Справа № 826/25488/15
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2016-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 січня 2016 року 10:53 № 826/25488/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., за участі секретаря судового засідання Шаповалової К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛЬНА РЕСТОРАННА ГРУПА - Україна»
до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
за участі представників:

позивача: Кравцов С.В., Кончаковська З.В.;

відповідача: Стеценко О.О.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛЬНА РЕСТОРАННА ГРУПА-Україна» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві, в якій просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.07.2015 № .

Під час розгляду справи представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та зазначив, що не погоджується з висновками акта перевірки щодо порушення позивачем п. 2.6 Постанови Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, оскільки висновки відповідача за наслідками проведеної перевірки щодо порушень позивачем касової дисципліни є хибними, базуються виключно на суб'єктивних припущеннях перевіряючих, які не мають підтвердження належними доказами.

Представник відповідача проти позову заперечував, при цьому посилаючись на те, що під час проведення перевірки встановлено не оприбуткування позивачем коштів всього в сумі 290 000 грн. за період з 13.04.2015 по 11.05.2015. Враховуючи зазначені обставин, податковий орган просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

Співробітниками відділу контролю за проведенням розрахункових операцій та проведення фактичних перевірок Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві в період з 12.05.2015 по 21.05.2015 проведена фактична перевірка господарської одиниці за адресою: м. Київ, вул. Лугова, 12, що належить ТОВ «ГРГ-Україна».

За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки від 22.05.2015 № 62/26/00/22/38321216, згідно якого встановлено порушення вимог п. 2.6 постанови Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні».

На підставі зазначеного акта перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № , яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1 450 000 грн.

Як вбачається з акта перевірки та письмових заперечень відповідача, застування до позивача штрафних (фінансових) санкцій ґрунтується на наступних обставинах.

Так, до перевірки відокремленим структурним підрозділом позивача (KFC-Караван) була надана касова книга за період з 13.04.2015 по 11.05.2015, яка ведеться за місцем розташування господарської одиниці. Згідно зазначеної касової книги в період з 13.04.2015 по 11.05.2015 щоденно у касі господарської одиниці залишок готівкових готівки становив 10 000,00 грн. (за виключенням торгівельної виручки).

Згідно наданого аналізу рахунку « 301», будь-яка видача готівки з каси на виплати, пов'язані з оплатою праці, виробничі (господарські) потреби не здійснювалась.

Відповідач під час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення керувався тим, що згідно п. 4.2 постанови Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637 відокремлені підрозділи підприємств, страхові агенти, брокери, розповсюджувачі лотерей, які здійснюють готівкові розрахунки із застосуванням РРО або РК та веденням КОРО, але не проводять операцій з приймання (видачі) готівки за касовими ордерами, а також підприємці, касової книги не ведуть.

При цьому, відповідачем прийнято до уваги той факт, що згідно наданої довідки від 12.05.2015 № б/н за підписом головного бухгалтера ТОВ «ГРГ-Україна» будь-який облік (оприбуткування) у головній касовій книзі підприємства не здійснювалось.

Враховуючи викладене, з урахуванням того, що, на переконання відповідача, через касу господарської одиниці не здійснювалась видача готівки на виплати, пов'язані з оплатою праці, виробничі (господарські) потреби, то контролюючий орган дійшов висновку про не оприбуткування готівкових коштів позивачем за період з 13.04.2015 по 11.05.2015 у сумі 10 000,00 грн./день в центральній касі підприємства (касовій книзі підприємства), внаслідок чого і визначив позивачу суму штрафних санкцій в розмірі 1 450 000 грн. (290 000 * 5).

Інших обставин застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій акт перевірки в собі не містить.

Не погоджуючись з правомірністю оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, позивач посилається на те, що контролюючим органом залишено поза увагою наказ від 04.02.2014 №7-к по ТОВ «ГРГ-Україна», згідно якого встановлено ліміт залишку готівки в касі закусочної KFC-Караван в сумі 23 460,59 грн., внаслідок чого кошти в сумі 10 000 грн./день використовувались для виробничих (господарських) потреб для видачі здачі покупцям.

За таких обставин, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями) визначено Положенням про ведення касових операцій, затвердженим постановою Національного банку України від 15 грудня 2004 № 637, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 за № 40/10320 (надалі - Положення № 637).

Відповідно до пункту 2.6 Положення № 637 оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. Оприбуткуванням готівки в касі підприємства, яке проводить готівкові розрахунки із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій (далі РРО) або використанням розрахункових книжок (далі - РК), є здійснення обліку такої готівки у книзі обліку розрахункових операцій (на підставі фіскальних звітних чеків РРО або даних РК) та відображення надходження цієї готівки у касовій книзі підприємства.

Згідно з пунктом 4.2 Положення № 637 кожне підприємство (юридична особа), що має касу, веде одну касову книгу для обліку операцій з готівкою в національній валюті (без урахування кас відокремлених підрозділів). Відокремлені підрозділи підприємств, які проводять операції з приймання готівки за продану продукцію (товари, роботи, послуги) з оформленням її прибутковим касовим ордером, а також з видачі готівки на виплати, пов'язані з оплатою праці, виробничі (господарські) потреби, інші операції з оформленням їх видатковими касовими ордерами і відомостями, ведуть касову книгу.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, під іншими операціями з оформленням їх видатковими касовими ордерами законодавець також розуміє операції щодо інкасації (здавання) виручки до банку на підставі видаткових касових ордерів.

Надаючи правову оцінку доводами контролюючого органу з приводу того, що відповідно до п. 4.2 постанови Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, відокремлений підрозділ позивача не має вести касову книги, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 22.08.2013 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» і ТОВ «ГРГ-Україна» укладено договір № 09/68-1/500 про підготовку та доставку коштів, за яким банк, на підставі заявки позивача та зарахування останнім на належний йому банківський рахунок указаних в заявці грошових коштів, разом із проведенням інкасації торгової виручки, здійснює обмін та доставку розмінної монети та купюр, у розмірі внесеної на рахунок суми. Доставлені Банком кошти приймаються KFC Караван згідно з описом.

Відповідно до положень пунктів 3.3, 3.4 Постанови НБУ № 637 приймання/видача готівки з кас проводиться за прибутковими/видатковими касовими ордерами відповідно.

Як зазначив позивач та не спростовано відповідачем, операції з обміну та доставки розмінної монети та купюр банком за період, що перевірявся, проводилися 4 (чотири) рази та оформлювались касовими ордерами з відображенням їх у касовій книзі KFC-Караван.

При цьому, операції, пов'язані з обміном розмінної монети, не обліковувались на бухгалтерському субрахунку « 301» (Готівка у касі), оскільки грошові кошти, які надходили у зв'язку з такими операціями, видавались з банківського рахунку ТОВ «ГРГ-Україна», а не з центральної каси підприємства, а відтак є такими, що підлягали обліку на бухгалтерському субрахунку « 311» (Поточні рахунки у національній валюті).

Крім того, 22 серпня 2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» і ТОВ «ГРГ-УКРАЇНА» укладено договір № 09/68-1/499 про надання послуг з інкасації коштів, за яким банк здійснює збирання коштів з каси KFC Караван, їх доставку до каси банку та зарахування на банківські рахунки позивача.

Відповідно до пункту 3.7. Постанови НБУ № 637 приймання одержаної з банку готівки та видача готівки з каси для здавання її до банку оформляються відповідними касовими ордерами (прибутковим або видатковим) з відображенням такої касової операції в касовій книзі.

В підтвердження власної правової позиції, позивач надав до матеріалів справи копії розшифровок по рахунках 311 та 333, що підтверджують отримання в касу та видачу з каси KFC-Караван готівки, що знаходилась в банку, на підставі відповідних прибуткових та видаткових касових ордерів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що KFC Караван, протягом періоду, що перевірявся, проводив операції з видачі готівки на виробничі (господарські) потреби (обмін дрібних купюр та монет) та інші операції (інкасація готівкової виручки), які відповідно до вимог Постанови № 637 оформлювалися касовими ордерами, внаслідок чого KFC-Караван зобов'язано вести касову книгу, а доводи контролюючого органу в цій частині є необґрунтованими.

Стосовно доводів контролюючого органу з приводу необхідності оприбуткування коштів в сумі 10 000 грн./день, всього в сумі 290 000 грн., в касі головного підприємства, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1.2. Постанови № 637 ліміт залишку готівки в касі - це граничний розмір суми готівки, що може залишатися в касі в позаробочий час. Підприємства можуть тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) у межах, що не перевищують установлений ліміт каси.

Пунктом 5.2 Постанови НБУ № 637 визначено, що установлення ліміту каси проводиться підприємствами самостійно на підставі розрахунку встановлення ліміту залишку готівки в касі (додаток 8), що підписується головним (старшим) бухгалтером та керівником підприємства (або уповноваженою ним особою). До розрахунку приймається строк здавання підприємством готівкової виручки (готівки) для її зарахування на рахунки в банках, визначений відповідним договором банківського рахунку. Для кожного підприємства та його відокремленого підрозділу складається окремий розрахунок встановлення ліміту залишку готівки в касі.

Установлений ліміт каси затверджується внутрішніми наказами (розпорядженнями) підприємства. Для відокремлених підрозділів ліміт каси встановлюється і доводиться до їх відома відповідними внутрішніми наказами (розпорядженнями) підприємства - юридичної особи.

Так, наказом ТОВ «ГРГ-Україна» № 7-к від 4 лютого 2014 встановлено ліміт каси відповідно до розрахунку встановлення ліміту залишку готівки в касі у розмірі 23 460,59 грн.

При цьому, готівкою, відповідно до пункту 1.2 Постанови № 637, є також і розмінні банкноти та монети.

Таким чином, позивач, в особі KFC Караван, скористався правом, визначеним Постановою № 637, та встановив ліміт каси для забезпечення покупців здачею. Сума готівки у розмірі 10 000 грн., яка щодня залишалася у касі KFC Караван у позаробочий час, не перевищувала встановленого підприємством ліміту, внаслідок чого доводи контролюючого органу про необхідність щоденного оприбуткування даної суми в касі головного підприємства є безпідставними.

За таких обставин, суд дійшов переконання про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення не відповідає вимогам ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а отже, підлягає скасуванню, як неправомірне.

Частиною 2 ст. 9 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛЬНА РЕСТОРАННА ГРУПА - Україна»- задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.07.2015 № .

3. Стягнути судові витрати в сумі 21750 (двадцять одна тисяча сімсот п'ятдесят) грн. на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛЬНА РЕСТОРАННА ГРУПА - Україна» () шляхом їх безспірного списання з рахунків Державної податкової інспекції у Солом'янському районі ГУ ДФС у місті Києві за рахунок бюджетних асигнувань.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.М. Кобилянський