Справа № 2-а-886/10/1628
Суддя: Винниченко Ю. М.
Дата ухвалення: 2010-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-886/10/1628
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2010 року м. Хорол

Хорольський районний суд

Полтавської області

в складі судді Винниченко Ю.М.,

розглянувши в письмовому провадженні в залі суду м. Хоролі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області, ОСОБА_2 по нарахуванню та здійсненню соціальних витрат в Полтавській області про визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області, ОСОБА_2 по нарахуванню та здійсненню соціальних витрат в Полтавській області про визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобовязання вчинити дії, вказавши, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, що доводиться копією посвідчення громадянина, що постраждав від Чорнобильської катастрофи Серія А №003040 виданого 14.12.1992 року Полтавською обласною державою адміністрацією та інвалідом війни 3- ї групи згідно посвідчення Серія Б № 226746.

07.05.2001 року при освідченні в Полтавській обласній медико-соціальній експертній комісії позивача було визнано інвалідом ІII групи по захворюванню, пов'язаному із виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС безстроково, що повністю підтверджується довідкою МСЕК Серія МСЕ №0310654.

З повідомлення Управління праці та соціального захисту населення Хорольської райдержадміністрації слідує, що згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року за № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічна допомога за 2005-2010 роки позивачу виплачувалася в 2005 році 21,50 гривень, /дата виплати березень 2005 року/, в 2006 році 90 гривень /дата виплати серпень 2006 року/, в 2007 році 90 гривень, /дата виплати березень 2007 року/, за 2008 році 90 гривень / дата виплати липень 2008 року/, в 2009 році 90 гривень /дата виплати листопад 2009 року, в 2010 році 90 гривень /дата виплати травень 2010 року/.

Відповідно до З.У. «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивачу як інваліду війни щорічно до 05 травня виплачувалася разова грошова допомога у розмірах в 2005 році 270 гривень, в 2006 році 270 гривень, в 2007 році 300 гривень, в 2008 році 350 гривень, в 2009 році 380 гривень, в 2010 році 420 гривень.

Позивач вважає, що йому неправильно нараховувалась щорічна допомога на оздоровлення за 2005-2010 роки, як інваліду 3-ї групи, та щорічної разової грошова допомоги до 05 травня за 2005-2010 роки, як інваліду 3-ї групи.

Позивач подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав та прохав суд їх задовольнити.

Відповідач управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області в судове засідання свого представника не направив, подав заяву, в якій вказується,що управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області позовні вимоги позивача не визнає на підставі поданих заперечень.

Відповідач ОСОБА_2 по нарахуванню та здійсненні соціальних виплат в Полтавській області, також подав письмове клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, позов не визнав, подавши письмові заперечення.

Дослідивши матеріали справи та врахувавши позиції сторін, суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити частково на підставі слідуючого.

Позивач ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, що доводиться копією посвідчення громадянина, що постраждав від Чорнобильської катастрофи Серія А №003040 виданого 14.12.1992 року, та посвідченням Серії Б № 226746 виданого Полтавською обласною державою адміністрацією, а також інвалідом ІІІ групи по захворюванню, пов'язаному із виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплата щорічної допомоги на оздоровлення є компенсацією за шкоду або відшкодуванням шкоди, заподіяної здоров'ю особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЄС та сім'ям за втрату годувальника.

Абзацом 2 ч.4 ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЄС виплачується в розмірі 5-х мінімальних заробітних плат, а розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Законом України «Про державні та соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» передбачено, що мінімальний розмір заробітної плати визначається виключно Законами України. При цьому Закони, які встановлювали мінімальні заробітні плати, не містили обмежень щодо застосування норм ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" .

Відповідно до ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та приписів п.п.1-3 Порядку використання коштів Державного бюджету для виконання програм, повязаних із спеціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 936 від 20.09.2005 року, у управління праці та соціального захисту населення з»явився обовязок щодо реалізації механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо, зокрема, пільг громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже, звернення з позовними вимогами до Управління праці та соціального захисту населення щодо стягнення зазначених видів допомоги є обґрунтованими.

Статтею 63 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", передбачено, що фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

З повідомлення Управління праці та соціального захисту населення Хорольської райдержадміністрації слідує, що згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року за № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічна допомога за 2005-2010 роки позивачу виплачувалася в 2005 році 21,50 гривень, /дата виплати березень 2005 року/, в 2006 році 90 гривень /дата виплати серпень 2006 року/, в 2007 році 90 гривень, /дата виплати березень 2007 року/, за 2008 році 90 гривень / дата виплати липень 2008 року/, в 2009 році 90 гривень /дата виплати листопад 2009 року, в 2010 році 90 гривень /дата виплати травень 2010 року/.

Відповідно до З.У. «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивачу як інваліду війни щорічно до 05 травня виплачувалася разова грошова допомога у розмірах в 2005 році 270 гривень, в 2006 році 270 гривень, в 2007 році 300 гривень, в 2008 році 350 гривень, в 2009 році 380 гривень, в 2010 році 420 гривень.

Отже, в 2005, 2008,2009,2010 роках позивач мав право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та обґрунтоване сподівання на отримання такої допомоги в розмірі визначеного абз. 2 ч 4. ст.48 зазначеного закону, згідно довідки ОСОБА_2 по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Кабінет Міністрів України не уповноважений Законом № 796-ХІІ зменшувати встановлені останнім конкретні розміри доплат, пенсій і компенсацій, зокрема допомоги на оздоровлення. Навпаки, у частині 1 статті 67 зазначеного Закону встановлено, що ці розміри підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

У Законі № 796-ХІІ викладено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, оскільки відповідно до частини 1 статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою, конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження підзаконним актом змісту та обсягу права, наданого Законом № 796-ХІІ, є безпідставним.

Згідно ч.7 ст.48 вищенаведеного Закону України розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходить з того, що вимоги про зобовязання відповідача здійснити нарахування та виплату одноразової допомоги на оздоровлення за 2006,2007 роки задоволенню не підлягають, так як в 2006 році такі виплати були зупинені, а в 2007 році ці виплати були проведені в квітні 2007 року. Пунктом 30 ст.71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" дію абзаців другого, третього, четвертого, пятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, пятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", було зупинено в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати. Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року положення пункту 30 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет на 2007 рік" визнано неконституційним в частині визначення розміру виплати компенсацій і допомог.

Позивачу за 2007 рік виплату щорічної допомоги на оздоровлення проведено в квітні 2007 року в сумі 90,00 грн. згідно постанови КМУ № 562 від 12.07.2005 року Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже, відповідач, здійснивши зазначену виплату у період до 09.07.2007 року згідно постанови КМУ № 562 від 12.07.2005 року, діяв правомірно.

Відповідно до положень ч.5 ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту позивачу, як інваліду війни, повинна виплачуватися щорічно до 5 травня разова грошова допомога.

Згідно вказаних положень інвалідам війни 111-ї групи щорічно виплачується до 5 травня разова грошова допомога в розмірі 7 мінімальних пенсій за віком.

Згідно повідомлення УПСЗН Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області позивачу виплачена до 5 травня разова грошова допомога передбачена ст.13 Закону України» Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивачу виплачувалася як інваліду війни в 2005 році 270 гривень, в 2006 році 270 гривень, в 2007 році 300 гривень, в 2008 році 350 гривень, в 2009 році 380 гривень, в 2010 році 420 гривень.

Зазначені виплати до 5 травня здійснюються щороку та мають разовий характер. Таким чином, право особи на їх отримання та обовязок органів соціального захисту населення здійснити такі виплати припиняються з моменту виплати певних сум, розмір яких визначається відповідно до законодавства, що діє на час здійснення цих виплат.

Застосування законодавства України у такий спосіб стосовно здійснення виплат щорічної допомоги до 5 травня також ґрунтується на висновках Конституційного Суду України, наведених в мотивувальній частині рішення від 03.10.1997 року № 4-зп, який у п.3 зазначив наступне: Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим актом, автоматично скасовується одно предметний акт, який діяв у часі раніше.

Зазначені виплати до 5 травня здійснюються щороку та мають разовий характер. Таким чином, право особи на їх отримання та обовязок органів соціального захисту населення здійснити такі виплати припиняються з моменту виплати певних сум, розмір яких визначається відповідно до законодавства, що діє на час здійснення цих виплат.

Щодо позовних вимог, що стосуються щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2005 рік, то у вказаному році розміри грошової допомоги до 5 травня визначалися Законом України Про Державний бюджет України на відповідний рік. Згідно п.18 ст.77 Закону України Про Державний бюджет України на 2006 рік від 20.12.2005 р. з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим законом зупинено на 2006 рік дію ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в частині визначення розміру виплат щорічної разової допомоги ветеранам війни.

Зазначені правові норми Законів України Про Державний бюджет України на 2005-2006 роки не визнані неконституційними і були чинними на час виникнення спірних правовідносин та є чинними і на час розгляду справи в суді, тому відповідач УПСЗН правомірно здійснив нарахування та виплату позивачу щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2005-2006 роки в розмірах відповідно до чинного законодавства. Отже, у задоволенні вимог позивача стосовно виплати йому щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2005-2006 роки у розмірі, встановленому ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», слід відмовити.

Щодо позовних вимог, що стосуються щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2007-2008 роки, суд зазначає слідуюче .

Ст.29 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» було зупинено дію ч.5 ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Згідно положень п.20 розділу ІІ Закону України від 28.12.2007 року «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», щорічно до 5 травня інвалідам війни повинна виплачуватися разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Рішеннями Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року і № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року відповідно були визнані неконституційними положення ст.29 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік»,якими було зупинено дію ч.5 ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, яка визначала кратність разової грошової допомоги до 5 травня залежно від розміру мінімальної пенсії за віком , та положення п.20 розділу ІІ Закону України від 28.12.2007 року «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», щодо виплати щорічно до 5 травня інвалідам війни разової грошової допомоги у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Отже, з 01.01.2007 року по 09.07.2007 року та з 01.01.2008 року по 22.05.2008 року конкретні розміри разової грошової допомоги до 5 травня були встановлені Законом Про Державний бюджет України на 2007 рік та Законом України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» відповідно.

Таким чином, органи соціального захисту населення, здійснивши у зазначені періоди виплату щорічної допомоги до 5 травня у розмірах, встановлених Законом України Про Державний бюджет України на 2007 рік та Законом України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» , діяли правомірно, на підставі у межах повноважень та у спосіб, що визначено діючим законодавством. Отже, з 01.01.2007 року по 09.07.2007 року та з 01.01.2008 року по 22.05.2008 року органи соціального захисту населення не мали повноважень здійснювати зазначені виплати у розмірах, встановлених ч.5 ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, оскільки протягом цього часу положення базового закону не діяли.

Застосування законодавства України у такий спосіб стосовно здійснення виплат щорічної допомоги до 5 травня також ґрунтується на висновках Конституційного Суду України, наведених в мотивувальній частині рішення від 03.10.1997 року № 4-зп, який у п.3 зазначив наступне : Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим актом, автоматично скасовується одно предметний акт, який діяв у часі раніше.

Виходячи з наведеного, не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо покладення на органи соціального захисту населення обовязку здійснити виплату щорічної допомоги до 5 травня особам, які отримали таку допомогу протягом періодів з 01.01.2007 року по 09.07.2007 року та з 01.01.2008 року по 22.05.2008 року, у розмірах, встановлених законом про державний бюджет на відповідний рік .

Оскільки згідно повідомлення ОСОБА_2 по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області ГУПСЗН Полтавської обласної державної адміністрації фінансування виплат грошової допомоги до 5 травня, виплаченої позивачу, здійснювалося в квітні місяці відповідного року, тобто позивач у 2007 і у 2008 роках отримав грошову допомогу до 5 травня у період відповідно з 01.01.2007 року по 09.07.2007 року та з 01.01.2008 року по 22.05.2008 року, коли положення базового закону не діяли, відповідач, здійснивши позивачу виплати такої допомоги у розмірі відповідно 300 грн. та 350 грн., діяв правомірно, у відповідності з приписами діючого законодавства, а, враховуючи разовий характер цих виплат, в момент їх здійснення позивач реалізував своє право на їх отримання, і, як наслідок, у відповідача припинився обовязок щодо їх виплати.

Отже, вимоги позивача в частині зобовязання відповідача провести виплату йому грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік і за 2008 рік у відповідності з вимогами ч.5 ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту не підлягають задоволенню.

Законом «Про Державний бюджет України на 2009 рік» від 26.12.2008 року дія ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту не зупинялася і до неї не вносилися зміни, отже, у 2009 році до даного часу діючими є положення ч.5 ст.13 Закону, які визначають кратність разової грошової допомоги до 5 травня залежно від розміру мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.2 ст. 54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» розміри державних соціальних гарантій на 2009 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами України, цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України.

Оскільки розмір мінімальної пенсії за віком згідно із ст.28 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то відповідним Законом, який встановлює розмір разової грошової допомоги до 5 травня, є Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Таким чином , виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, УПСЗН Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області у 2009 році при виплаті вказаної допомоги до 5 травня повинно було діяти у відповідності з приписами діючої норми ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Таким чином, дії відповідача, який здійснив виплату позивачу разової грошової допомога до 5 травня за 2009 рік на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачуються в 2009 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» від 18 березня 2009 р. № 211 в сумі 430 грн., а не відповідно до ч.5 ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 року № 3551-ХІІ у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком є неправомірними, і вимоги позивача в частині зобовязання відповідача провести виплату йому грошової допомоги до 5 травня за 2009 рік у відповідності з вимогами ч.5 ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту підлягають задоволенню.

Розмір разової грошової допомоги до 5 травня визначається із розрахунку мінімальної пенсії за віком на момент виплати такої допомоги. Виходячи з повідомлення ОСОБА_2 по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, фінансування виплат такої допомоги здійснювалося в квітні 2009 року, отже, позивачу була виплачена вказана допомога за 2009 рік до 5 травня 2009 року. Таким чином, відповідач повинен виплатити позивачу недоотриману позивачем суму разової грошової допомоги до 5 травня за 2009 рік саме із розрахунку мінімальної пенсії за віком на момент проведення йому виплати такої допомоги.

В 2010 році дія ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту не зупинялася і до неї не вносилися зміни, отже, у 2010 році до даного часу діючими є положення ч.5 ст.13 Закону, які визначають кратність разової грошової допомоги до 5 травня залежно від розміру мінімальної пенсії за віком. Таким чином, відповідач повинен виплатити позивачу недоотриману позивачем суму разової грошової допомоги до 5 травня за 2010 рік саме із розрахунку мінімальної пенсії за віком на момент проведення йому виплати такої допомоги.

Одноразова компенсація при встановленні групи інвалідності позивачу взагалі не виплачувалась, тому у вересні 2010 року він звернувся з письмовою заявою до управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області про виплату йому вказаної компенсації, але отримав відмову, яку вважає безпідставною і вважає, що, виходячи з встановленого Законом України Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати від 20.10.2009 року розміру мінімальної заробітної плати, відповідач повинен виплатити йому компенсацію при встановленні групи інвалідності, яка повинна бути обрахована на момент виплати.

Отже, звернення з позовними вимогами до управління праці та соціального захисту населення щодо стягнення зазначених видів допомоги та компенсації є обгрунтованим.

Зазначене доводить, що управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області, як розпорядник коштів Державного бюджету України, є належним відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що позивач не пропустив строку для звернення до адміністративного суду встановленого ст. 99 КАС України, оскільки про порушення його прав він дізнався на протязі останнього місяця до дня звернення до суду з даним позовом, що не спростовано відповідачем відповідно до ст. 71 КАС України.

Відповідно до ст. 94 КАС України судовий збір у справі слід віднести за рахунок держави.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.2,8-11,69-71,79,86,94,99,158-163,185,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. ст. 8, 19, 22,152 Конституції України, ст. ст.1,13, 48, 63,70 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 13,.17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 р., Рішенням Конституційного Суду України № 4-зп від 03.10.1997р., Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р., ст.76 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку», Постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області, ОСОБА_2 по нарахуванню та здійсненню соціальних витрат в Полтавській області про визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобовязання вчинити дії задоволити частково.

Визнати бездіяльність управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області щодо у непроведенні позивачу перерахунку та виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2005,2008,2009,2010 роки, передбаченому ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та разової грошової допомоги до 5 травня за 2009,2010 рік, передбаченому ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, протиправною.

Зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області здійснити нарахування ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у розмірі чотирьох мінімальних заробівтних плат за 2005,2008,2009,2010 роки із розрахунку мінімальної заробітної плати станом на момент виплати та провести відповідні виплати з врахуванням проведених виплат.

Зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області здійснити нарахування ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 5 травня за 2009,2010 роки у розмірі 7 /семи/ мінімальних пенсій за віком відповідно до ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту " із розрахунку мінімальної пенсії за віком станом на момент проведення йому виплати даної допомоги та провести відповідні виплати з врахуванням проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Судовий збір у справі віднести за рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного адміністративного суду Харківської області через Хорольський районний суд протягом 10 днів з дня її проголошення.

Головуючий: /підпис/