Справа № 826/13942/15
Суддя: Нагорянський С.І.
Дата ухвалення: 2016-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ
15 січня 2016 року № 826/13942/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Нагорянський С.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Печерсько-Голосіївського об`єднаного районного у місті Києві військового комісаріату,
про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Печерсько-Голосіївського об`єднаного районного у місті Києві військового комісаріату, в якому просив (з урахуванням заяви про зміну позовних вимог):

- визнати неправомірні дії військово-лікарської комісії Печерсько-Голосіївського об`єднаного районного у місті Києві військового комісаріату;

- зобов`язати Печерсько-Голосіївський об`єднаний районний у місті Києві військовий комісаріат надати позивачу відстрочку від призову на військову службу за станом здоров`я на термін до шести місяців.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 липня 2015 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити з огляду на обставини, викладені в адміністративному позові.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, був повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Подав письмові заперечення проти позову.

У судовому засіданні 03 вересня 2015 року суд ухвалив продовжити розгляд справи у порядку письмового провадження.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що він працює в тролейбусному депо № 1 Комунального підприємства «Київпастранс» на посаді водія тролейбуса.

Під час звернення до Печерсько-Голосіївського об`єднаного районного у місті Києві військового комісаріату 20 травня 2015 року позивачу було повідомлено про необхідність пройти медичний огляд та вручено письмове повідомлення про необхідність прибуття 21 травня 2015 року до військового комісаріату для проходження військової служби за призовом під час мобілізації.

20 травня 2015 року позивач заявляв посадовим особам відповідача, що він має хронічне захворювання панкреатиту та гастриту, та потребує негайного лікування, однак комісією було зазначені обставини проігноровано.

Того ж дня, у зв`язку із погіршенням стану здоров`я і загостренням хронічної хвороби, лікарем клінічної лікарні № 10 м. Києва його було направлено на стаціонарне лікування, відтак на заплановану дату медичного огляду 21 травня 2015 року він прибути не зміг.

Оскільки військові комісаріати наділені правом вирішувати питання надання відстрочки від призову на службу, 10 червня 2015 року на адресу відповідача було направлено заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, до якої додано копію виписки з історії хвороби стаціонарного хворого та копію діагностичного дослідження.

Листом від 06 липня 2015 року відповідач повідомив, що ОСОБА_1 було вчинено діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України ухилення від призову за мобілізацією, та на даний момент Прокуратурою Голосіївського району міста Києва вносяться відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань і вирішується питання про передачу матеріалів кримінального провадження до Слідчого відділу Голосіївського РУ ГУ МВС України у м. Києві для проведення досудового слідства.

Позивач вважає протиправними дії Печерсько-Голосіївського об`єднаного районного у місті Києві військового комісаріату в частині ненадання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оскільки відповідачем не було враховано, що ОСОБА_1 має ряд хронічних захворювань, які надають право на таку відстрочку.

Наведені обставини стали приводом для звернення позивача до суду з даним позовом.

Відповідач, обґрунтовуючи свої заперечення проти позову зазначив, що 19 травня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Печерсько-Голосіївського об`єднаного районного у місті Києві військового комісаріату за отриманням військово-облікових документів. В той же день позивача було взято на облік військовозобов`язаних та оформлено облікову картку до військового квитка серія НОМЕР_1 . У подальшому, позивач був направлений на медичний огляд військово-лікарською комісією Печерсько-Голосіївського об`єднаного районного у місті Києві військового комісаріату, за результатами якого був визнаний придатним до військової служби, що підтверджується винесеною постановою ВЛК, оформленою у вигляді довідки № 1302 від 20 травня 2015 року. У відповідності до медичної карти позивача, жодних скарг останнім на стан свого здоров`я не надано, лікарями не виявлено жодних вад чи хвороб, і відповідно відсутнє рішення про направлення позивача на амбулаторне обстеження у лікувально-профілактичний заклад МОЗ України, у зв`язку з відсутністю підстав.

З огляду на висновок ВЛК про придатність позивача для проходження військової служби посадовими особами відповідача 20 травня 2015 року було надано позивачу повістку про явку на збірний пункт Печерсько-Голосіївського об`єднаного районного у місті Києві військового комісаріату ( АДРЕСА_1 ) 21 травня 2015 року о 08 год. 00 хв.

Позивач був ознайомлений зі змістом зазначеної повістки, що підтверджується його особистим підписом 20 травня 2015 року.

Крім того, відповідач вказує, що на ВЛК районного (міського) військового комісаріату покладається огляд військовозобов`язаних, а медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення їх придатності. Відтак, до повноважень відповідача не належить встановлення ступеню придатності до військової служби.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, з огляду на наступне.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів, визначено Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Стаття 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Зокрема, громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до військових комісаріатів (військовозобов`язані Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для постановки на військовий облік та визначення призначення на воєнний час (п. 1 ч. 1 статті 22 Закону).

Частиною 5 статті 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що 5. призов громадян на військову службу (крім тих, що проходять службу у військовому резерві) під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють місцеві органи виконавчої влади через військові комісаріати (військовозобов`язаних Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних Служби зовнішньої розвідки України - Служба зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, визнані відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії).

Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затверджено Наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року N 402, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 р. за N 1109/15800.

Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям (п. 1.1. Положення).

Медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).

Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.

Медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням військового комісара ВЛК військових комісаріатів.

Військовозобов`язані, залежно від категорії запасу, військово-облікової спеціальності та призначення, підлягають повторному огляду ВЛК військових комісаріатів. Крім того, офіцери запасу підлягають повторному огляду зазначеними ВЛК під час чергового атестування, а рядовий, сержантський та старшинський склад запасу ВЛК військових комісаріатів - у разі зміни призначення.

Кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, окулістом, отоларингологом, стоматологом, дерматологом, а за медичними показаннями і лікарями інших спеціальностей.

Повторний медичний огляд військовозобов`язаних, які перебувають у запасі 1 і 2 розрядів, раніше визнаних придатними до військової служби або непридатними до військової служби в мирний час за станом здоров`я, які можуть бути вилікувані, а також військовозобов`язаних плавскладу ВМС Збройних Сил України проводиться один раз у 5 років ВЛК військових комісаріатів, а льотного складу - ЛЛК військових комісаріатів (п. 3.1, 3.2 Положення).

Судом встановлено та не спростовано позивачем, що він є військовозобов`язаним та мав проходити медичний огляд з метою визначення ступеню придатності до військової служби під час мобілізації.

20 травня 2015 року ОСОБА_1 був оглянутий усіма необхідними лікарями, як це передбачено вимогами Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України № 402, що підтверджується наявним в матеріалах справи висновком ВЛК (медкартою).

Відповідно до Довідки військово-лікарської комісії Печерсько-Голосіївського об`єднаного районного у місті Києві військового комісаріату № 1302 від 20 травня 2015 року, складеної за результатами медичного огляду позивача, він визнаний придатним до військової служби.

Незважаючи на вищенаведені обставини, у призначений у повістці час 21 травня 2015 року позивач на збірний пункт не прибув, про причини неприбуття не повідомив, документів, що підтверджують поважність причин неприбуття не надав, про що військоматом був складений відповідний акт.

Як свідчать матеріали справи, мати позивача ОСОБА_2 звернулась до Печерсько-Голосіївського об`єднаного районного у місті Києві військового комісаріату із заявою про відстрочку від призову на військову службу, до якої було долучено копію виписки з історії хвороби стаціонарного хворого від 04 червня 2015 року та копію діагностичного дослідження.

Водночас, вищевказана заява була отримана відповідачем 10 червня 2015 року (вже після призову позивача на військову службу), тоді як медичний огляд у ВЛК позивач проходив 20 травня 2015 року.

Листом Печерсько-Голосіївського об`єднаного районного у місті Києві військового комісаріату від 06 липня 2015 року № 3433 ОСОБА_2 було повідомлено, що призову не підлягають на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, визнані відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я. ОСОБА_1 пройшов медичних огляд ВЛК та був визнаний придатним до військової служби.

Таким чином, суд погоджується з доводами відповідача про те, що з огляду на результати медичного огляду позивача від 20 травня 2015 року, у нього були відсутні підстави для надання ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Крім того, не погоджуючись із результатами медичного огляду, ОСОБА_1 не звертався до відповідача із заявою про направлення на повторний медичний огляд, як це передбачено п. 3.1, 3.2 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України.

З урахуванням наведеного, судом не встановлено протиправних дій військово-лікарської комісії Печерсько-Голосіївського об`єднаного районного у місті Києві військового комісаріату в межах спірних правовідносин.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що під дискреційними повноваженнями суд розуміє повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин (Рекомендація Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів).

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статтею 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що визначення придатності військовозобов`язаного до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не в праві перебирати на себе повноваження цього органу.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Проаналізувавши обставини справи та норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій військово-лікарської комісії Печерсько-Голосіївського об`єднаного районного у місті Києві військового комісаріату та зобов`язання відповідача надати позивачу відстрочку від призову на військову службу за станом здоров`я на термін до шести місяців, є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 69-71, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні позову відмовити.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя С.І. Нагорянський