_3, що означає втрату позивачем права власності на ці кошти. Доказів повернення цих коштів до позивача, наявності у позивача та його контрагента спільного інтересу щодо їх отримання позивачем (що могло б мати місце в разі пов'язаності цих осіб), до матеріалів справи суб'єктом владних повноважень не подано. За правилами Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" операція по списанню коштів з банківських рахунків платника податку призводить до зміни стану та структури активів і зобов'язань такого платника. Отже, приєднані до справи документи про оплату послуг визнаються судом належними та допустимими доказами реальності вчинених між позивачем та контрагентом позивача господарських операцій.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що транспортований за вищевказаними договорами товар позивачем було оприбутковано на склад підприємства, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями витягів із книги складського обліку ПСП "Україна" 2014 року (т.2, а.с.33-34), витягів із книги вагаря ПСП "Україна" 2014 рік (т.2, а.с.35-48), реєстрів прийому зерна вагарем (т.2, а.с.216-241).

На підтвердження факту того, що поставлена кукурудза вирощена саме ПСП "Україна", тобто є власно вирощеною, позивачем надано до матеріалів справи копії виписок із реєстрів про намолот зерна та прибрані площі форма №67-а (т.1, а.с.65-111). Зазначені виписки із реєстрів підписані комбайнерами ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які отримали заробітну плату за вересень-жовтень 2014 року (т.1, а.с.61-64).

Відповідно до витягів з наказу №36-А(а) від 30.09.2014 року та №32-А(а) від 05.09.2014 року, на ПСП "Україна" встановлено проведення збирання кукурудзи двома комбайнами: Класс "Медіон 310" та Джон-Дір та встановлено розцінки за збирання цими комбайнами врожаю у вересні та жовтні 2014 року (т.1, а.с.55-56).

До матеріалів справи також надано копії актів на списання ТМЦ, а саме дизельного палива, що використовувалось для заправки комбайнів, на яких проводилось збирання урожаю комбайнерами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (т.1, а.с.57-60).

Із наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що кукурудза транспортувалась до ТОВ "Дворічанський елеватор" та до власних складів ПСП "Україна" безпосередньо із полів, що підтверджується реєстрами прийому зерна від шофера, товарно-транспортними накладними, талонами на відвантаження зерна від комбайна (т.2, а.с.49-215).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає такими, що спростовуються матеріалами справи, доводи відповідача про відсутність у позивача документів про підтвердження комбайнування кукурудзи трактористом-машиністом, документів щодо витрат на оплату праці комбайнерів, списання паливно-мастильних матеріалів комбайнерів та водіїв, актів виконаних робіт з іншими суб'єктами господарювання на перевезення кукурудзи з поля на склад та їх оплати.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне відмітити, що відповідачем не надано до матеріалів справи ані детального опису документів, отриманих під час перевірки від платника податків, ані акту про відмову від надання таких документів.

Згідно з пунктом 85.6. статті 85 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

З акту перевірки вбачається, що акт про відмову від надання документів під час перевірки ПСП "Україна" не складався. Доказів зворотнього відповідачем не надано.

З приводу тверджень відповідача про відсутність у позивача подорожніх листів водіїв на перевезення кукурудзи з поля на склад підприємства, колегія суддів зауважує, що з огляду на наявність інших первинних документів, перелічених вище, а також талонів на відвантаження зерна від комбайнів (т.2, а.с.59-142), відсутність подорожніх листів не є свідченням того, що зібрана кукурудза не є власною продукцією ПСП «Україна».

Крім того, слід вказати, що обов'язковість складання подорожніх листів було скасовано з прийняттям наказу Міністерства Інфраструктури України від 05.12.2013 року № 983 "Про затвердження Змін до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 грудня 2013 р. за N 2197/24729, та спільного Наказу Міністерства інфраструктури України та Міністерства економічного розвитку і торгівлі від 10.12.2013 року № 1005/1454 "Про визнання таким, що втратив чинність, наказу Міністерства транспорту України, Міністерства статистики України від 29 грудня 1995 року N 488/346".

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що факт вироблення позивачем сільськогосподарської продукції - кукурудзи в кількості 1200 тон підтверджено наявними в матеріалах справи первинними документами.

Інших доводів в обґрунтування висновку про те, що кукурудза в кількості 1200 тон не є власно вирощеною продукцією ПСП «Україна», та, як наслідок, про завищення позивачем податкового зобов'язання з ПДВ по декларації 0121 - спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського господарства, нарахованого за результатами господарської операції із ТОВ «Інтерстарч» по продажу 523,747 тон зерна кукурудзи, та заниження зобов'язання з ПДВ по загальній податковій декларації, відповідачем не наведено.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів зазначає, що відповідач як суб'єкт владних повноважень правомірності свого висновку про завищення позивачем грошового зобов'язання з ПДВ на суму 164230 грн., та відповідно, правомірності винесених ним податкових повідомлень-рішень № від 08.04.2015 року про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за грудень 2014 року в розмірі 91956,00 грн. та № від 16.07.2015 року про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ за грудень 2014 року на суму 114455,00 грн. належним чином не довів.

Крім того, слід відмітити, що згідно з рішенням ГУ ДФС у Харківській області про результати розгляду скарги ПСП «Україна» від 17.06.2015 року № 1633/10/20-40-10-04-14 податковий орган вищого рівня дійшов висновку, що придбані ПСП «Україна» послуги у ТОВ «Укрзернотранс-К» та ТОВ «Дворічанський елеватор» підпадають під визначення терміну «виробничі фактори, за рахунок яких сформовано податковий кредит, та використані у господарській діяльності товариства, а саме при реалізації господарської продукції на експорт. В результаті чого податковою інспекцією неправомірно зменшено ПСП «Україна» податковий кредит за листопад 2014 року на суму 23115 грн., за грудень 2014 року - 91340 грн., тобто, в цілому неправомірно зменшено податковий кредит на суму 114455,00 грн.

Однак, відповідач по справі при винесенні податкового повідомлення-рішення від 16.07.2015 року № , помилково зазначив у ньому не нову суму грошового зобов'язання (за відрахуванням неправомірно зменшеної суми), а суму податкового кредиту, яка була неправомірно зменшена Куп'янською ОДПІ - 114455,00 грн.

Також, слід вказати, що у податковому повідомленні-рішенні від 16.07.2015 року № відповідачем помилково було зазначено про заявлені до відшкодування суми ПДВ СТОВ «Колос», а не ПСП «Україна».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень № від 08.04.2015 року про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 91956,0 грн. та № від 16.07.2015 року про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ на суму 114455,00 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 57227,50 грн. діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, без дотримання вимог ч.3 ст.2 КАС України, а отже, наявні підстави для скасування даних податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Куп`янської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2015р. по справі № 820/7882/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Перцова Т.С.
Судді Дюкарєва С.В. Жигилій С.П.
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 19.01.2016 р.