Справа № 524/4211/15-а
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2016-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2016 р.Справа № 524/4211/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Любчич Л.В.

Суддів: Сіренко О.І. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О., Федоренко І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25.06.2015 по справі № 524/4211/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м.Кременчука Полтавської області

про зобов'язання нарахування та виплати коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25.06.2015 відмовлено в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) до Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м.Кременчука Полтавської області (далі - відповідач).

Позивач, не погодившись з даним судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального законодавства, просила скасувати постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25.06.2015 та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначила, що оскільки судовим рішенням Автозаводського районного суду по справі № 524/6177/14-а визнано неправомірними дії відповідача щодо утримання із заробітної плати позивача профспілкових внесків та стягнено на користь позивача частину заробітної плати, утриманих на сплату профспілкових внесків за період з 01.01.2003 по 22.03.2006 в сумі 236,12 грн., які були виплачені відповідачем лише в липні 2015 року, то в силу ст. 117 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) відповідач зобов'язаний виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.03.2006 по 12.05.2015. Позивач вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо відсутності вини відповідача, оскільки судовим рішенням по справі № 524/6177/14-а від 05.02.2015 встановлено вину відповідача.

Відповідач подав письмові заперечення на апеляційну скаргу, де наполягав на законності судового рішення та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином.

З урахуванням положень ст.195-1, ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута без участі сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для їх задоволення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Cудом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 працювала у виконавчому комітеті Автозаводської районної ради м. Кременчука в період з 19.09.2001 по 22.03.2006.

Судовим розглядом встановлено, що постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05.02.2015 по справі № 524/6177/14-а задоволено частково позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука.

Визнано неправомірними дії виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука в частині утримання за період з 01 січня 2003 року по 22 березня 2006 року із заробітної плати ОСОБА_1 профспілкових внесків.

Зобов'язано виконавчий комітет Автозаводської районної Ради м. Кременчука сплатити ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 236,12 грн., які були утримані з її заробітної плати в якості профспілкових внесків за період з 01 січня 2003 року по 22 березня 2006 року.

Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області 23.06.2015 видано виконавчий лист по справі № 524/6177/14-а.

У зв'язку з тим, що виплата по вищевказаному судовому рішенню була здійснена лише 25.06.2015, позивач звернулась до суду з вимогою про нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Перевіряючи правомірність доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Враховуючи вищезазначені положення Закону, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 117 цього Кодексу.

З аналізу даних правових норм слідує, що необхідними складовими частинами настання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні є: наявність належних звільненому працівникові сум при звільненні та вина роботодавця за невиплату працівникові цих сум.

Правова норма ст. 117 КЗпП України пов'язує вину власника чи уповноваженого ним органу безпосередньо з належними звільненому працівникові сумами.

Таким чином, для встановлення відповідальності роботодавця за статтями 116-117 КЗпП України, необхідно встановити чи були на час звільнення належні до виплати працівникові суми та чи була наявна вина роботодавця щодо невиплати цих сум.

Так, судовим рішенням по справі № 524/6177/14-а встановлено, що позивачу роботодавець повинен виплатити грошові кошти в сумі 236,12 грн., які були незаконно (відповідно до судового рішення) утримані з її заробітної плати в якості профспілкових внесків.

З огляду на наведене вище, а також на те, що на момент звільнення (22.03.2006) у позивача не існувало заборгованості по нарахованій сумі, належній звільненому працівникові, а також не існувало спору про їх розмір, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для застосування положень ст. 117 КЗпП України.

Доводи апелянта про наявність передбаченої ст.ст. 116,117 КЗпП вини відповідача, встановленої судовим рішенням по справі № 524/6177/14-а від 05.02.2015, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки даним судовим рішенням встановлено неправомірність щодо утримання відповідачем частини заробітної плати позивача в якості профспілкових внесків, в той час як обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП. Винних дій (бездіяльності) відповідача, щодо невиплати заборгованості позивачу під час судового розгляду встановлено не було.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищезазначене, постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального права, у відповідності до вимог норм матеріального права, тому колегія суддів вважає, що підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 160, 165, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 КАС України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 червня 2015 року по справі № 524/4211/15-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.І. Сіренко О.А. Спаскін
Повний текст ухвали виготовлений 22.01.2016.