Справа № 826/16445/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 січня 2016 року № 826/16445/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного територіального управління юстиції у місті Києві.
прозобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, в якому просив зобов'язати Відповідача зареєструвати припинення обтяження - арешту нерухомого майна на квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, що виникло на підставі ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 22.01.2007 року.

Протокольною ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.10.2015 року за клопотанням Позивача здійснено заміну Відповідача на Головне територіальне управління юстиції у м. Києві.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що Відповідач безпідставно не вносить до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відомості про припинення обтяження успадкованого майна - квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник Відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та просив суд відмовити в його задоволенні в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 28.10.2015 р. сторони заявили клопотання про подальший розгляд справи за відсутності представників сторін в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 05.08.2014 року по справі №752/7580/14-ц визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на дві двокімнатні квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 після померлої матері ОСОБА_2.

З метою державної реєстрації права власності Позивач 25.11.2014 року звернувся з заявами про державну реєстрацію права власності на вищевказане нерухоме майно.

Рішеннями №17601534 та №17602231 від 01 грудня 2014 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Гриценко Людмила Леонідівна відмовила в державній реєстрації з підстав наявності державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна.

Як вбачається з Інформаційних довідок з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №42003054 та №42002332 від 10.08.2015 року, виданих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юрченко В.В., квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 мають обтяження, накладене ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.01.2007 року.

Вказані обтяження було скасовано ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.01.2010 року по справі №2-50/09, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14.04.2010 року по справі №22-3745/2010.

Позивач 13.01.2015 року звернувся до Відповідача з двома заявами про припинення обтяження успадкованих квартир, проте рішеннями №18595461 та №18595846 від 13.01.2015 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Заєць Дмитро Миколайович відмовив у державній реєстрації припинення арешту на квартири з мотивів подання заяви неналежною особою.

Вважаючи свої права порушеними, Позивач звернувся до суду. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

У відповідності до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Вадою України 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.

Відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі: 1) державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 2) державної реєстрації права власності на нерухоме майно з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав та перенесенням щодо такого права власності обтяження, державну реєстрацію якого проведено у спеціальному розділі Державного реєстру прав; 3) державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що набувається у результаті його примусової реалізації відповідно до закону.

Відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена.

Відповідно до п. 73 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №868 від 17.10.2013 року, під час проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно заінтересованою особою є особа, якою встановлено обтяження, а також особа, в інтересах якої встановлено обтяження (обтяжувач). У разі проведення державної реєстрації припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно заінтересованою особою є також особа, якою припинено обтяження, а також особа, в інтересах якої припинено обтяження.

Матеріали справи свідчать, що обтяження, які були зареєстровані на дві двокімнатні квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 були скасовані ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.01.2010 року по справі №2-50/09, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14.04.2010 року по справі №22-3745/2010 в інтересах власника вказаних квартир, яким наразі є Позивач, а тому суд приходить до висновку, що Відповідач прийшов до хибного висновку, що Позивач не відноситься до кола осіб, які мають право на подання заяви про припинення обтяження вищевказаного нерухомого майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Судом встановлено, що державний реєстратор прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Заєць Дмитро Миколайович рішеннями №18595461 та №18595846 від 13.01.2015 року безпідставно відмовив у державній реєстрації припинення арешту на квартири з мотивів подання заяви неналежною особою.

З метою повного захисту прав Позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними і скасувати рішення №18595461 та №18595846 від 13.01.2015 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Заєць Дмитра Миколайовича.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено, що відмова в проведенні реєстрації припинення обтяження на належне Позивачу нерухоме майно була обґрунтованою, тобто вчиненою з урахуванням всіх обставин справи, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати підлягають відшкодуванню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними і скасувати рішення №18595461 та №18595846 від 13.01.2015 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Заєць Дмитра Миколайовича.

3. Зобов'язати Головне територіальне управління юстиції у місті Києві зареєструвати припинення обтяження - арешту нерухомого майна - на квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, що виникло на підставі ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 22.01.2007 року.

4. Судові витрати в розмірі 73,08 грн. присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук