Справа № 2-а-5992/10
Суддя: Здоровиця О. В.
Дата ухвалення: 2010-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Добропільський міськрайонний суд Донецької області
№ 2-а- 5992/2010р
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 грудня 2010 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Здоровиці О.В.

при секретарі Єфименко Т.В.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м Добропілля адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Добропілля Донецької області про зобов»язання суб»єкта владних повноважень вчинити дії щодо нарахування та виплати недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги до пенсії як «дитині війни»

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Добропілля Донецької області і просив зобов»язати відповідача нарахувати та виплатити недоплачену їй, як «дитині війни» щомісячну соціальну допомогу за періоди: з 09.07.2007 по 31 12.2007 р., з 22 05.2008 по 31.12.2008 р., з 01 01.2009 по 31 12.2009 року, виходячи з розміру 30% мінімальної пенсії за віком. Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що згідно ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком Але позивачу за період з 09 07.2007 року по 31 12.2009 року, внаслідок зупинення дії ст. 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни", ця допомога не виплачувалась або виплачувалася в значно меншому розмірі. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р та від 22 05.2008 р. зупинення положення статті 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" були визнанні неконституційними. Таким чином позивач вважає, що відповідачем порушені її права і останній повинен нарахувати на її користь недоплачену, як дитині війни, щомісячну державну соціальну допомогу за вказані періоди виходячи з розміру 30% від розміру мінімальної пенсії за віком. Тому просить суд зобов»язати відповідача нарахувати на її користь та виплатити недоплачену їй щомісячну державну соціальну допомогу за періоди з : з 09.07.2007 по 31.12.2007 р., з 22.05.2008 по 31.12.2008 р., з 01.01.2009 по 31.12.2009 року по день розгляду справи у суді, виходячи з розміру 30% від розміру мінімальної пенсії за віком.

Одночасно позивачем ставиться питання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з тих підстав, що строк звернення до суду за періоди: з 09.07.2007 по 31.12.2007 р., з 22.05.2008 по 31.12 2008 р., з 01.01.2009 по 31.12 2009 року, пропущений ним з поважних причин В обґрунтування заяви про поновлення вказаного процесуального строку позивач посилається на ту обставину, що у зв»язку з нестабільністю діючого законодавства і неможливістю в силу його віку слідкувати за діючим законодавством ним було пропущено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду. Так позивач зазначає, що до 09.09.2010 року до прийняття рішення Конституційного Суду України, справи даної категорії розглядалися в порядку цивільного судочинства і строк звернення до суду встановлювався в цивільному судочинстві 3 роки. Тому він і не поспішав звернутися до суду і мав намір звернутися в кінці 2010 року з даним позовом. Але з прийняттям вище вказаного рішення КСУ було встановлено, що справи даної категорії повинні розглядатися в порядку адміністративного судочинства, в якому строк звернення до суду з даними позовами, відповідно до ст. 99 КАС України, встановлюється 6 місяців, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод і інтересів. Таким чином вважає, що з прийняттям 09.09.2010 року рішення КСУ обмежено його право на звернення до адміністративного суду з вказаним позовом за період з 09.07.2007 по 31.12.2007 р , з 22.05.2008 по 31.12.2008 р., з 01.01.2009 по 31.12.2009 року. Тому вважає, що строк звернення до суду з позовом за вище вказаний період пропущений ним з поважних причин і просить його поновити.

Ухвалою суду від 09.11.2010 року строк звернення до суду за захистом порушених прав позивачу в частині вимог за період з 09.07.2007 по 31.12.2007 р., з 22.05.2008 по 31.12.2008 р., з 01.01.2009 по 31.12.2009 року - поновлений.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги з підстав зазначених в заяві і просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що дійсно пенсії дітям війни пенсії мають підвищуватись на 30% мінімальної пенсії за віком, проте, відповідно до ст. 7 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", який передбачає механізм цих виплат, фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. 28.05.2008 р Кабінет Міністрів України прийняв постанову №530, якою було визначено розміри щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується дітям війни також у розмірі 10% від прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність. В зв'язку з чим управління Пенсійного фонду в м.Добропілля діяло в межах повноважень, у порядок та у спосіб, що визначені чинним законодавством України. Також представник відповідача зазначив, що в 2010 році надбавка до пенсії дітям війни, яку виплачує УПФУ м.Добропілля дорівнює 49,80 грн.

Вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши докази в справі суд приходить до наступного.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які набули правового статусу дітей війни, основи їх соціального захисту та гарантії їх соціальної захищеності шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки визначені та закріплені в Законі України «Про соціальний захист дітей війни».

Розглядаючи адміністративну справу по суті, суд приходить до висновку про те, що спір, як правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем слід розглядати із застосуванням Конституції України, Закону України "Про соціальний захист дітей війни", Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про держаний бюджет на 2007 рік», Закону України «Про держаний бюджет на 2007 рік», Закону України «Про держаний бюджет на 2008 рік», Закону України «Про держаний бюджет на 2009 рік», Закону України «Про держаний бюджет на 2010 рік».

Судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" - дитина війни - це особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років

Законом України "Про соціальний захист дітей війни» № 2195-IV від 18.11.2004, який набрав чинності з 01.01.2006, встановлено правовий статус дітей війни і визначено основи їх соціального захисту та гарантовано їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

ОСОБА_1 є «дитиною війни», що підтверджується посвідченням та користується правами і пільгами, встановленими Законом України «Про соціальний захист дітей війни»

З огляду на наведене позивач має право на отримання державної соціальної підтримки - підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком

З пояснень сторін, в судовому засіданні встановлено, що у 2007-2010 роках вищевказана надбавка позивачу виплачувалась відповідачем в наступних розмірах: з 01.01.2008 по 31.03.2008 р - 47,00 грн., з 01.04.2008 по 30.06.2008 р. - 48,10 грн., з 01.07 2008 по 30.09.2008 р - 48,20 грн., з 01.10.2008 р - 49,80 грн. довічно. Даний факт в судовому засіданні підтвердив представник відповідача і його не оспорював.

При виплаті позивачу вище вказаного підвищення до пенсії відповідач керувався постановою КМУ від 28 05 2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», а не ЗУ "Про соціальний захист дітей війни".

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, у тому числі, органів державної влади.

У ч 1 ст.8 КАС України задекларовано, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з п. п. 7 п. 2.1. Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах управління відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, допомогу на поховання та інші соціальні виплати відповідно до чинного законодавства

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Частина 3 ст. 22 Конституції України передбачає, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Суд з приводу спірних правовідносин щодо неотриманого підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальних пенсії за віком як дитині війни в 2007-2008 роках зазначає наступне.

Статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 12 статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» було зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з урахуванням статті 111 цього Закону, якою було встановлено, що у 2007 pоці підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України N 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року у справі N 1-29/2007 про соціальні гарантії я громадян був визнаний таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) пункт 12 статті 71, стаття 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19 грудня 2006 року N 489-V, яким була зупинена на 2007 рік дія статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року N 107-V1, що набрав чинності з 1 січня 2008 року, стаття 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладена в новій редакції, а саме: "Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів".

Зміни, внесені підпунктом 2 пункту 4J розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008. У вказаному рішенні Конституційним судом України було зазначено, що положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнаних неконституційними.

Рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України, остаточними, не можуть бути оскаржені та мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними

Статтею 152 Конституції України передбачено, що Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність

Отже, рішення Конституційного Суду України не мають зворотної сили, а закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, враховуючи особливість юридичних наслідків визнання неконституційним нормативно-правового акту (яка проявляється в тому, що не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність) суд вважає, що рішення Конституційного Суду України зворотної дії у часі не мають і не можуть у зв'язку з цим бути поширеними на правовідносини, які мали місце на час дії відповідної правової норми, до дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про її неконституційність

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що дії суб'єктів владних повноважень, які були вчинені у відповідності до вимог законів, інших правових актів або їх окремих положень, до моменту визнання останніх неконституційними, є законними і такими, що відповідають вимогам частини 2 статті 19 Конституції України.

Таким чином, в 2007 році право позивача на виплату підвищення до пенсії за віком як дитині війни в розмірі 30 % мінімальні пенсії за віком виникло з 9 липня 2007 року, а в 2008 році - з 22.05.2008 року.

Щодо питання здійснення розміру нарахувань підвищення суд вважає за необхідне керуватися наступним.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень, дає Закон України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року № 966-14, а також Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», від 5 жовтня 2000 року № 2017-III, згідно статті 1 якого прожитковий мінімум використовується для визначення, у тому числі мінімального розміру пенсії за віком, який відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Частиною 3 статті 4 даного Закону передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, : відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Статтею 62 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19 грудня 2006 року № 489-5, був затверджений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня - 387 гривень, з 1 жовтня - 395 гривень

Зазначена стаття була змінена Законом України від 15 березня 2007 року № 749-5 та існує в новій редакції з 28 березня 2007 року, якою прожитковий мінімум для особи, яка втратила працездатність, визначений з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня - 406 гривень, з 1 жовтня - 411 гривень При цьому, зазначена стаття доповнена абзацом, яким передбачено встановити, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої цієї статті, збільшений на 1 відсоток, що складає відповідно 410 грн. 06 коп. ; 415 грн. 11 коп.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2007 року № 107-VI, що набрав чинності з 1 січня 2008 року, затверджений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність з 1 січня - 470 гривень, з 1 квітня - 481 гривня, з 1 липня - 482 гривень, з 1 жовтня - 498 гривень

Таким чином, для позивача розмір підвищення до пенсії в 2007-2008 роках повинен був розраховуватися, виходячи із наведених розмірів.

З приводу спірних правовідносин щодо недоотриманого підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальних пенсії за віком як дитині війни за періоди: з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, суд зазначає наступне.

Будь-яких змін протягом 2009року в ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» не вносилось

Згідно ч.3 ст.54 ЗУ «Про державний бюджет на 2009 рік» розміри державних соціальних гарантій на 2009 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами України, цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" від 26 грудня 2008 року № 835-VI було надане право Кабінету Міністрів України у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Враховуючи те, що названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України "Про соціальний захист дітей війни" залежить від розміру мінімальної пенсії за віком

Отже, нарахування та виплата у 2009 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинна була здійснюватися відповідно до норм Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Щодо питання здійснення розміру нарахувань підвищення за 2009 рік, суд вважає за необхідне керуватися наступним

Статтею 54 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" встановлено, що у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, в розмірах, що діяли у грудні 2008 року, а з 1 листопада 2009 року прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність дорівнює -573 грн.

Враховуючи наведене суд вважає, що в 2009 році дії відповідача щодо невиплати підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком є незаконними. Тому ці виплати повинні були нараховуватися відповідачем виходячи з розмір) прожиткового мінімуму, а саме з 01.01.2009 року по 31.10.2009р - 498 гривень, а з 01.11.2009 по 31.12.2009 р. - 573 гривні

Відповідно до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в судовому засіданні представник відповідача не довів правомірність дій відповідача щодо нарахування та виплати надбавки позивачу в меншому розмірі ніж це передбачено ЗУ «Про соціальний захист дітей війни». Тому позов підлягає задоволенню за періоди: з 09.07.2007 по 31.12 2007 р., з 22 05.2008 по 31.12.2008 р., з 01.01.2009 по 31.12.2009.року, включно

Згідно ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його

посадова чи службова особа).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 3,40 грн.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне, стягнути з Державного бюджету України на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 3 грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 70, 71, 72, 94, 159-163, 167 КАС України, ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни", ст. 19, 22 Конституції України, ЗУ «Про державний бюджет на 2007 рік», ЗУ «Про державний бюджет на 2008 рік», ЗУ «Про державний бюджет на 2009 рік», ЗУ «Про державний бюджет на 2010 рік» суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Добропілля Донецької області про зобов»язання суб»єкта владних повноважень вчинити дії щодо нарахування та виплати недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги до пенсії як «дитині війни» - задовольнити

Визнати противоправними дії Управління Пенсійного фонду України в м Добропілля Донецької області щодо неповного нарахування та виплата ОСОБА_1 щомісячної державної соціальної допомоги як «дитині війни», передбаченої ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» за періоди: з 09.07.2007 по 31.12.2007 р., з 22.05.2008 по 31.12.2008 р., з 01.01.2009 по 31.12.2009 року, включно

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м.Добропілля Донецької області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щомісячної державної соціальної допомоги як «дитині війни», передбаченої ст..6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» за періоди: з 09.07.2007 по 31.12.2007 р., з 22 05.2008 по 31.12.2008 р., з 01.01.2009 по 31.12.2009 року включно, з урахуванням виплаченої суми.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 3 грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня проголошення постанови.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржене судове рішення Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Надруковано власноручно в нарадчій кімнаті у одному примірнику

Головуючий суддя О.В.Здоровиця