Справа № 464/9233/15-а
Суддя: Теслюк Д. Ю.
Дата ухвалення: 2015-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/9233/15-а
пр.№ 2-а/464/247/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2015 року

Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого - судді Теслюка Д.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Горбач О.І.,

представника відповідача Страхоцької О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові адміністративну справу за позовом представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова про визнання неправомірними дій та зобов'язання провести перерахунок пенсії,

встановив:

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом, в якому просить зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплачувати поновлену йому з 07.10.2009 р. пенсію з урахуванням перерахунку та індексації пенсії відповідно до ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що постановою Сихівського районного суду м. Львова від 27.06.2013 року позов ОСОБА_2 частково задоволено, визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова щодо відмови позивачу у поновленні виплати раніше призначеної пенсії ОСОБА_2 та зобов'язано відповідача поновити її виплату з 12.11.2012 року. 27.05.2014 року Львівський апеляційний адміністративний суд апеляційну скаргу відповідача залишив без задоволення, а постанову Сихівського районного суду м. Львова від 27.06.2013 року без змін. 30 липня 2015 року Вищим адміністративним судом України скасовано ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду та змінено постанову Сихівського районного суду м. Львова, виклавши третій абзац її резолютивної частини в такій редакції: «Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Франківському районі м. Львова поновити виплату пенсії ОСОБА_2, починаючи з 07.10.2009 року». Зазначає, що 21.10.2015 року представник позивача звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку та індексації поновленої пенсії позивача, однак 14.11.2015 р. отримано відповідь про те, що 12.11.2012 р. пенсія ОСОБА_2 була поновлена в розмірі 98,22 грн., а також те, що індексація пенсій особам, що постійно проживають за межами України не проводиться. З наданою інформацією відповідача, позивач не погоджується, оскільки відповідач поновив виплату позивачу в розмірі меншому від рівня прожиткового мінімуму на час такого поновлення, а заяву про перерахунок пенсії проігнорував, порушуючи норми чинного законодавства України.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_3 не з'явився, у адміністративному позові просить розглядати справу у його відсутності.

Від представника відповідача надійшли письмові заперечення на адміністративний позов, в яких просить відмовити в задоволенні вимог покликаючись на те, що позивач ОСОБА_2 виїхав на постійне місце проживання в державу, з якою не укладено міжнародного договору з питань соціального (пенсійного) забезпечення, а тому управління припинило виплату пенсії з 01.07.2000 року. Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова на виконання рішень суду поновило виплату пенсії позивачу з 12.11.2012 року, яка була припинена з 01.07.2000 року. У зв'язку з тим, що в рішенні суду не вказана кінцева дата періоду, за який слід здійснювати нарахування та виплату пенсії, виплата такої пенсії здійснюється до зміни умов пенсійного забезпечення особи або зміни чи скасування норм законодавства, яким керувався суд, постановляючи рішення. Тому пенсія позивачу виплачується у розмірі, визначеному на дату припинення її виплати в розмірі 98,22 грн.

В судовому засіданні представник відповідача надав пояснення, що відповідають змісту письмових заперечень на адміністративний позов та просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України та отримував пенсію за віком. З квітня 2000 року виплата пенсії позивачу була припинена у зв'язку із його виїздом на постійне місце проживання у Сполучені Штати Америки.

Постановою Вищого Адміністративного Суду України від 30 липня 2015 року зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова поновити виплату пенсії ОСОБА_2, починаючи з 07.10.2009 року (а.с.5-6).

На підставі вказаного рішення відповідачем поновлено виплату пенсії позивачу з 12.11.2012 року в розмірі 98,22 грн., що вбачається із листа управління Пенсійного фонду України № 173-ф/8 від 09.11.2015 року (а.с.8).

Згідно із ст.ст. 1,3 Конституції України в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою цінністю. Утвердження і забезпечення прав та свобод людини є головним обов'язком держави.

Право на соціальний захист віднесене до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Крім того, Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами (частина третя статті 25 Конституції України).

Згідно із ст.ст. 49, 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачене міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого дана Верховною Радою України. У разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за 6 місяців наперед перед виїздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Міжнародних договорів між Україною та США стосовно призначення та виплати пенсії не укладалося.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 року № 25-пр/2009 визнані, такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення п.2 ч.1 ст.49, друге речення ст.51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", якими передбачено, що під час перебування за кордоном пенсія виплачується у тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого дано Верховною Радою України.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Таким чином, з прийняттям рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 позивач набув права на поновлення пенсії.

Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника.

Зі змісту п.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» слідує, що перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу) з якої сплачено страхові внески і з якої була обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначеного в ч.1 ст.40 цього закону із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

А тому позивач має право на перерахунок пенсії виходячи із чинного пенсійного законодавства України, оскільки згідно з ч.3 ст.46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно із ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доводи відповідача управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова, наведені в поданому запереченні, спростовуються встановленими судом обставинами та наявними в матеріалах справи доказами.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання протиправними дій відповідача, виражених у неправомірному поновленні виплати раніше призначеної пенсії у сумі, яка нижче рівня прожиткового мінімуму на час такого поновлення, з одночасним зобов'язанням перерахунку і виплати поновленої пенсії з урахуванням усіх перерахунків та індексації пенсії відповідно до ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 160-163,167 КАС України,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова щодо поновлення ОСОБА_2 виплати призначеної пенсії у сумі нижче рівня прожиткового мінімуму на час її поновлення.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплачувати поновлену йому з 07.10.2009 р. пенсію з урахуванням перерахунку та індексації пенсії відповідно до ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня отримання копії постанови у повному обсязі.

Суддя Теслюк Д.Ю.