Справа № 826/1515/15
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2016-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

826/1515/15

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Леонтович К.Г., Васильченко Н.В., Калашнікової О.В.,

розглянувши у попередньому розгляді справу за касаційною скаргою комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) „Київкомунсервіс” на постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2015 року у справі №826/1515/15 за позовом комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) „Київкомунсервіс” до Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України про зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) „Київкомунсервіс” звернулося в суд з позовом до Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України, в якому просило зобов’язати відповідача залучити Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) „Київкомунсервіс” третьою стороною у справі №91-01/07.13 за ознаками вчинення Київською міською радою порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п.3 ст.50 та ч.1 ст.15 Закону України „Про захист економічної конкуренції”, у вигляді антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування, які полягають у прийнятті будь-яких актів (рішень, наказів, розпоряджень, постанов тощо), що призвело до недопущення конкуренції шляхом прийняття відповідного розпорядження згідно статті 39 Закону України „Про захист економічної конкуренції”.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем під час провадження у справі № 91-01/07.13 в порушення вимог ЗУ „Про захист економічної конкуренції” не був залучений позивач в якості третьої особи, що унеможливило захист його прав та інтересів в судовому порядку у спосіб надання пояснень та інформації відповідачу під час провадження у справі.

Постановою окружного адміністративного суду м.Києва від 21 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) „Київкомунсервіс” звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з матеріалів справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції №91-01/07.13 Київського міського територіального відділення антимонопольного комітету України вбачається, що 25 березня 2010 року Київською міською радою прийняте рішення №435/3873 „Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів”, яким призначено виконавцем послуг з вивезення відходів у м.Києві КП „Київкомунсервіс”.

Розпорядженням адміністративної колегії №132/01-р від 19 липня 2013 року розпочатий розгляд справи №91-01/07.13 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції на виконання доручення Антимонопольного комітету України від 2 квітня 2013 року №13-01/142 до указу Президента України від 12 березня 2013 року №128/2013 „Про національний план дій на 2013 рік щодо впровадження Програми економічних реформ на 2010-2014 роки „Заможне суспільство, конкурентоспроможна економіка, ефективна держава” за ознаками вчинення Київською міською радою порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п.3 ст.50 та ч.1 ст.15 Закону України „Про захист економічної конкуренції”, у вигляді антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування, які полягають у прийнятті будь-яких актів (рішень, наказів, розпоряджень, постанов тощо), що призвело до недопущення, усунення конкуренції. Даним розпорядженням доручено збирання та аналіз доказів по справі першому відділу досліджень та розслідувань.

Рішенням адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України 19 вересня 2013 року №54/01-П „Про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції” визнані дії Київської міської ради щодо прийняття рішення від 25 березня 2010 року №435/3873 „Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів” порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п.3 ст.50 та ч.1 ст.15 Закону України „Про захист економічної конкуренції”, у вигляді антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування, які полягають у прийнятті рішення, що може призвести до недопущення конкуренції; зобов’язано Київську міську раду припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, викладене у п.1 резолютивної частини цього рішення, шляхом скасування рішення Київської міської ради від 25 березня 2010 року №435/3873 „Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів” та призначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів у м.Києві відповідно до чинного законодавства. Вищезазначене рішення підлягає виконанню у чотирьохмісячний строк з дня його отримання.

Позивач, вважаючи, що рішення адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 19 вересня 2013 року №54/01-П „Про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції” порушує його права, оскільки, на думку останнього, призводить до визнання рішення Київської міської ради від 25 березня 2010 року №435/3873 таким, що може призвести до недопущення конкуренції, звернувся з даним адміністративним позовом до суду, в якому просив зобов’язати відповідача залучити позивача третьою стороною у справі №91-01/07.13 шляхом прийняття відповідного розпорядження згідно з ст.39 Закону України „Про захист економічної конкуренції”.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суди першої і апеляційної інстанцій виходили з того, що залучення третьої особи у справу, розгляд якої вже закінчився, є не можливим. Крім того, жодних доводів, які б свідчили про обов’язок відповідача залучити позивача до участі у справі в якості третьої особи після закінчення провадження у ній, останнім наведено не було.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України „Про Антимонопольний комітет України” (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Згідно ст.6 Закону України „Про Антимонопольний комітет України” Антимонопольний комітет України утворює територіальні відділення, а в разі необхідності здійснює їх реорганізацію чи ліквідацію. Антимонопольний комітет України і його територіальні відділення становлять систему органів Антимонопольного комітету України, яку очолює Голова Комітету. Антимонопольний комітет України, адміністративні колегії Антимонопольного комітету України, державні уповноважені Антимонопольного комітету України, адміністративні колегії територіальних відділень Антимонопольного комітету України є органами Антимонопольного комітету України.

В силу ст.14 Закону України „Про Антимонопольний комітет України” адміністративна колегія територіального відділення Антимонопольного комітету України має такі повноваження, зокрема, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, про надання дозволу, надання попередніх висновків стосовно узгоджених дій, проводити розслідування або дослідження за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення, надавати попередні висновки стосовно узгоджених дій; розглядати справи про адміністративні правопорушення, виносити постанови в цих справах; переглядати рішення, прийняті адміністративною колегією територіального відділення Антимонопольного комітету України; надавати обов’язкові для розгляду рекомендації органам влади, органам місцевого самоврядування, органам адміністративно-господарського управління та контролю, суб'єктам господарювання, об'єднанням щодо припинення дій або бездіяльності, які містять ознаки порушень законодавства про захист економічної конкуренції, та усунення причин виникнення цих порушень і умов, що їм сприяють.

Відповідно до ст.35 Закону України „Про захист економічної конкуренції” розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі. При розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України: збирають і аналізують документи, висновки експертів, пояснення осіб, іншу інформацію, що є доказом у справі, та приймають рішення у справі в межах своїх повноважень; отримують пояснення осіб, які беруть участь у справі, або будь-яких осіб за їх клопотанням чи з власної ініціативи.

Згідно ст.39 Закону України „Про захист економічної конкуренції” особами, які беруть участь у справі, визнаються: сторони, треті особи, їх представники. Сторонами у справі є відповідач і заявник (у разі якщо справу розпочато за відповідною заявою). Заявником є особа, яка подала заяву, подання про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Відповідачем є особа, щодо якої здійснюється розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Третьою особою є особа, залучена до участі у справі у зв’язку з тим, що рішення може суттєво зачепити її права та інтереси, охоронювані цим Законом. Про визнання третьою особою органами Антимонопольного комітету України приймається розпорядження, про що повідомляються особи, які беруть участь у справі. Встановивши, що як відповідач до участі у справі повинна бути залучена інша особа, органами Антимонопольного комітету України приймається розпорядження про заміну відповідача або про залучення до участі у справі співвідповідачів, про що повідомляються особи, які беруть участь у справі.

Судами вірно зазначено, що з аналізу вищевказаних норм чинного законодавства вбачається, що залучення до участі у справі про захист економічної конкуренції третіх осіб можливий лише під час її провадження.

Судами встановлено, що рішенням адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 19 вересня 2013 року №54/01-П „Про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції” визнано дії Київської міської ради щодо прийняття рішення від 25 березня 2010 року №435/3873 „Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів”, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п.3 ст.50 та ч.1 ст.15 Закону України „Про захист економічної конкуренції”, у вигляді антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування, які полягають у прийнятті рішення, що може призвести до недопущення конкуренції; зобов’язано Київську міську раду припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, викладене у пункті 1 резолютивної частини цього рішення, шляхом скасування рішення Київської міської ради від 25 березня 2010 року №435/3873 „Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів” та призначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів у м.Києві відповідно до чинного законодавства.

Виходячи з вищенаведеного колегія суддів вважає вірними висновки судів попередніх інстанцій, що КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) „Київкомунсервіс” під час провадження у справі №91-01/07.13 третьою особою залучено не було, 19 вересня 2013 року провадження по справі №91-01/07.13 було закінчене відповідно до ст.35 Закону України „Про захист економічної конкуренції” та прийняте рішення №54/01-П, а тому залучення третьою особою у справу, розгляд якої вже закінчився, є неможливим та не передбачений діючим законодавством.

Позивач обґрунтовував заявлені вимоги фактом порушення його прав рішенням, прийнятим відповідачем за наслідками розгляду справи про захист економічної конкуренції, та неможливістю їх захисту у судовому порядку через його незалучення до її розгляду як третьої особи, а також у спосіб надання пояснень та інформації відповідачу під час провадження у справі, натомість, як встановлено судами, жодних доводів, які б свідчили про обов’язок відповідача залучити позивача до участі у справі №91-01/07.13 в якості третьої особи після закінчення провадження у ній, останнім наведено не було.

Крім того, відповідно до ст.58 Закону України „Про захист економічної конкуренції” органи Антимонопольного комітету України з власної ініціативи чи за заявами осіб можуть переглянути рішення, прийняті ними у справах про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та у заявах, справах про узгоджені дії, концентрацію, у разі: якщо істотні обставини не були і не могли бути відомі органам Антимонопольного комітету України, що призвело до прийняття незаконного або необґрунтованого рішення; якщо рішення було прийнято на підставі недостовірної інформації, що призвело до прийняття незаконного або необґрунтованого рішення; невиконання учасниками узгоджених дій, концентрації вимог і зобов'язань, якими було обумовлене рішення органів Антимонопольного комітету України щодо узгоджених дій, концентрації відповідно до частини другої статті 31 цього Закону; якщо обставини, на підставі яких було прийняте рішення про надання дозволу на узгоджені дії, концентрацію суб'єктів господарювання, вже не існують; наявності інших підстав, передбачених законами України. Органи Антимонопольного комітету України, які прийняли рішення, можуть зупинити виконання рішення до закінчення його перегляду, про що письмово повідомляються особи, які беруть участь у справі. Перегляд рішень у справах про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у заявах, справах про узгоджені дії, концентрацію допускається у випадках, передбачених: абзацами другим та третім частини першої цієї статті, - протягом п'яти років з дня прийняття відповідного рішення; абзацами четвертим та п'ятим частини першої цієї статті, - протягом періоду дії рішення; абзацом шостим частини першої цієї статті, - протягом трьох років з дня прийняття рішення, якщо інше не встановлено законом. За результатами перегляду органи Антимонопольного комітету України можуть: залишити рішення без змін; змінити рішення; скасувати рішення; прийняти нове рішення, передбачене статтями 31 та 48 цього Закону, частиною першою статті 30 Закону України „Про захист від недобросовісної конкуренції”.

Судами встановлено,що відповідачем у справі про захист економічної конкуренції – Київською міською радою рішення адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України №54/01-П від 19 вересня 2013 року не оскаржувалося та в порядку ст.58 Закону України „Про захист економічної конкуренції” заява про перегляд рішення не подавалася, доказів про звернення позивача до органів Антимонопольного комітету України про перегляд прийнятого рішення №54/01-П від 19 вересня 2013 року в порядку ст.58 Закону України „Про захист економічної конкуренції”, враховуючи, що рішення може бути переглянуто органами Антимонопольного комітету України з власної ініціативи, позивачем не надано.

При цьому, у відповідності до п.52 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (Правил розгляду справ), затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19 квітня 1994 року №5, під час провадження з перегляду рішення органи Комітету, службовці Комітету, відділення проводять дії, передбачені частиною другою статті 35 Закону України „Про захист економічної конкуренції” та пунктом 23 цих Правил, в тому числі отримують пояснення осіб, які беруть участь у справі, або будь-яких осіб за їх клопотанням чи з власної ініціативи.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до вірного висновку про відсутність підстав задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) „Київкомунсервіс” відхилити.

Постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: