Справа № 814/2171/15
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2016-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2016 р.м.ОдесаСправа № 814/2171/15

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації в Миколаївської області, за участю третіх осіб - Кабінету Міністрів України, Міністерства фінансів України про визнання бездіяльність протиправною та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А :

21.08.2008р. ОСОБА_2, як суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області звернувся з позовом до Державної судової адміністрації України (далі - ДСА України), Територіального управління Державної судової адміністрації в Миколаївської області (далі - ТУ ДСА в Миколаївської області) про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоотриманого грошового забезпечення за період 2005-2008 років. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він з 01.06.2005 року не отримує заробітну плату відповідно до розмірів, встановлених Законом України «Про статус суддів». За вказаний період позивач недоотримав заробітної плати в розмірі 43 712 грн., яку просить стягнути.

Відповідачі та треті особи заперечували проти позову, оскільки позивачу здійснювалась зарплата із встановленим і незміненим розміром посадового окладу у спірний період в межах встановлених кошторисів. Відповідачі діяли відповідно до вимог Конституції та законів України. На підставі викладеного просили в позові відмовити.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2015р. в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив постанову суду скасувати та прийняти нову про задоволення позову в повному обсязі.

В зв'язку із неявкою сторін, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно п.2 ч. 1 ст. 197 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

Позивач працює на посаді судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області. Заробітна плата позивача обчислювалася, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 грн., без урахування підвищення мінімальної заробітної плати на підставі законів України про Державний бюджет України на 2005-2008 роки.

Зазначений розрахунок був зроблений на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» на рівні 9,5 розмірів мінімальної заробітної плати (додаток № 6 до постанови). При цьому нарахування посадового окладу позивачу здійснювалося з врахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1243 «Питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів», якою доповнена постанова від 03.09.2005 року № 865 пунктом 4-1 та визначено, що розміри посадових окладів встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 грн. і в подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати перерахунок не проводиться.

Згідно висновку судово-економічної експертизи № 111 від 15.09.2009р., складеного Миколаївським відділенням ОНДІСЕ, за період з 01.09.2005 по 01.10.2008 року недонарахована та недоплачена заробітна плата складає 43 712,26 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для його задоволення.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції на підставі наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 Закону України «Про статус суддів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) заробітна плата судді складається із посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок. Розміри посадових окладів суддів встановлюються у відсотковому відношенні до окладу Голови Верховного Суду України і не можуть бути меншими від 50% його окладу. Посадовий оклад судді не може бути меншим від 80% посадового окладу голови суду, в якому працює суддя.

У такий спосіб законодавець диференційовано вирішив питання про оплату праці суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів, які виконують ще й обов'язки на адміністративних посадах, з тим, щоб досягти справедливого співвідношення в оплаті праці в залежності від обсягу виконуваної роботи.

Іншого законодавчого акту з питань оплати праці суддів немає.

Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про оплату праці» умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з Державного бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

На виконання наведених положень Закону, постановою Кабінету Міністрів України від 30 червня 2005 року № 514 «Про оплату праці Голови, першого заступника Голови та заступника Голови Верховного Суду України» встановлено з 01 червня 2005 року посадовий оклад Голови Верховного Суду України в 15 розмірів мінімальної заробітної плати.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» затверджено Схему посадових окладів голови та заступника голови судової палати, голови Військової судової колегії, секретаря Пленуму та суддів Верховного Суду України, керівників та суддів вищих спеціалізованих судів, Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів.

Вказана постанова повинна була набрати чинності з 01 січня 2006 року, однак, до набрання нею чинності, постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1243 «Питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів» було установлено, що для вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів, розміри посадових окладів яких визначаються залежно від кількості розмірів мінімальної заробітної плати згідно з цією постановою та іншими нормативно-правовими актами, розміри посадових окладів встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 грн. і в подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати перерахунок не провадиться.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2005 року № 1310 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865» установлено, що розміри посадових окладів, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865, встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 грн. і у подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати їх перерахунок не провадиться. Такі зміни були внесені до постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 до набрання нею чинності.

При обчисленні посадового окладу в якості сталої (розрахункової) величини Кабінет Міністрів України визначив встановлений з 01 вересня 2005 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» розмір мінімальної заробітної плати 332 грн., що виключало можливість збільшення посадових окладів суддів у випадку підвищення розміру мінімальної заробітної плати.

Як видно зі схем посадових окладів голови та заступника голови судової палати, голови Військової судової колегії, секретаря Пленуму та суддів Верховного Суду України, керівників та суддів вищих спеціалізованих судів, Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів кількість розмірів мінімальної заробітної плати при обчисленні посадового окладу суддів складає від 7,5 до 12,5, що значно перевищує розміри мінімальної заробітної плати та прожиткового мінімуму, а також розмір посадових окладів багатьох працівників установ, які фінансуються з Державного бюджету України.

При цьому посадовий оклад голови місцевого загального суду становив 9,5 розмірів мінімальної заробітної плати, а посадовий оклад голови Верховного суду України - 12,5 розмірів мінімальної заробітної плати, що відповідало співвідношенню розміру посадових окладів, визначених ч.2 ст.44 Закону України «Про статус суддів».

Крім того, у зв'язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України зазначених постанов збільшено оклади суддям та головам судів більш як у шість разів.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про статус суддів» суддям, які мають кваліфікаційні класи, що встановлюються залежно від посади, стажу, досвіду роботи і рівня професійних знань, нараховуються доплати до посадових окладів. Наявність у законодавстві таких гарантій відповідає Європейської хартії про Закон «Про статус суддів» стосовно права суддів на винагороду в залежності від стажу, обсягу і характеру посадових обов'язків судді.

На виконання вимог закону постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 не скасовуються і не змінюються, а навпаки встановлюються надбавки та доплати за виконання особливо важливої роботи, за науковий ступінь, для вирішення соціально-побутових питань, а також визначено порядок преміювання.

Таким чином, помилковим є довід позивача, що Кабінет Міністрів України при прийнятті зазначених вище постанов зменшив розрахунок посадових окладів та, як наслідок, обмежив матеріальний і соціальний захист суддів.

Крім того, визнання незаконним пункту 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865, при наявності постанов Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1243 та від 31 грудня 2005 року № 1310, які також стосуються питання обчислення заробітної плати суддів, не давало підстав відповідачу у період з 03 грудня 2007 року (дата набрання постановою Печерського районного суду міста Києва від 19 березня 2007 року законної сили) до 01 січня 2012 року (дата втрати чинності скасованої нею постанови Кабміну) здійснювати виплату заробітної плати у заявлених розмірах.

На вказані обставини звернуто увагу Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 04 березня 2015р. при розгляді даної справи. Оскільки вказане не було враховано судами попередніх інстанції справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.159-160).

Судова колегія також враховує, що постанова Печерського районного суду м.Києва від 19.03.2007 року в частині визнання протиправним та скасування п.4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2005 року № 865 «Про оплату праці суддів», на яку посилався позивач в обґрунтування своїх вимог, скасоване на підставі постанови Окружного адміністративного суду м.Києва від 28.07.2011 року при розгляді заяви ДСА України про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. Зазначена постанова окружного адміністративного суду м.Києва від 28.07.2011 року залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01.03.2012 року, тобто набрала законної сили.

Оцінюючи викладені обставини в їх сукупності, враховуючи відповідність положень постанов Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 та від 21 грудня 2005 року № 1243 вимогам Закону України «Про статус суддів», скасування судового рішення, яким визнавався протиправним скасовувався п.4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865, судова колегія вважає, що порушень прав позивача щодо нарахування та виплати йому заробітної плати не відбулось.

Суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляції вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,200,205,206,254 КАС України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням апеляційної інстанції.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Судді: О.В.Джабурія

А.В.Крусян