Справа № 816/4783/15
Суддя: Ф.Ф. Соколенко
Дата ухвалення: 2016-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/4783/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соколенка Ф.Ф.,

за участю:

секретаря судового засідання - Лайко О.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - Камуза О.В.,

представника третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом територіальної громади в особі Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області до Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області, державного реєстратора реєстраційної служби Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області Камуза Олега Володимировича, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

21 грудня 2015 року територіальна громада в особі Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області, державного реєстратора реєстраційної служби Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області Камуза Олега Володимировича, третя особа: ОСОБА_4 про скасування рішення про державну реєстрацію за ОСОБА_4 права власності на майно - корівник за адресою АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 01 грудня 2015 року в справі № 1621/1953/12 скасовано рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 28.07.2015 в частині задоволення позову ОСОБА_4 до Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно та ухвалено в цій частині нове рішення, яким ОСОБА_4 в задоволенні позову про визнання права власності на нежитлове приміщення, корівник, 1971 року побудови, що знаходиться у с. Шовкопляси, Новосанжарського району Полтавської області - відмовлено. Зазначав, що оскільки відповідачем були здійснені дії пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно (корівник по АДРЕСА_1), відбулося незаконне заволодіння майном, що знаходиться на земельній ділянці, що належить Великокобелячківській територіальній громаді. Таким чином, неправомірна державна реєстрація нерухомого майна з боку відповідачів, на думку позивача, порушує його права.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12 січня 2016 року залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - ОСОБА_5.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити з підстав, що зазначені в адміністративному позові.

Відповідач та представник відповідача - Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області, в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що заявником порушено строки на звернення до суду, так як рішення про державну реєстрацію прийнято 14.06.2013. Вказував на те, що Великокобелячківська сільська рада Новосанжарського району Полтавської області не є належним позивачем у справі, оскільки дане майно не перебуває у комунальній власності, а тому відсутнє порушення прав позивача. Зазначив, що подана ОСОБА_4 заява та додані до неї документи відповідали вимогам Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"; державні реєстратори не наділені правом перевіряти достовірність поданих документів.

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. У своїх запереченнях просив суд залишити позов без розгляду, посилаючись на те, що позовну заяву подано позивачем, який не має адміністративної процесуальної дієздатності, до неналежного відповідача, не можливо встановити в інтересах якої саме конкретної територіальної громади подано позов, так як Великокобелячківська сільська рада Новосанжарського району є представницьким органом декількох територіальних громад, зокрема, сіл Великий Кобелячок, Козуби, Шовкопляси. Вказував на відсутність у територіальної громади законних прав на оспорюване майно, відтак у позивача не виникло прав, які підлягають захисту.

Представник третьої особи ОСОБА_5 просив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та представника третьої особи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини.

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23.01.2013 у справі № 1621/1953/12 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 до Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 про визнання права власності на нерухоме майно - корівник, 1971 року побудови, що знаходиться у с. Шовкопляси, Новосанжарського району Полтавської області.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 09.04.2013, рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23.01.2013 скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на нежитлове приміщення - корівник, 1971 року побудови, що знаходиться у с. Шовкопляси, Новосанжарського району Полтавської області, загальною площею 1 509,9 кв.м.

14.06.2013 року за заявою ОСОБА_4 державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Ноосанжарського районного управління юстиції Полтавської області прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14.06.2013 щодо реєстрації права власності: форма власності: приватна, будівля (корівник), що розташована за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_4.

Разом з тим, не погодившись з рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 09.04.2013, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_11, ОСОБА_21, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_22 звернулися до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою на вказане рішення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.10.2013, скасовано рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23.01.2013 та рішення Апеляційного суду Полтавської області від 09.04.2013, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

У березні 2014 року територіальна громада в особі Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсним усного договору позики від 03.07.2003 та угоди про погашення позики, оскільки спірний корівник був виділений для пайового фонду, згідно протоколу розпаювання КСП "Україна" від 24.02.2010.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 28.07.2015 у справі № 1621/1953/12 позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено, визнано за ОСОБА_4 право власності на нежитлове приміщення - корівник, 1971 року побудови, що знаходиться у с. Шовкопляси, Новосанжарського району Полтавської області, загальною площею 1 509,9 кв.м. У задоволенні позовних вимог територіальної громади в особі Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області про визнання недійсним усного договору позики та угоди про погашення позики - відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 01 грудня 2015 року в справі № 1621/1953/12 скасовано рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 28.07.2015 в частині задоволення позову ОСОБА_4 до Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно та ухвалено в цій частині нове рішення, яким ОСОБА_4 в задоволенні позову про визнання права власності на нежитлове приміщення, корівник, 1971 року побудови, що знаходиться у с. Шовкопляси, Новосанжарського району Полтавської області - відмовлено.

Позивач вважає, що відбулося незаконне заволодіння майном, що знаходиться на земельній ділянці, що належить Великокобелячківській територіальній громаді у зв'язку з тим, що державним реєстратором Реєстраційної служби Новосанжарського районного управління юстиції були здійснені дії пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно (корівник по АДРЕСА_1) за ОСОБА_4

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить із наступного.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини першої статті 6 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або охоронюваний законом інтерес якої порушені такою діяльністю.

Отже, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону, в адміністративного суду відсутні підстави для задоволення позову.

Посилання позивача на порушення його прав є безпідставними, оскільки зазначене рішення не стосуються його безпосередньо.

В ході розгляду справи, представником позивача зазначено, що нежитлове приміщення (корівник) по АДРЕСА_1 було виділено до пайового фонду згідно протоколу розпаювання КСП "Україна" №2 від 24.02.2000.

В мотивувальній частині рішення Апеляційного суду Полтавської області від 01 грудня 2015 року в справі № 1621/1953/12, з посиланням на лист Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області від 30.11.2012 №02-24/265, встановлено, що сільська рада не має ніякого відношення до колишнього майна ПАФ "Україна", а рішення зборів співвласників КСП "Україна" стосовно розпаювання КСП "Україна" колишнім керівництвом підприємства до сільської ради не надавалися.

Судом апеляційної інстанції, крім того, встановлено, що відповідно до виписки з протоколу №7 засідання комісії по врегулюванню майнових відносин ПАФ "Україна" від 11.09.2003, ухвалено виділити на майнові паї - корівник №4 (1989 рку) в АДРЕСА_1, на суму 300 000 грн. співвласникам майнових паїв згідно поданих заяв ОСОБА_18, ОСОБА_17, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25 та інші, а також директором ПАФ "Україна" ОСОБА_6 проведено передачу в рахунок майнового паю згідно поданих заяв корівник №4 (1989 року) АДРЕСА_1.

У протоколі №2 від 15.09.2003 зборів ПАФ "Україна" зафіксовано, що на розгляд зборів ставилося питання щодо розпаювання майна між членами ПАФ "Україна" згідно майнових сертифікатів та залишення частини майна в погашення кредиторської заборгованості.

Виходячи із встановлених фактів суди першої та апеляційної інстанції залучали до участі у справі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 як третіх осіб, визнаючи при цьому реальність саме їх можливих інтересів на спірне майно.

В судовому засіданні представник позивача вказані факти не спростовував та підтвердив, що сільська рада жодних доказів щодо права власності на спірний корівник не має.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем при зверненні до суду з цим позовом не обґрунтовано у чому саме полягає порушення його прав та законних інтересів.

Згідно з частиною другою статті 171 КАС право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто оскаржити такий акт інші особи не можуть.

Таке ж правило має застосовуватись і до правових актів індивідуальної дії.

Право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Таким чином, відсутність у будь-кого (крім визначеного цим актом певного кола осіб), в тому числі і позивача, прав чи обов'язків у зв'язку із оскарженим рішенням не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

З огляду на вищезазначене, оскаржити спірне рішення може визначене коло осіб, а такі особи до суду не зверталися і не уповноважували позивача на звернення до суду, а отже, суд дійшов висновку, що у позивача відсутнє порушене право, яке б потребувало судового захисту у зв'язку із прийняттям рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14.06.2013 щодо реєстрації права власності: форма власності: приватна, будівля (корівник), що розташована за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_4.

Крім того, на даний момент право власності на будівлю (корівник), що розташована за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровано за ОСОБА_5, про що свідчать витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.11.2013 НОМЕР_1 та від 04.12.2013 НОМЕР_2

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову територіальної громади в особі Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області до Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області, державного реєстратора реєстраційної служби Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області Камуза Олега Володимировича, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про скасування рішення відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 18 січня 2016 року.

Суддя Ф.Ф. Соколенко