Справа № 807/426/15
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2016-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року Справа № 876/8285/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Мікули О.І.,

суддів - Кушнерика М.П., Ніколіна В.В.,

з участю секретаря судового засідання - Кіри Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 червня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ужнафта" до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в :

Позивач - ТОВ "Ужнафта" звернулося в суд з позовом до відповідача - Ужгородської ОДПІ, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення- рішення Ужгородської об'єднаної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області № від 27 жовтня 2014 року, № від 27 жовтня 2014 року з урахуванням рішення, прийнятого за розглядом первинної скарги (податкове повідомлення-рішення від 31 грудня 2014 року №).

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 червня 2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області № від 27 жовтня 2014 року та податкове повідомлення-рішення Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області № від 31 грудня 2014 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що акти прийому-передачі нафтопродуктів не відповідають формі № 5-НШ, яка встановлена Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах та організаціях України. Крім того, вказані акти приймання - передачі нафтопродуктів складені 31 травня 2014 року, а товарно-транспортні накладні на перевезення вантажу зі складу ПАТ "Дніпронафтопродукт" на автозаправні станції складені в періоді з 01 травня по 31 травня 2014 року. У наданих для перевірки ТОВ "Ужнафта" сертифікатах відповідності зазначено, що виробником продукції є ПАТ "Укртатнафта", разом з тим, вказане підприємство відсутнє у ланцюгу постачання паливно-мастильних матеріалів. Апелянт також звертає увагу на недоліки актів приймання-передачі нафтопродуктів, зокрема, в них не вказано місце їх складання. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Представник позивача - Крегул Г.М. у судовому засіданні не погодилася з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Представник відповідача (апелянта) в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у його відсутності за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржувану постанову - скасувати з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 25 вересня по 01 жовтня 2014 року Ужгородська ОДПІ провела позапланову невиїзну документальну перевірку ТОВ "Ужнафта" з питань правильності формування податкового кредиту по взаємовідносинах з контрагентом ТОВ "Барилит Плюс" () за травень-червень 2014 року, якою встановлено порушення п.1 п.п. 1.2 п.1, п.п.2.1 п..2, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, п. 1 ст.9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.п.5.1.6.п.5.1 ст.5 Інструкції «Про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України» затвердженої наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв'язку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України від 20.05.2008 №281/171/578/155 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.09.2009 за №805/15496, п.п 6.1.20, п.п 6.1.22 п.6.1 ст.6 Інструкції з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 04.06. 2007 N 271/121 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.07.2007 за N 762/14029, п.44.1.ст.44, п.198.1,п.198.3, п.198.6.ст.198, п.200.1ст.200 ПК України.

За результатами перевірки складено Акт № 2037/22-0/36908372 від 08 жовтня 2014 року.

27 жовтня 2014 року на підставі вказаного акта Ужгородська ОДПІ прийняла податкові повідомлення-рішення: №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ на 2841128,00 грн., в тому числі за основним платежем - 1894752,00 грн., штрафні (фінансові) санкції - 947376,00 грн. та №, яким зменшено розмір від'ємного значення ПДВ на суму 389598,00 грн.

Позивач скористався правом досудового врегулювання даного податкового спору.

Рішенням про результати розгляду скарги Головного управління ДФС у Закарпатській області від 25 грудня 2014 року № 670/10/07-16-10-04-44 частково скасовано податкове повідомлення- рішення Ужгородської ОДПІ від 27 жовтня 2014 року № в частині 327222 грн. штрафної санкції.

31 грудня 2014 року на підставі вказаного рішення Ужгородська ОДПІ прийняла податкове повідомлення- рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 2514906 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з недоведеності податковим органом обставин, які б свідчили про фактичне нездійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом - ТОВ "Барилит Плюс", оскільки господарські операції позивача підтверджені належним чином оформленими первинними документами, а правочини, укладені з контрагентом, не визнані у встановленому законом порядку недійсними. Позивачем для перевірки представлено податковому органу ряд документів, які є належним підтвердженням реальності операцій між позивачем та контрагентом. Таким чином, оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі помилкових висновків Ужгородської ОДПІ про порушення ТОВ «Ужнафта» податкового законодавства.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 зазначеного Кодексу та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 ПК України, протягом звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (в тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу (п.198.6 ст. 198 ПК України).

П.44.1 ст.44 ПК України визначає, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне збереження записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 травня 2014 року ТОВ "Ужнафта" та ТОВ «Барилит Плюс» уклали договори поставки нафтопродуктів: № 01/46-НП та № 01/99-НП.

Відповідно до умов вказаних договорів Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити нафтопродукти, в подальшому Товар, згідно з умовами Договору, (п.1.1. договорів). Номенклатура, кількість, ціна Товару та строк поставки визначаються Сторонами у Додаткових угодах до Договору, які є невід'ємною частиною Договору (п.1.2.договорів). Постачальник зобов'язується: Передати Покупцю нафтопродукти згідно з розділом 1 Договору за умови оформлення відповідних актів, прийому-передачі або інших документів, які є невід'ємною частиною Договору, (п.п.2.1.1 п.2.1 договорів). Забезпечити якість нафтопродуктів, що поставляються, згідно з показниками діючих ДСТУ та технічних умов. Під час передачі нафтопродуктів - Постачальник за вимогою Покупця надає копії Сертифікатів відповідності па нафтопродукти (п.п.2.1.2 п.2.1 договорів). Під час передачі нафтопродуктів Постачальник за вимогою Покупця надає копії Сертифікатів відповідності на нафтопродукти (п.п.2.13 п.2.1 договорів). Покупець зобов'язується: Своєчасно і в повному об'ємі сплатити вартість Товару (п.2.2.1 п.2.1. договорів). Якість Товару, що поставляється, має відповідати технічним умовам (ТУ) та державним стандартам, діючим на території України та підтверджуватись паспортом (сертифікатом) якості заводу-виробника Товару (п.3.1 договорів). Поставка Товару здійснюється на основі заявки Покупця та підписаної Сторонами Додаткової угоди до Договору, (п.4.1 договорів). Товар поставляється Покупцю партіями, протягом поточного місяця, в кількості та за ціною, визначеними у кожній Додатковій угоді до Договору, на умовах: ЕХW резервуари нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» і інших нафтобаз, що належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно- правових договорів (ІНКОТЕРМС-2010) (п.4.2 договорів). Покупець здійснює оплату за Товар шляхом переведення грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, протягом 120 днів з дати підписання акту прийому- передачі Товару або інших документів (п.5.1 договорів). Оплата здійснюється на підставі виставленого Постачальником рахунку, або на інших умовах, передбачених діючим законодавством України (п.5.2 договорів). Покупець здійснює приймання Товару за кількістю та якістю згідно з Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої спільним наказом Міністерства палива та енергетики, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту і зв'язку, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики № 281/171/578/155 від 20 травня 2008 року.

Відповідно до п.4.2 вказаних договорів поставка нафтопродуктів здійснюється в кількості та за ціною, визначеною у кожній додатковій угод до Договору на умовах EXW Інкотермс 2010, резервуари нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» та інших нафтобаз, що належать цьому підприємству на праві власності чи користування.

01 травня 2014 року позивач уклав з ТОВ «Барилит Плюс» Додаткову угоду № 00065 до договору № 01/46-НП, відповідно до умов якої Постачальник зобов'язується поставити на умовах EXW - (Резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів), а Покупець прийняти до 31 травня 2014 року визначені в даній Додатковій угоді види товарів на загальну суму - 7853328,60 грн., у т.ч. ПДВ 1308888,10 грн. та Додаткову угоду № 000158 до договору № 01/99-НП, відповідно до умов якої Постачальник зобов'язується поставити на умовах EXW - (Резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів), а Покупець прийняти до 31 травня 2014 року визначені в даній Додатковій угоді види товарів на загальну суму - 5852770,32 грн., у т.ч. ПДВ 975461,72 грн.

На підтвердження виконання умов вказаних договорів позивач долучив податкові накладні від 31 травня 2014 року №67 та №293, додаткові угоди про поставку нафтопродуктів, акти приймання-передачі нафтопродуктів, платіжні доручення від 08 жовтня 2014 року № 8665 та №8666.

Нафтопродукти, придбані позивачем, зберігались на складах ПАТ «Дніпронафтопродукт», який є зберігачем відповідно до умов договору зберігання №1409/10-12 від 14 вересня 2010 року, згідно з умовами якого ПАТ «Дніпронафтопродукт» зобов'язалось приймати та зберігати нафтопродукти та інші товарно-матеріальні цінності позивача і повернути їх за першою вимогою.

На виконання умов договору зберігання ПАТ «Дніпронафтопродукт» прийняло на зберігання бензин автомобільний А-92-ЄВРО виду ІІ клас С, бензин автомобільний А-92-ЄВРО виду ІІ клас D, ПМА „Еліт-95 Супер літне, дизпаливо Євро марки В виду ІІ, що підтверджується актами прийому-передачі нафтопродуктів від 31 травня 2014 року.

На підтвердження подальшого транспортування нафтопродуктів безпосередньо на автозаправні станції ТОВ "Ужнафта" для роздрібної реалізації позивач надав договір №16-6/05-13 від 16 травня 2013 року укладений з ТОВ «Блумен ЛТД» про перевезення вантажу автомобільним транспортом та відповідні товаротранспортні накладні.

Колегія суддів звертає увагу на те, що для визначення об'єкта оподаткування ПДВ та формування податкового кредиту мають бути досліджені господарські операції, які є фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку (навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів).

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що наявність у позивача податкових накладних, виданих ТОВ «Барилит Плюс» не є безумовною підставою для віднесення до складу податкового кредиту сум, сплаченого в ціні товару податку на додану вартість.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податку.

Водночас за відсутністю факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

При цьому, під час розгляду зазначеної категорії справ необхідно звертати особливу увагу на дослідження реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку та приймати на підтвердження даних податкового обліку лише достовірні первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Оцінюючи представлені в обґрунтування права на податковий кредит ТОВ "Ужнафта" документи на предмет здійснення господарських операцій, колегія суддів дійшла висновку, що вищевказані документи не можуть підтверджувати реальність господарських операцій з ТОВ "Барилит Плюс", виходячи з таких підстав.

Єдиний порядок організації та виконання робіт, пов'язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти (далі - нафта) і нафтопродуктів встановлено Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженою наказом Міністерства палива та енергетики, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 р. № 281/171/578/155 (далі - Інструкція).

Ця Інструкція поширюється на всі класи, типи, групи і види нафти та типи, марки і види (залежно від масової частки сірки) нафтопродуктів. Вимоги цієї Інструкції є обов'язковими для всіх суб'єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України.

Згідно з п.5.4 р.5 Інструкції та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженим наказом Мінтрансу України від 14.10.1997р. №363 зареєстрованим в Мінюсті 20.02.1998р. за №128/2568, та ГОСТ 27352-87 "Автотранспортные средства для заправки и транспортирования нефтепродуктов. Типы, параметри и общин технические требования", з прибуттям нафтопродуктів до вантажоодержувача в автоцистерні перевіряється наявність і цілісність пломб, технічний стан автоцистерни, відповідність об'єму і густини нафтопродукту в автоцистерні об'єму і густині зазначеним у товарно-транспортній накладній на відпуск нафтопродуктів (нафти) за формою №1-ТТН (нафтопродукт) (далі - ТТН) (додаток 3), відповідність найменування, марки і виду (незалежно від масової частки сірки) нафтопродукту, зазначених у ТТН і паспорті якості на відвантажений нафтопродукт, відповідність густини нафтопродукту під час відвантаження та приймання визначається після її приведення до температури 20С відповідно до ГОСТ 3900.

Відповідно до п.6.1 р.6 вказаної Інструкції, на всіх підприємствах ведеться облік нафти і нафтопродуктів із записом у журналі реєстрації проведення вимірювань нафтопродуктів (нафти) у резервуарах за формою №7-НП (додаток 6) (на НПЗ у спеціальних регістрах складського обліку) для кожного резервуара з відображенням усіх технологічних операцій, що здійснюються кожною зміною.

П.7.5 Інструкції передбачає, що відпуск нафти і нафтопродуктів до мір повної місткості та нафтопродуктів розфасованих до тари, оформлюється ТТН у чотирьох примірниках: з яких: перший - залишається у товарного оператора вантажовідправника і є первинним документом складського обліку з подальшим здаванням до бухгалтерської служби підприємства; другий - використовується водієм як перепустка під час виїзду з підприємства, а після виїзду - залишається в охорони підприємства з подальшим здаванням до бухгалтерської служби підприємства; третій та четвертий - засвідчені підписом представника вантажоодержувача та відміткою про час виїзду з підприємства - передаються перевізнику. При цьому, третій примірник є супровідним документом вантажу і після його здавання передається вантажоодержувачу. Четвертий примірник передається експедитору (водію) і є підставою для обліку транспортної роботи. Бланки ТТН на підприємстві є документами суворої звітності. ТТН на вивезення нафти або нафтопродуктів автотранспортом вантажоодержувача оформлюється на підставі довіреності вантажоодержувача, а під час постачання вантажовідправником - на підставі подорожнього листа автотранспортного підприємства.

Наказом Міністерства палива та енергетики України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 04.06.2007р. №271/121 затверджено Інструкцію з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 04.07.2007р. за №762/14029 ( далі -Інструкція №271/121).

Підпункт 6.1.4 Інструкції №271/121 передбачає, що перед прийманням нафти та/або нафтопродукту необхідно вчинити ряд дій, зокрема, записати до паспортів якості вантажовідправника і журналу реєстрації проб номери транспортних засобів, якими доставлено нафту або нафтопродукти, а також номери резервуарів, до яких їх злито.

Згідно з п.п.6.1.18-6.1.20 вказаної Інструкції для визначення фактичної якості нафти та/або нафтопродукту здійснюється відбирання проб у відповідності до вимог ДСТУ 4488. За даними результатів випробувань складається акт приймання продукції за якістю (у день завершення приймання) за формою №14-НК. Акт приймання нафтопродуктів за якістю за формою №14-НК підписується всіма особами, які брали участь у прийманні нафти та/або нафтопродуктів за якістю.

Відповідно до п.6.1.22 Інструкції №271/121 до акта приймання нафти та/або нафтопродукту за якістю за формою №14-НК, складеного у відповідності до вимог цієї Інструкції, мають бути додані: паспорт якості нафти та/або нафтопродукту вантажовідправника і копія сертифіката відповідності або свідоцтва про визнання іноземного сертифіката (якщо продукт підлягає обов'язковій сертифікації в Україні); транспортний документ (накладна, коносамент); пакувальні ярлики з тарних місць, у яких розміщено розфасовані нафтопродукти неналежної якості; документи, що підтверджують повноваження учасників у прийманні нафти та/або нафтопродуктів за якістю; паспорт якості, виданий випробувальною лабораторією згідно з результатами випробувань нестандартних нафти та/або нафтопродуктів та акт відбирання проби; інші документи (за наявності), що свідчать про причини псування і невідповідності якості нафти та/або нафтопродуктів.

Таким чином, до приймання, транспортування та обліку нафтопродуктів існують додаткові вимоги, разом з тим, колегією суддів встановлено відсутність у позивача належним чином оформлених документів, які б свідчили про отримання ним від контрагента нафтопродуктів та подальше транспортування, прийняття, облік та реалізацію у відповідності до вимог вищевказаних нормативних актів,

Зокрема, акти приймання - передачі нафтопродуктів складені 31 травня 2014 року, а товарно-транспортні накладні на перевезення вантажу зі складу ПАТ "Дніпронафтопродукт" на автозаправні станції складені в періоді з 01 травня по 31 травня 2014 року. Крім того, у вказаних актах приймання - передачі нафтопродуктів не вказано місце їх складання.

Перевіркою встановлено, що в наданих ТОВ „Ужнафта" до перевірки товарно-транспортних накладних (перелік наведено в акті перевірки) зазначено «вантажовідправник - ТОВ «Вестен-Флус», «пункт навантаження - ТОВ „Вестен-Флус" Закарпатська», «вантажовідправник - ВАТ «НПК-Галичина», «пункт навантаження - Дрогобич, Бориславська, 82», «пункт розвантаження -ТОВ «Ужнафта» АЗС».

Разом з тим, ТОВ «Ужнафта" не надало ні під проведення перевірки, ні під розгляду справи в судовому порядку угоду, укладену між ТОВ „Ужнафта», ТОВ „Вестен Флус" та ПАТ «Дніпронафтопродукт», між ТОВ «Ужнафта», ВАТ «НПК-Галичина» та ПАТ «Дніпронафтопродукт».

ТОВ «Ужнафта» не надало до перевірки первинні документи, які б свідчили про рух нафтопродуктів з м.Дніпропетровська до нафтобаз ТОВ «Вестен-Флус», ВАТ «НПК-Галичина» та угоди про надання додаткових послуг ТОВ «Ужнафта» та ПАТ «Дніпронафтопродукт» щодо перевезення нафтопродуктів або інші первинні документи, які б підтверджували відшкодування витрат. ТОВ «Ужнафта» не надало для перевірки первинні документи, які б підтверджували прийняття та розміщення ТОВ «Вестен-Флус» і ВАТ «НПК-Галичина» нафтопродуктів від ПАТ «Дніпронафтопродукт» для відпуску ТОВ «Ужнафта».

Також, ТОВ «Ужнафта» не надало журнали реєстрації проведення вимірювань нафтопродуктів (нафти) у резервуарах за формою №7-НП, акти приймання нафтопродуктів з наявністю підпису водіїв та представника одержувача чи відправника із зазначенням прізвищ та посад, в яких би зазначалося наявність і цілісність пломб, технічний стан автоцистерни, не надано журналів обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою №13-НП, акти матеріально- відповідальної особи про прийняті нафтопродукти, товарні книги кількісного руху нафтопродуктів (нафти) за формою № 31-НП, довіреності, що видаються уповноваженій особі для прийманні нафти та/або нафтопродуктів, актів приймання нафти та/або нафтопродукту за якістю за формою № 14-НК (як того вимагає Інструкція № 271/121).

Наведені обставини свідчать про відсутність руху товару у просторі від продавця покупцю.

Колегія суддів звертає увагу на той факт, що до перевірки надано сертифікати відповідності та паспорти якості, згідно з якими виробником продукції є ПАТ "Укртатнафта", разом з тим, вказане підприємство відсутнє у ланцюгу постачання паливно-мастильних матеріалів.

У цій справі судом встановлено, що первинні фінансово-господарські документи, представлені позивачем суду, в дійсності не доводять факту поставки позивачу товарів від ТОВ "Барилит Плюс". Таким чином, ці документи не відтворюють реального стану речей і фіксують обставини, які у дійсності не відбувались.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем за спірними операціями лише оформлювались окремі первинні документи та податкові накладні без фактичного виконання контрагентами обумовлених операцій, чим створювалась видимість (зовнішні ознаки) реального здійснення операцій та правомірності формування спірних сум податкових вигод.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач безпідставно відніс до складу валових витрат та до податкового кредиту ПДВ відповідні грошові кошти, отримані під час здійснення господарських операцій з ТОВ "Барилит Плюс".

Колегія суддів також звертає увагу на те, що Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі Lithgow and Others v. The United Kingdom, від 08 липня 1986, Series A №. 102, пункти. 50-51, § § 121-22) зазначив, що коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань (п. 38).

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є підставними та обґрунтованими і повністю спростовують висновки суду першої інстанції.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про недоведеність податковим органом факту порушення ТОВ «Ужнафта» вимог податкового законодавства, оскільки такий спростовується дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення- рішення №, яким зменшено розмір від'ємного значення ПДВ на суму 389598,00 грн та № 001732200, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 2514906 грн. є безпідставними і необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

Оскільки постанова Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 червня 2015 року у справі № 807/426/15 в частині відмови у визнанні протиправним та скасуванні податкового повідомлення - рішення від 27 жовтня 2014 року № не оскаржується в апеляційному порядку, та в процесі апеляційного провадження не було виявлено порушень, допущених судом першої інстанції, які б призвели до неправильного вирішення справи в цій частині, тому колегія суддів вважає недоцільним виходити за межі апеляційної скарги та переглядати оскаржувану постанову в частині відмови у визнанні протиправним та скасуванні податкового повідомлення- рішення № від 27 жовтня 2014 року № .

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим в силу вимог ст.202 КАС України постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, п.3 ч.1 ст.198, п.п.1, 4 ч.1 ст.202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Ужгородської об'єднаної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області задовольнити.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 червня 2015 року у справі № 807/426/15 в частині задоволення позовних вимог скасувати та прийняти в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді М.П. Кушнерик

В.В. Ніколін

Повний текст постанови виготовлено 22 січня 2016 року.