Справа № 0520/4447/12
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2016-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" січня 2016 р. м. Київ К/800/1216/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :

Пасічник С.С.,

Кочана В.М.,

Швеця В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя Донецької області на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області, Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції про скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя Донецької області, Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції про скасування рішення від 15.02.2011р. №161 та постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.02.2012р. ВП №24957782.

Постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 31.07.2012р. позов задоволено: визнано незаконними та скасовано рішення начальника Управління Пенсійного фонду України в Іллічівськом районі м. Маріуполя від 15.02.2011р. №161 та постанову заступника начальника Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського управління юстиції Донецької області від 27.02.2012р. про відкриття виконавчого провадження ВП №24957782.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 05.12.2012р. рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову про задоволення позову.

Ухвалюючи вказане рішення, суд апеляційної інстанції фактично погодився з висновками суду першої інстанції по суті прийнятого ним рішення, проте, виходив з порушення останнім правил предметної підсудності, передбачених ст.18 КАС України щодо вирішення даної справи окружним адміністративним судом.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя Донецької області звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування цим судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішеннями Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя від 18.05.2009р. №361, №362 на підставі пункту 5 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за несвоєчасне подання відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, визначеної законодавством, в територіальні органи Пенсійного фонду до ТОВ «Лама» (директором якого, згідно наказу №1 від 10.09.1992р., є ОСОБА_4.) застосовані фінансові санкції у розмірі 7405,65 грн. та 479,42 грн.

15.02.2011р. Управлінням Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя прийнято рішення №161, яким відповідно до п.2 ч.9 ст.106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальником - ТОВ «Лама» фінансових санкцій йому нараховано пеню у розмірі 4674,74 грн. за період з 11.06.2009р. по 26.01.2011р.

В подальшому, державним виконавцем Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 27.02.2012р. ВП №24957782 з примусового виконання вказаного рішення органу Пенсійного фонду.

Задовольняючи позов, суди виходили з того, що Управління Пенсійного фонду України в Іллічівськом районі м. Маріуполя протиправно прийняло рішення від 15.02.2011р. №161, оскільки зазначена норма Закону втратила чинність з 01.01.2011р. згідно із Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010р. (далі - Закон №2464-VI).

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України, здійснивши касаційний перегляд справи, вказує на таке.

Пунктом 2 частини 9 статті 106 Закону №1058-IV (в редакції, яка діяла до 01.01.2011р.) було передбачено застосування виконавчими органами ПФУ до страховиків за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами ПФУ фінансових санкцій, а саме накладення штрафу в установленому розмірі. Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

Із набранням чинності з 01.01.2011р. Законом №2464-VI наведена вище норма матеріального права із Закону №1058-IV була виключена.

Пунктом 7 розділу 8 «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 01.01.2011р., в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 01.01.2011р. не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Отже, виходячи з наведених норм, УПФ і після 01.01.2011р. має право здійснювати контроль за правильністю нарахування та своєчасністю сплати страхових внесків та штрафних санкцій за період й до 01.01.2011р., і у випадку виявлення порушень - право застосовувати штрафні санкції та нараховувати пеню, визначені законом, чинним на момент вчинення таких порушень.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 19 лютого 2013 року у справі №21-432а12, від 26 березня 2013 року у справі №21-71а13 та від 15 жовтня 2013 року у справі №21-318а13.

Таким чином, висновок судів у справі, що розглядається, про відсутність у органу ПФУ повноважень щодо застосування після 01.01.2011р. фінансових санкцій та пені на підставі пункту 2 частини 9 статті 106 Закону №1058-IV ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, не відповідає правовій позиції Верховного Суду України та є передчасним, а отже суди не дослідили та не встановили обставин, що мають значення для правильного вирішення спору у даній справі в контексті спірних відносин, у тому числі щодо особи позивача.

Відповідно до вимог статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ж положень ст.220 КАС України касаційний суд позбавлений можливості самостійно встановлювати відповідні обставини та досліджувати докази.

Зазначене є підставою для скасування оскаржуваних рішень судів та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції у відповідності до вимог ч.2 ст.227 КАС України, згідно з якою підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, оскільки Іллічівський районний суд м.Маріуполя розглянув справу по суті позовних вимог з порушенням предметної підсудності, остання має бути скерована ним відповідно до приписів ст.22 КАС України до належного адміністративного окружного суду.

За таких обставин, керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 227 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області задовольнити частково.

Постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 31 липня 2012 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2012 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Пасічник С.С.

Кочан В.М.

Швець В.В.