Справа № 826/13769/15
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2016-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 січня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Артюхіній М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Компаньйон-Інжинірінг» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компаньйон-Інжинірінг» до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, тому у відповідності до ч. 6 ст. 12, ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіряючи правильність застосування судом першої інстанції при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права на основі доводів сторін, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що посадовими особами відповідача було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Компаньйон-Інжинірінг» () з питань дотримання вимог податкового законодавства при фінансово-господарських взаємовідносинах з ТОВ «Столична торгівельна агенція» () за період з 01 квітня 2012 року по 31 жовтня 2012 року.

Результати перевірки відображено в акті перевірки від 06 червня 2015 року № 3356/26-51-22-04/35757802, в якому контролюючим органом встановлено порушення платником податків наступних вимог податкового законодавства:

- підпункту 138.1.1 пункту 138.1, пункту 138.2, підпункту 138.8.1 пункту 138.8 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, в результаті чого товариством з обмеженою відповідальністю «Компаньйон-Інжинірінг» занижено податок на прибуток за період з 01 травня 2012 року по 31 жовтня 2012 року на суму 97211,00 грн., в тому числі по періодах: півріччя 2012 року - 37643,00 грн., три квартали 2012 року - 96441,00 грн., рік 2012 року - 97211,00 грн.;

- пунктів 198.1, 198.6 статті 198, пунктів 201.4, 201.6, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого товариством з обмеженою відповідальністю «Компаньйон-Інжинірінг» занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за серпень 2014 року на суму 92582,16 грн., в тому числі по періодах: квітень 2012 року - 13149,58 грн., травень 2012 року - 10669,56 грн., червень 2012 року - 12030,89 грн., липень 2012 року - 15371,20 грн., серпень 2012 року - 16212,83 грн., вересень 2012 року - 24414,27 грн., жовтень 2012 року - 733,83 грн.

На підставі акта перевірки від від 06 червня 2015 року № 3356/26-51-22-04/35757802 відповідачем 01.07.2015 прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- № , яким товариству з обмеженою відповідальністю «Компаньйон-Інжинірінг» збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 121513,75 грн., в тому числі: за основним платежем - 97211,00 грн., за штрафними санкціями - 24302,75 грн.;

- № , яким товариству з обмеженою відповідальністю «Компаньйон-Інжинірінг» збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 85953,75 грн., в тому числі: за основним платежем - 68763,00 грн., за штрафними санкціями - 17190,75 грн.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з позовом про їх скасування.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що господарські операції позивача з ТОВ «Столична торгівельна агенція» в період, що перевірявся, не мали реального характеру та прийшов до висновку, що визначення контролюючим органом підприємству податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток є правомірним.

Колегія суддів не погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідність рішень суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, заявлені позивачем суми бюджетного відшкодування за період, що перевірявся, за висновками контролюючого органу не підлягають відшкодуванню, оскільки господарські операції позивача з його контрагентом ТОВ «Столична торгівельна агенція» не мали реального характеру у зв'язку з відсутністю факту реального здійснення господарської діяльності цим контрагентом через відсутність в останнього адміністративно-господарських можливостей для ведення господарської діяльності та порушення податкового законодавства.

До таких висновків контролюючий орган прийшов на підставі актів податкових органів «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Столична торгівельна агенція» з іншими контрагентами, в яких податковий орган зазначив про неможливість здійснення ТОВ «Столична торгівельна агенція» господарської діяльності внаслідок відсутності адміністративно-господарських можливостей. Крім того, в акті вказано про отримання пояснень від засновника ТОВ «Столична торгівельна агенція» ОСОБА_2, яким зазначено про непричетність до господарської діяльності підприємства.

Таким чином, висновки відповідача про порушення позивачем вимог податкового законодавства ґрунтуються виключно на порушеннях податкового законодавства контрагентом позивача - ТОВ «Столична торгівельна агенція» та його постачальниками.

Колегія суддів звертає увагу, що наслідки в податковому обліку платника податків створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

В даному випадку дослідженню підлягає реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між ТОВ «Компаньйон-Інжинірінг» (генпідрядник) та ТОВ «Столична торгівельна агенція» (виконавець) було укладено ряд договорів, а саме:

- договір від 03 квітня 2012 року № 030412, за умовами якого, Генпідрядник доручає, а виконавець зобов'язується виконати власними та залученими силами проектування та будівництво зони FТТВ по вул. Бударина, 3, 3-А, 3-Б, 3-В, 5, 7, 9 в м. Києві, згідно технічного завдання, виданого Генпідрядником;

- договір від 18 квітня 2012 року № 180412, за умовами якого, Генпідрядник доручає, а Виконавець зобов'язується виконати власними та залученими силами улаштування телефонної каналізації у кварталі Лікоград обмеженому вулицями Вільямса, Мейтуса та Ломоносова, 1-ша черга будівників ЗА, а 4А в м. Києві, згідно технічного завдання, виданого Генпідрядником.

- договір від 27 березня 2012 року № 270312, за умовами якого Генпідрядник доручає, а виконавець зобов'язується виконати власними та залученими силами прокладання оптоволоконного кабелю в телефонній каналізації в м.Києві, згідно технічного завдання, виданого Генпідрядником;

- договір 10 квітня 2012 року № 100412, за умовами якого Генпідрядник доручає, а виконавець зобов'язується виконати власними та залученими силами прокладання оптоволоконного кабелю в телефонній каналізації в м.Києві, згідно технічного завдання, виданого Генпідрядником;

- договір від 01 червня 2012 року № 010612, за умовами якого Генпідрядник доручає, а виконавець зобов'язується виконати власними та залученими силами роботи з ремонту приміщення за адресою: Київська обл., Бориспільський район, с. Щасливе, Харьковське шосе, 5, згідно технічного завдання, виданого Генпідрядником;

- договір від 12 червня 2012 року №120612, за умовами якого Генпідрядник доручає, а Виконавець зобов'язується виконати власними та залученими силами влаштування оптоволокнистого зв'язку в м. Києві, згідно технічного завдання, виданого Генпідрядником;

- договір від 30 травня 2012 року № 300512, за умовами якого Генпідрядник доручає, а Виконавець зобов'язується виконати власними та залученими силами влаштування оптоволокнистого зв'язку в м. Києві, згідно технічного завдання, виданого Генпідрядником;

- договір від 14 серпня 2012 року № 140812, за умовами якого Генпідрядник доручає, а Виконавець зобов'язується виконати власними та залученими силами прокладання телефонної каналізації к ж/б по вул. Червоногвардійська, 12 в м. Києві, згідно технічного завдання, виданого Генпідрядником;

- договір від 30 квітня 2012 року № 300412, за умовами якого Генпідрядник доручає, а Виконавець зобов'язується виконати власними та залученими силами покладання оптоволоконного кабелю по телефонній каналізації при будівництві житлового будинку з підземним паркінгом по вул. Васильченка, 3 в Солом'янському районі в м. Києві, згідно технічного завдання, виданого Генпідрядником;

- договір від 03 вересня 2012 року № 030912, за умовами якого Генпідрядник доручає, а Виконавець зобов'язується виконати власними та залученими силами будівництво лінії ВОЛЗ на дільниці від т/к № 212 по проспекту Бажана до т/к № 687 по вул. Центральній (дачні кооперативи на Осокорках) до буд. № 2-4 по вул. Рибальській (дачні кооперативи на Осокорках) в м. Києві, згідно технічного завдання, виданого Генпідрядником;

- договір від 14 вересня 2012 року № 140912, за умовами якого Генпідрядник доручає, а Виконавець зобов'язується виконати власними та залученими силами Будівництво внутріквартальної мережі ВОЛЗ в селищі Городок Радомишлянського району Житомирської області, згідно технічного завдання, виданого Генпідрядником.

На підтвердження факту виконання вказаних договорів позивачем надано Додаткові угоди до Договорів, Договірні ціни, локальні кошториси, акти приймання виконаних робіт за квітень 2012 року - жовтень 2012 року, акти приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2012 року - жовтень 2012 року, акт прийому-передачі матеріалів, довідки про вартість виконаних будівельних робіт, податкові накладні за відповідні періоди.

Законом України «Про бухгалтерський обік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Таким чином, для підтвердження включення витрат на придбання товарів (робіт, послуг) до складу валових витрат підприємства, а також для підтвердження включення сум сплаченого податку на додану вартість у складі ціни за придбаний товар (роботи, послуги) до складу податкового кредиту, необхідні первинні документи, оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» (далі-Закон).

Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством (ст.2).

Частиною 2 ст. 3 Закону визначено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст. 1 Закону, первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ст. 9 Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до п.2.15 та п.2.16 вищевказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні».

Дослідивши первинні документи, подані позивачем на підтвердження реальності спірних господарських операцій, колегія суддів зазначає, що вони відповідають встановленим вимогам.

Крім того, на підтвердження використання отриманих послуг у власній господарській діяльності позивачем надано копії договорів підряду, укладених з іншими суб'єктами господарювання, за якими позивач як Генпідрядник взяв на себе зобов'язання виконати певні роботи, з метою забезпечення виконання яких було в подальшому укладено договори підряду з ТОВ «Столична торгівельна агенція», а також первинні документи на підтвердження їх виконання.

Враховуючи те, що виконання умов договорів про надання послуг підтверджене дослідженими в судовому засіданні розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, які були надані відповідачу до перевірки, суд приходить до висновку про безпідставність тверджень відповідача про неправомірне формування податкового кредиту за наслідками таких операцій.

Окрім того, згідно з ч. 1 ст. 18 «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Відповідачем не надано доказів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, щодо наявності запису про виключення з реєстру контрагента позивача на момент укладення чи виконання договору або відсутності у нього статусу платника ПДВ.

Колегія суддів критично оцінює посилання відповідача на акти про неможливість проведення зустрічної звірки контрагента позивача щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період, що перевірявся, оскільки визначальним фактом права платника на бюджетне відшкодування податку на додану вартість є фактична оплата ним сум такого податку контрагенту у попередніх податкових періодах, яка позивачем здійснена, що не заперечується відповідачем.

Крім цього, необхідно зазначити, що і практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, свідчить про те, якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (Рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007р. у справі «Інтерсплав проти України»).

Посилання контролюючого органу на відсутність у ТОВ «Столична торгівельна агенція» господарських можливостей не підтверджене доказами, а зводиться лише до констатації вказаної обставини в акті перевірки.

Враховуючи те, що надання позивачу послуг підтверджено дослідженими в судовому засіданні розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, які були надані відповідачу до перевірки, доведеність подальшого використання придбаних послуг у власній господарській діяльності позивача, суд приходить до висновку про безпідставність тверджень відповідача щодо неправомірного формування податкового кредиту за наслідками таких операцій.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що господарські операції позивача з контрагентом ТОВ «Столична торгівельна агенція» мали реальний характер, а податковий кредит по вказаних операціях сформовано позивачем правомірно, що підтверджується наступним.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1. Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2. ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Водночас відповідно до п.198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п. 198.6. Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені де складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи на підставі наведених норм законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що надані позивачем первинні документи не підтверджують реальне здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Столична торгівельна агенція» у спірний період та наявність господарської мети при їх здійсненні.

Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що право позивача на отримання податкового кредиту підтверджене належними доказами, а тому висновок відповідача про порушення позивачем вимог п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України внаслідок завищення від'ємного значення з податку на додану вартість не відповідає дійсним обставинам справи.

Перевіряючи висновок податкового органу про порушення позивачем вимог 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до підпункту 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізований товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інших витрат беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.1 даної статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Згідно з пунктом 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визначаються на основі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами, ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II даного Кодексу.

Таким чином, враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що витрати, понесені позивачем за період, що перевірявся, при веденні фінансово-господарської діяльності з ТОВ «Столична торгівельна агенція» повинні приймати участь у формуванні об'єкта оподаткування з податку на прибуток підприємства за цей період, оскільки підтверджуються відповідними первинними документами.

Колегія суддів вважає помилковими посилання відповідача на пояснення гр. ОСОБА_2, який є директором контрагента позивача ТОВ «Столична торгівельна агенція», з яких вбачається, що ця особа відношення до фінансово-господарської діяльності ТОВ «Столична торгівельна агенція» не мала, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно з ч. 4 ст. 72 КАС України вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Отже, пояснення ОСОБА_2, на які посилається відповідач, не є допустимими та належними у справі доказами у розумінні вимог ст. ст. 70 та 72 КАС України, оскільки зазначена особа надавала свої покази в рамках порушеної кримінальної справи, по якій на момент ухвалення судом першої інстанції оскаржуваної постанови, відсутній вирок, який би встановлював вину певних осіб у вчиненні злочину та відповідні фактичні дані, які б мали значення для справи.

Таким чином, враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що витрати, понесені позивачем за період, що перевірявся, при веденні фінансово-господарської діяльності з контрагентом повинні приймати участь у формуванні об'єкта оподаткування з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємства за цей період, оскільки підтверджуються відповідними первинними документами, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів зазначає, що доводи органу державної податкової служби не свідчать про наявність обставин, які унеможливлюють підтвердження права позивача на формування своїх податкових зобов'язань з податку на прибуток та податку на додану вартість, у зв'язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення прийняті податковим органом без достатніх підстав.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги позивача спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно пп. 1. 3. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним так, як прийняте з порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, оскаржувану постанову належить скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат зі сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 167, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Компаньйон-Інжинірінг» задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Компаньйон-Інжинірінг» задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві № від 01.07.2015 та .

Стягнути з Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Компаньйон-Інжинірінг» (02099, м. Київ, вул. Севастопольська, 15, кв. 63, ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 4 979,23 грн. (чотири тисячі дев'ятсот сімдесят дев'ять грн., 23 коп. ).

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська

Постанову в повному обсязі виготовлено 18.01.2016

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Грибан І.О.

Губська О.А.