Справа № 2-а-7921/11
Суддя: Зайончковська І. А.
Дата ухвалення: 2011-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 2 а - 7921/ 2011 року
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2011 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі :

головуючої судді Зайончковської І.А.

при секретарі Падалиці Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконкому Смілянської міської ради про перерахунок одноразової компенсації та стягнення заборгованості по ній,

в с т а н о в и в :

5 лютого 2008 року помер чоловік позивачки, що являвся прапорщиком у відставці, та відповідно до постанови військово-лікарської комісії Південного регіону МО України від 6 травня 2008 року до його смерті призвела атеросклеротична хвороба серця та гостра коронарна недостатність, що повязані з виконання обовязків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

В зв'язку з цим позивачка отримала 30 листопада 2009 року одноразову компенсацію по втраті годувальника в сумі 7586 грн.

Позивач в позові та її представник в судовому засіданні просили визнати дії відповідача протиправними та зобовязати його провести перерахунок виплачених сум відповідно до ст. 48 ЗУ „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 60 мінімальних заробітних плат на час винесення судом рішення, але з врахуванням кількості мінімальних заробітних плат, які становили виплачену суму у 2009 році. Також представник позивачки в судовому засіданні посилався на те, що нею не був пропущений строк на звернення до суду, оскільки вона намагалась вирішити спір в позасудовому порядку і відповідно до ч.4 ст. 99 КАС України звернулась до суду у місячний строк, з моменту коли дізналась про рішення субєкта владних повноважень, яким вважає відповідь управління праці та соціального захисту населення виконкому Смілянської міської ради від 28 лютого 2011 року на її звернення.

Представник відповідача позов не визнала повністю, посилаючись на те, що в ст. 48 ЗУ „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи були внесені зміни та встановлено, що порядок обчислення та призначення одноразової компенсації по втраті годувальника, смерть якого повязана з ліквідацією аварії на ЧАЕС, визначає Кабінет Міністрів України, а тому розмір компенсації визначений та виплачений відповідно до постанови КМУ № 649 від 20 квітня 2007 року. Крім того відповідач посилався на те, що ст. 63 ЗУ „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачає фінансування витрат на реалізацію цього закону лише за рахунок коштів державного бюджету, а вони надходили лише в межах, визначених вказаною Постановою КМУ та ЗУ „Про державний бюджет України на відповідний рік. Також представник відповідача пояснила, що Черкаський виплатний центр повернув матеріали по нарахуванню тієї суми, що згодом була все-таки виплачена по заяві позивачки від 23 липня 2008 року, з посиланням на те, що вона отримала одноразову грошову допомогу за втрату годувальника за іншим законом, яка була виплачена управлінням ПФУ в м. Сміла. Лише після отримання розяснень від Міністерства праці та соціальної політики вказана одноразова компенсація по ЗУ „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи була 30 листопада 2009 року виплачена позивачці. Представник відповідача просила відмовити в позову і з тих підстав, що позивачка пропустила строки на звернення до суду та не просила їх поновити.

Заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 48 ЗУ „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в редакції ЗУ від 6 червня 1996 року передбачена, виплата одноразової компенсації сімям, що втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації аварії на ЧАЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою в розмірі 60 мінімальних заробітних плат, розмір яких визначається на момент виплати.

Законами України „Про Державний бюджет України на 2006 та 2007 роки в дану статтю спеціального закону були внесені зміни в частині визначення розміру виплат відповідно до мінімального розміру заробітних плат. ЗУ „Про державний бюджет України на 2008 рік також були внесені зміни в частині того, що одноразова компенсація виплачується в порядку та розмірах, встановлених КМУ.

Останні зміни в ст. 48 спеціального закону були визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року.

Таким чином на момент звернення позивачки з заявою про виплату їй одноразової компенсації за втрату годувальника, смерть якого була повязана з участю у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, діяла норма закону в попередній редакції, а тому вона повинна була отримати її в розмірі 60 мінімальних заробітних плат, що визначалась на момент виплати, оскільки постанови КМУ не можуть не відповідати вимогам закону чи встановлювати інший зміст цих норм, оскільки вони повинні лише визначати механізм проведення виплат та не звужувати зміст прав, що передбачені для певної категорії осіб спеціальним законом.

Відповідно до ст. 63 ЗУ „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи всі соціальні виплати, передбачені цим законом фінансуються за рахунок державного бюджету України, а тому не виплачуються за рахунок коштів самого відповідача чи органу місцевого самоврядування. Судом встановлено, що кошти управління отримує лише в межах фінансування відповідно до розмірів виплат встановлених постановами КМУ, а тому інших коштів на проведення виплат відповідно до вимог закону воно не має. Виходячи з цього суд не вбачає безпосередньої вини відповідача в порушенні прав позивачки, з врахуванням і того, що нарахування соціальних виплат проводиться лише за допомогою компютерних програм, що надаються місцевим підрозділам центральними органами влади, але разом з тим вважає, що посилання на відсутність коштів не надає права не виконувати свої зобовязання та порушувати права осіб на отримання виплат, що гарантуються державою.

Ст. 99 КАС України визначено 6-ти місячний строк на звернення до суду, який обчислюється з моменту коли особа дізналась або повинна була дізнатись по порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а також встановлено місячний строк з моменту коли особа отримала відповідь на своє звернення від субєкта владних повноважень, намагаючись вирішити спір в позасудовому порядку. Ні в позові, ні в ході розгляду справи позивачка не заявляла клопотання про продовження чи поновлення їй строку на звернення до суду з будь-яких поважних причин. В зв'язку з цим суд вважає, що він був нею пропущений, оскільки кошти вона отримала у листопаді 2009 року, у неї були відсутні перешкоди щодо зясування розміру одноразової компенсації, на яку вона має право відповідно до спеціального закону, оскільки він був загальнодоступним у будь-якій формі, а також вона мала можливість отримати юридичну консультацію з цього питання будь-коли. Крім того представником позивача надано рішення Смілянського міськрайсуду від 29 листопада 2010 року по аналогічній справі, що підтверджує обізнаність позивачки вже на той час щодо обєму її прав. Суд не може прийняти до уваги і посилання представника позивачки на те, що вона дотрималась місячного строку з моменту отримання відповіді на звернення до відповідача, оскільки така відповідь датована 28 лютого 2011 року, а позов надійшов до суду 27 травня 2011 року.

Таким чином при наявності у позивачки права на отримання одноразової компенсації у розмірі, встановленому ст. 48 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, вона пропустила строк на звернення до суду за захистом свого порушеного права, а тому в позові необхідно відмовити.

На підставі ст. ст. 48, 63 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, керуючись ст. ст. 9, 11, 159, 161, 163 КАС України, рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, суд, -

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконкому Смілянської міської ради про перерахунок одноразової компенсації та стягнення заборгованості по ній залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Київського адміністративного апеляційного суду через Смілянський міськрайсуд шляхом подачі в 10 денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги особою, яка її подасть, одночасно має бути надіслана в Київський адміністративний апеляційний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі її оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо вона не буде скасована.

Головуюча: