Справа № 369/10613/14-а
Суддя: Нікушин В. В.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/369/487/14
ПОСТАНОВА

іменем України

04 грудня 2014 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Нікушин В.В.,

при секретарі Беліменко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області в порядку адміністративного судочинства з позовом до Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він реалізуючи своє право в порядку статті 118 Земельного кодексу України 23 квітня 2014 року звернувся до Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області з заявою (клопотанням) щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0193 га в с. Горенка по вул. Мічуріна, б/н для ведення особистого селянського господарства. У своїй заяві (клопотанні) позивач просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на виконання вже раніше прийнятого рішення 17-тої сесії 5-го скликання Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 06 березня 2007 року, яким із земель запасу Горенської сільської ради було вже надано безоплатно позивачу земельну ділянку площею 0,0193 га в с. Горенка по вул. Мічуріна, б/н у приватну власність для ведення особистого селянського господарства та доручено земельно-кадастровій організації виконати інвентаризацію та виготовити державний акт на право приватної власності. З огляду на те, що в земельному законодавстві відбулися зміни щодо порядку приватизації земельних ділянок, а саме шляхом розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки замість розробки технічної документації на виготовлення державного акту на право приватної власності на землю, позивач не встиг оформити право власності на земельну ділянку за старим законодавством на основі виготовленої ДП «Київський інститут землеустрою» технічної документації, а тому виникла необхідність отримання додаткового дозволу Відповідача на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У відповідь на свою заяву (клопотання) позивач отримав копію рішення 34-тої сесії 6-го скликання Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 05.06.2014 року, відповідно до якого заяву (клопотання) позивача залишено без задоволення.

На думку позивача прийняте рішення відповідачем порушує його права та законні інтереси гарантовані йому Конституцією та нормами чинного законодавства України.

Позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення 34-тої сесії 6-го скликання Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 05.06.2014 року про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0193 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Горенка по вул. Мічуріна, б/н. Зобовязати Горенську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0193 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Горенка по вул. Мічуріна, б/н та надати обґрунтовану відповідь.

В судове засідання зявився представник позивача, який повністю підтримав поданий позов та просив задовольнити його у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду свої заперечення. У своїх запереченнях відповідач обґрунтував відмову у задоволенні заяви (клопотання) позивача тим, що спірна земельна ділянка використовується під проїзд, а тому у випадку її надання, будуть створюватися перешкоди для проїзду.

Суд, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній докази, приходить до висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування щодо правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до Конституції України, земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу право власності здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Згідно ст.ст. 142-145 Конституції України, до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших об'єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні».?

Пунктом 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Закріплені у ст. 144 Конституції України та ст.ст.25,26,59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», норми про акти органів місцевого самоврядування, крім юридичної форми реалізації завдань і функцій, визначають порядок прийняття і перевірки рішень органів місцевого самоврядування, з визначенням права місцевої ради здійснювати юрисдикційну діяльність щодо актів лише підконтрольних їм органів місцевого самоврядування. Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами. Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правові/відносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

При розгляді справи судом встановлено, що Рішенням Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 06 березня 2007 року земельну ділянку площею 0,0193 га в с. Горенка по вул. Мічуріна, б/н, із земель запасу Горенської сільської ради (рілля) надано позивачу безоплатно у приватну власність для ведення особистого селянського господарства. Доручено земельно-кадастровій організації виконати інвентаризацію та виготовити державний акт на право приватної власності.

21 вересня 2010 року ДП «Київський Інститут землеустрою» (ліцензія серії АВ № 305300 від 24.01.2007 року та ліцензія серії АВ № 442920 від 19.02.2010 року) було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо виготовлення державного акту на право приватної власності на вказану земельну ділянку позивачу. В грудні 2013 року ДП «Київський Інститут землеустрою» повернуло позивачу розроблену технічну документацію, оскільки у звязку із змінами земельного законодавства, необхідним було рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

23 квітня 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0193 га в с. Горенка по вул. Мічуріна, б/н для ведення особистого селянського господарства з метою виконання Рішення 17- тої сесії 5-го скликання Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 06 березня 2007 року.

Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.18 КАС України адміністративні справи, у яких однією з сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа місцевого самоврядування, крім тих, що підсудні окружним адміністративним судам, підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Відповідно змісту ч.2 ст.19 Конституції України, ч.3 ст.24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи, зокрема, місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцією та законами України, та керуються у своїй у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, кабінету Міністрів України.

Згідно з ч.3 ст.140 Конституції України органами місцевого самоврядування є сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Відповідно до ст.146 Конституції України певні питання організації місцевого самоврядування, формування, діяльності та відповідальності органів місцевого самоврядування визначаються законом.

Згідно преамбули Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" цей Закон "відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Відповідно змісту ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами; представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

Згідно з п.34 ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях, зокрема, міської ради вирішуються відповідно до закону питання питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7- рп/2009 (у справі за конституційним поданням Харківської міської ради) щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої Статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"(справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вказано, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Тому, на думку Конституційного Суду України, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування е актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Відповідно до ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень; зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Суд вважає, що Рішення Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 05 червня 2014 року прийнято з істотним порушенням норм Земельного кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування», суперечить чинному законодавству і порушує права та охоронювані законом інтереси позивача, що пояснюється наступним.

Статтею 12 Земельного кодексу України та п. 8 ч. 1 ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначені повноваження сільських рад у галузі земельних відносин, до відання яких належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цих кодексом або за результатами аукціону.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах

норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

В силу ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального

дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який

передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до

до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування обєкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Згідно ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

З системного аналізу вказаних норм вбачається, що підставою відмови в задоволенні заяви (клопотання) про надання дозволу на розробку проект відведення земельної ділянки можуть бути лише ті, що вказані в ч. 7 ст. 118 ЗК України, при цьому перелік підстав є вичерпним.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Натомість, відмовляючи позивачу в задоволенні заяви від 23 квітня 2014 року, відповідач діяв не на підставі, поза межами повноважень та у спосіб, що суперечить Конституції та Земельному кодексу України, оскільки рішення відповідача від 05 червня 2014 року не містить правових підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Підстава для відмови у наданні дозволу на розробку проекту відводу викладена відповідачем у запереченнях на позовну заяву, що спірна земельна ділянка використовується під проїзд, суд не приймає до уваги. Так, спірна земельна ділянка належить до земель запасу, про що свідчить рішення відповідача про передачу земельної ділянки площею 0,0193 га в с. Горенка по вул. Мічуріна, б/н у власність позивача від 06 березня 2007 року, а не до земель громадської та житлової забудови.

З огляду на вищевикладене, на підставі рішення від 06 березня 2007 року відповідач фактично вже передав позивачу у приватну власність земельну ділянку площею 0,0193 га в с. Горенка по вул. Мічуріна, б/н для ведення особистого селянського господарства, тобто вже виникли правовідносини і саме рішення фактично було виконане частково: технічна документація розроблена, а державний акт не був виготовлений у звязку із змінами в чинному земельному законодавстві, що потягло за собою необхідність прийняття нового рішення відповідачем про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0193 га в с. Горенка по вул. Мічуріна, б/н у власність позивача на основі попереднього рішення відповідача від 06 березня 2007 року.

Більше того, відповідачем було порушено порядок розгляду заяви позивача від 23 квітня 2014 року, а саме: порушено місячний строк розгляду заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, встановлений ст. 118 ЗК України, так як оскаржуване рішення ухвалене відповідачем лише 05 червня 2014 року.

Так, ст. 118 ЗК України передбачений спрощений порядок відведення земельних ділянок у власність, зокрема запроваджено принцип мовчазної згоди на етапі отримання дозволу на розробку документації із землеустрою, оскільки у випадку бездіяльності субєкта владних повноважень, внаслідок якої протягом місяця не розглянута заява про надання дозволу на виготовлення проектної документації, заявник вже фактично має право здійснити замовлення проекту відведення земельної ділянки і без такого дозволу (Постанова судової палати в адміністративних справах Верховного Суду від 10 грудня 2013 року № 21-358а13).

На підставі вищевикладеного, а також аналізуючи положення норм земельного законодавства України щодо набуття громадянами прав на землю із земель державної та комунальної власності, суд прийшов до висновку, що відповідачем по справі було порушено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, оскільки Горенська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, виносячи рішення про відмову позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0193 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в с. Горенка по вул. Мічуріна, б/н належним чином не мотивувала своє рішення, як це передбачено ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, а тому дане рішення підлягає скасуванню.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволення в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 81, 116, 118, 122 Земельного кодексу України, ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та керуючись ст.ст. 8, 9, 11, 71, 87, 94, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Рішенням Конституційного Суду України № 7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення 34-тої сесії 6-го скликання Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 05.06.2014 року про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0193 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Горенка по вул. Мічуріна, б/н.

Зобовязати Горенську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0193 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Горенка по вул. Мічуріна, б/н.

Стягнути з місцевого бюджету Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 73, 08 грн.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Києво-Святошинський районний суд протягом 10 днів з моменту отримання постанови.

Суддя: В.В.Нікушин