Справа № 806/3157/15
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2016-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гурін Д.М.
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
ПОСТАНОВА

іменем України

"21" січня 2016 р. Справа № 806/3157/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шидловського В.Б.

суддів: Євпак В.В.

Капустинського М.М.,

при секретарі Гунько Л.В. ,

за участю

представника відповідача: Чулова С.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "15" вересня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про визнання протиправними дій, стягнення надбавки за вислугу років та середнього заробітку за час затримки розрахунку,-

ВСТАНОВИВ:

13 серпня 2015 року ОСОБА_4 звернулася з адміністративним позовом до Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області (далі - Овруцька ОДПІ) про визнання дій протиправними, стягнення посадового окладу, надбавки за спеціальне звання, винагороди за вислугу років, надбавки за вислугу років та середнього заробітку.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправними дії Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_4 при звільненні надбавки за вислугу років.

Стягнуто з Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на користь ОСОБА_4 ненараховану та невиплачену при звільненні надбавку за вислугу років в сумі 16 246 грн. 73 коп., а також середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 6 травня 2015 року до 15 вересня 2015 року в сумі 11 173 грн. 89 коп.

Стягнуто з Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на користь ОСОБА_5 158 грн. 74 коп. судових витрат.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2015 року задоволено заяву ОСОБА_4 та замінено відповідача у справі - Овруцьку об"єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Житомирській області на його правонаступника - Овруцьку об"єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Житомирській області.

Не погоджуючись з прийнятою постановою Овруцька ОДПІ звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 у період з 1 грудня 1995 року до 9 липня 2012 року працювала на різних посадах в Овруцькій МДПІ, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.7-13).

Так, наказом ДПІ по Овруцькому району від 01.12.1995 року № 43-о ОСОБА_4 прийнято по переведенню на посаду державного податкового інспектора.

Наказами відповідача під час перебування на посаді Позивачу протягом спірного періоду були присвоєні спеціальні звання: 06.12.1995 року - "Інспектор податкової служби ІІІ рангу", 30.10.1998 року - "Інспектор податкової служби ІІ рангу", 29.10.2002 року - "Інспектор податкової служби І рангу" (а.с.11).

9 липня 2012 року позивач відповідно до наказу № 55-о від 9 липня 2012 року була звільнена із посади старшого державного податкового інспектора відділу оподаткування юридичних осіб Овруцької ОДПІ за власним бажанням у зв'язку із виходом на пенсію за статтею 38 Кодексу законів про працю України.

Позивач вважає, що у день звільнення з роботи їй відповідачем не нараховано та не виплачено при звільненні надбавки за вислугу років. Тому позивач звернулася до суду та просила стягнути з Овруцької ОДПІ суму у розмірі 27 420 грн. 62 коп., з яких: не нараховану та невиплачену при звільненні надбавку за вислугу років в сумі 16 246 грн. 73 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 6 травня 2015 року (з наступного після пред'явлення до відповідача вимоги про розрахунок) до 15 вересня 2015 року (по день постановлення рішення у даній справі) в сумі 11 173 грн. 89 коп. (а.с.28).

При цьому позивач не заперечувала, що винагорода за вислугу років, як посадовій особі органу державної податкової служби, яка має спеціальне звання, за спірний період їй нарахована та виплачена відповідачем у повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що Позивач за вказаний період перебування на посаді мала право на отримання одночасно двох видів надбавки за вислугу років, а саме винагороди за вислугу років, як посадовій особі органів державної податкової служби, що має спеціальне звання, та надбавки за вислугу років, як державному службовцеві.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його помилковим з огляду на наступне.

Загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах, визначає Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-ХІІ (далі Закон № 3723) зазначеним Законом регулюються суспільні відносини із створенням правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу.

Зі змісту ст.9 Закону № 3723 слідує, що правовий статус окремих категорій державних службовців регулюється Конституцією України, спеціальними законами України та Кодексом Законів про працю України.

Колегія суддів вважає, що спірні правовідносини між сторонами у даній справі щодо характеру трудових відносин Позивача, його правового статусу, як посадової особи державної податкової служби, що мав спеціальне звання, під час перебування на посадах в Овруцькій ОДПІ, регулюються правовими нормами Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990 року № 509-ХІІ.

Так, зі змісту ст.24 Закону України "Про державну службу" слідує, що прийняття на державну службу, просування по ній службовців, стимулювання їх праці, вирішення інших питань, пов"язаних із службою, проводиться відповідно до категорій посад службовців, а також згідно з рангами, які їм присвоюються. Отже, виходячи з норм ст.ст.25, 26 даного Закону невід"ємною ознакою проходження державної служби є присвоєння відповідної категорії та рангу державного службовця.

Відповідно до абз.10 ст.26 Закону України "Про державну службу" у трудовій книжці державного службовця робиться запис про присвоєння, зміну і позбавлення відповідного рангу.

Відповідно до частин 2-7 статті 33 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII "Про державну службу" заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Посадові оклади державних службовців установлюються залежно від складності та рівня відповідальності виконуваних службових обов'язків. Доплата за ранг провадиться відповідно до рангу, присвоєного державному службовцю. Надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів наголошує, що позивачу ні категорія, ні ранг державного службовця присвоєні не були, натомість їй були присвоєні спеціальні звання, передбачені спеціальним Законом "Про державну податкову службу України".

Порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 вересня 1997 року №1013 (далі - Порядок №1013).

Відповідно до пункту 1 Порядку №1013 до стажу роботи, що дає право на одержання винагороди за вислугу років, включається час роботи органах державної податкової служби.

Згідно з пунктом 2 Порядку №1013 винагорода за вислугу років виплачується посадовим особам органів державної податкової служби у таких розмірах: від 1 до 2 років - 5%, від 2 до 5 років - 10%, від 5 до 10 років - 20%, від 10 до 15 років - 25%, від 15 до 20 років - 30%, від 20 до 25 років - 35%, від 25 і більше років - 40%.

Колегія суддів вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про те, що Позивач за вказаний період перебування на посаді мала право на отримання одночасно двох видів надбавки за вислугу років, а саме винагороди за вислугу років, як посадовій особі органів державної податкової служби, що має спеціальне звання, та надбавки за вислугу років, як державному службовцеві. За своєю структурою заробітна плата працівника органів державної податкової служби, що має спеціальне звання, та працівника цієї ж служби, що має ранг державного службовця є однаковими і відрізняються лише розмірами складових заробітної плати. Різне стилістичне визначення таких складових заробітної плати та різні механізми їх нарахування не дають права Позивачу, як працівнику податкового органу, на одночасне отримання двох доплат (винагород) за вислугу років.

В розумінні вимог Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою КМУ від 03.05.1994 року № 283, до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів державної податкової служби, однак право на врахування такого стажу до державної служби не можна ототожнювати з правом на отримання одночасно за ту ж саму роботу двох тотожних за суттю доплат (винагород) за вислугу років.

Оскільки винагорода за вислугу років, позивачу, як посадовій особі органу державної податкової служби, яка має спеціальне звання, за спірний період нарахована та виплачена відповідачем у повному обсязі, тому право позивача на своєчасне одержання винагороди за працю, що передбачене ст.43 Конституції України не є порушеним. За таких обставин позовні вимоги позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що позивач не довів ті обставини, на яких грунтуються його позовні вимоги, в той час як відповідачем правомірність оспорюваних дій доказана повністю.

Відповідно до ч.1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята без дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Овруцької об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Житомирській області задовольнити.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "15" вересня 2015 р. скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: В.В. Євпак

М.М. Капустинський

Повний текст cудового рішення виготовлено "21" січня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_4 АДРЕСА_1,11100

представник позивача: ОСОБА_5 , АДРЕСА_2, 11101

3- відповідачу/відповідачам: Овруцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Житомирській області вул.Сабурова,1/20,м.Овруч,Житомирська область,11102

- ,