Справа № 815/6180/15
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2016-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6180/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.,

при секретарі: Піньковській О.С.

сторін:

позивач: Берест Н.С. (представник за довіреністю)

відповідач: Кулинич К.С. (представник за довіреністю)

Ілечко П.М. (представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства «Північтранс» до державної податкової інспекції у Суворовському районі міста Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області скасування податкових повідомлень-рішень № , № від 25.09.2015 р., -

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 14 січня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду надійшов адміністративний позов публічного акціонерного товариства «Північтранс» до державної податкової інспекції у Суворовському районі міста Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області, в якому позивач просить: скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Суворовському районі міста Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області № від 25.09.2015 р.; скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Суворовському районі міста Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області № від 25.09.2015 р.; стягнути судовий збір.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач не згодний з висновками акта державної податкової інспекції у Суворовському районі міста Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області № 1962/15-54-22-01/05523553 від 11.09.2015р., прийнятого за результатами позапланової виїзної перевірки ПАТ «Північтранс» () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012 р. по 31.03.2015р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 р. по 31.03.2015р., оскільки вважає його протиправним та прийнятим з порушенням приписів Податкового кодексу України. З огляду на це вважає, що податкові повідомлення-рішення № , № від 25.09.2015 р., складені на підставі зазначеного акту, мають бути визнані протиправними та скасовані.

Представники відповідача проти позову заперечували, у повному обсязі підтримали вимоги та висновки, які зазначені в акті перевірки № 1962/15-54-22-01/05523553 від 11.09.2015р. та, не погоджуючись з доводами позивача, просили відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що податкові повідомлення рішення № , № від 25.09.2015 р. прийняті відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки в ході позапланової виїзної перевірки виявлено порушення податкового законодавства ПАТ «Північтранс» та встановлено завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 13190586,00 грн., заниження податку на додану вартість за період, що перевірявся, на суму 3109955,00 грн.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Суворовському районі міста Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на підставі п.п. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, на виконання постанови слідчого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області Єрохіна І.А. від 27.04.2015 року, на підставі направлення № 254/15-54-22-01 від 20.08.2015р., відповідно до наказу державної податкової інспекції у Суворовському районі міста Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області № 565 від 20.08.2015р. «Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки» проведено позапланову виїзну документальну перевірку ПАТ «Північтранс» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012 р. по 31.03.2015р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 р. по 31.03.2015р.

За наслідками перевірки державною податковою інспекцією у Суворовському районі міста Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області складено акт № 1962/15-54-22-01/05523553 від 11.09.2015р. «Про результати позапланової виїзної перевірки публічного акціонерного товариства «Північтранс» () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012 р. по 31.03.2015р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 р. по 31.03.2015р.» (а.с. 30 -99), відповідно до висновків якого встановлено порушення:

п.п.14.1.27 п.14.1 ст.14, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135, п.135.2 ст.135, пп.135.5.4 п.135.5 ст. 135, пп.135.5.5 п.135.5 ст. 135, п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п. 139.1 ст.139 Податкового Кодексу України, що призвело до завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 13190586,00 грн., в тому числі в декларації за 2014 рік на суму 13190586,00 грн.;

п.198.1, п.198.3, п. 198.5, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 3109955,00 грн., в тому числі:

в серпні 2014 року на суму 416667,00 грн.;

в вересні 2014 року на суму 83333,00 грн.;

в жовтні 2014 року на суму 1859955,00 грн.;

в листопаді 2014 року на суму 750000,00 грн.

За результатами перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення:

№ від 25.09.2015 р., яким ПАТ «Північтранс» зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у сумі 13190586,00 грн. (т.1, а.с. 102);

№ від 25.09.2015 р., яким ПАТ «Північтранс» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем 3109955,00 грн. та за штрафними санкціями на суму 1554978,00 грн. (т.1, а.с. 103).

Позивач, не погоджуючись з зазначеними рішеннями податкового органу, звернувся з позовом до суду, в якому просить їх скасувати.

Пунктом 75.1 ст.75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків (п.п.75.1.2 п.75.1 ст. 75 ПК України).

Згідно п.78.1.11 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється, серед іншого, у разі якщо отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Відповідно п.п. 78.4-78.5 ст. 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки. Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Судом встановлено, що копії направлень на перевірку та наказу державної податкової інспекції у Суворовському районі міста Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області № 565 від 20.08.2015р. вручено під розписку директору ПАТ «Північтранс» Савченко Юрію Олександровичу.

Судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 25.09.2015 р. є виявлені під час проведення перевірки порушення п.198.1, п.198.3, п. 198.5, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України.

Згідно акта перевірки № 1962/15-54-22-01/05523553 від 11.09.2015р. донарахування зобов'язання з податку на додану вартість за період з 01.01.2012 р. по 31.03.2015р. на загальну суму 3109955,00 грн., в тому числі: в серпні 2014 року на суму 416667,00 грн.; в вересні 2014 року на суму 83333,00 грн.; в жовтні 2014 року на суму 1859955,00 грн.; в листопаді 2014 року на суму 750000,00 грн., за твердженням податкового органу, виникло в зв'язку з:

заниженням у жовтні 2014р. податкового зобов'язання з податку на додану вартість на суму ПДВ від придбаних матеріалів від контрагента ТОВ «ВАЙТ РОЯЛ» у розмірі 516667,00 грн.;

завищенням податкового кредиту на суму ПДВ від придбання робіт (послуг) від таких контрагентів: ТОВ «Даммара», ТОВ «Таїр Групп» на загальну суму 2593288,00 грн.

Під господарською діяльністю розуміється діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Згідно п.п. 14.1.181 п.14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового Кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового Кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг чи дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст.198 Податкового Кодексу України встановлено, що податковий кредит звітного періоду складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Зі змісту вказаних приписів вбачається, що право на податковий кредит виникає при наявності одночасно двох обов'язкових умов: за умови придбання товарів (послуг) чи основних фондів з метою їх подальшого використання у власній господарській діяльності та при наявності податкової накладної, оформленої відповідно до вимог Кодексу. При цьому право на податковий кредит залежить від того, чи відбувся факт придбання товару або оплати за нього.

В акті перевірки зазначено, що за період з 01.01.2012 р. по 31.03.2015р. ПАТ «Північтранс» задекларовано податкових зобов'язань з податку на додану вартість у сумі 51426767,00 грн. (т.1, а.с.53).

У ході проведення перевірки достовірності відображених ПАТ «Північтранс» показників у рядку 1 Декларацій «Операції на митній території України, що оподатковуються за ставкою 20%, крім імпорту товарів» за період з 01.01.2012 р. по 31.03.2015р. у сумі 51426767,00 грн., встановлено, що на формування зазначеного показника мало вплив здійснення операцій з надання послуг з пасажирських перевезень, реалізації ТМЦ (запчастин, тех.мастил, МШП), реалізація основних засобів, надання послуг з оренди основних засобів, отримання авансових платежів (завдатків) за попередніми договорами купівлі продажу транспортних засобів та від надання інших послуг.

Перевіркою відображених показників за період з 01.01.2012 р. по 31.03.2015р. встановлено заниження задекларованих ПАТ «Північтранс» показників у рядку 1 Декларацій «Операції на митній території України, що оподатковуються за ставкою 20%, крім імпорту товарів» у розмірі 516667,00 грн., що входить до вартості придбання робіт/послуг від постачальника ТОВ «ВАЙТ РОЯЛ».

Перевіряючи законність віднесення ПДВ за податковими накладними, отриманими від зазначеного контрагента, до складу податкового кредиту за період, що перевірявся, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що 08.10.2014р. між ТОВ «ВАЙТ РОЯЛ» (код ЄДРПОУ )(Продавець) та ПАТ «Північтранс» (Покупець) укладено договір купівлі-продажу № 0810/1/14-КП, відповідно до п.1 якого продавець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, передати у власність покупцю товар, за номенклатурою, в кількості та якості, які узгоджуються сторонами в рахунках-фактурах та накладних (товар), а покупець прийняти та оплатити його на умовах, передбачених цим договором (т.1, а.с. 135-136).

За наслідками вказаних правовідносин позивачем отримано від ТОВ «ВАЙТ РОЯЛ» податкові накладні: № 237 від 31.10.2014р., № 238 від 31.10.2014р., № 239 від 31.10.2014р., № 240 від 31.10.2014р., № 241 від 31.10.2014р. (т.1, а.с.142-146).

Для підтвердження факту передачі товару позивачем надано копії видаткових накладних № ДП 000002518 від 31.10.2014р., № ДП 000002519 від 31.10.2014р., № ДП 000002520 від 31.10.2014р., № ДП 000002521 від 31.10.2014р., № ДП 000002522 від 31.10.2014р. (т.1, а.с.137-141).

Розрахунки за договором № 0810/1/14-КП від 08.10.2014р. між ПАТ «Північтранс» та ТОВ «ВАЙТ РОЯЛ» здійснювались у безготівковій формі. Станом на 01.01.2014р. дебіторська/кредиторська заборгованість по контрагенту ТОВ «ВАЙТ РОЯЛ» відсутня.

Суд критично ставиться до доводів відповідача, що позивач не має належним чином оформлених первинних документів, в зв'язку з чим неможливо встановити право позивача на віднесення до складу валових витрат вартість придбаних та реалізованих товарів та послуг у зазначених вище контрагентів.

Суд звертає увагу, що відповідно до зазначеного вище договору, позивач придбав у контрагента товари.

На підтвердження подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності ПАТ «Північтранс» надано до суду копію договору № 2811/4/14-КП, укладеного 28.11.2014р. між ПАТ «Північтранс» та ТОВ «ТЕКА», відповідно до якого ПАТ «Північтранс» передає у власність покупцю, а ТОВ «ТЕКА» приймає товар - мастику технопласт ТН№21 на загальну суму 2565031,70 грн., у т.ч. ПДВ 427505,28 грн. (т.1, а.с. 147- 148). На підтвердження виконання умов вищезазначеного договору позивачем надано до суду копії первинних документів (видаткової накладної № ДП 000001748 від 28.11.2014р.; податкової накладної № 591 від 28.11.2014р.) (т.1, а.с. 149-150).

На підтвердження оплати згідно договору № 2811/4/14-КП від 28.11.2014р. надано засвідчені копії платіжних доручень: № TKA2852 від 23.12.2014р., № TKA487 від 26.02.2015р., № TKA378 від 19.02.2015р., № TKA396 від 19.02.2015р., № TKA622 від 10.03.2015р., № TKA664 від 18.03.2015р., № TKA385 від 19.02.2015р., № TKA387 від 19.02.2015р., № TKA384 від 19.03.2015р. (т.2, а.с. 207, 209, 211, 213, 246-250; т.3 а.с.1-1-11).

Перевіркою повноти визначення податкового кредиту за період, що перевірявся, встановлено завищення податкового кредиту на суму ПДВ від придбання робіт (послуг) від таких контрагентів: ТОВ «Даммара», ТОВ «Таїр Групп» на загальну суму 2593288,00 грн., в тому числі: в серпні 2014 року на суму 416667,00 грн.; в вересні 2014 року на суму 83333,00 грн.; в жовтні 2014 року на суму 1859955,00 грн.; в листопаді 2014 року на суму 750000,00 грн.

Згідно акту перевірки відповідачем зроблено висновок про порушення ПАТ «Північтранс» п.198.1, п.198.3, п. 198.5, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, оскільки останнім неправомірно включено до складу податкового кредиту суми ПДВ від придбання робіт (послуг) від ТОВ «Даммара», ТОВ «Таїр Групп» без наявності первинних документів, що підтверджують фактичне придбання та використання робіт, послуг у власній господарській діяльності. При цьому, зі змісту акту перевірки вбачається, що висновок про нереальність операцій позивача із ТОВ «Даммара», ТОВ «Таїр Групп» податковий орган обґрунтовує посиланням на податкову інформацію, отриману від інших податкових органів: листи ДПІ у Київському районі м. Одеси №36147/22-02 від 17.11.2014р., № 2879/22-02 від 14.02.2014р. щодо неможливості підтвердити реальність господарських взаємовідносин з платниками податків за період червень-листопад 2014р.; лист ДПІ у Київському районі м.Одеси № 4859/22-02 від 05.05.2015р. щодо неможливості підтвердити реальність господарських взаємовідносин «Таір Групп» з платниками податків за період серпень-листопад 2014р.; лист ДПІ у Київському районі м.Одеси № 4858/22-02 від 05.05.2015р. щодо ТОВ «Даммара» (т.3, а.с.153-170; 203-209; 210-228).

Судом встановлено, що 27.08.2014р. між ПАТ «Північтранс» (Замовник) та ТОВ «Даммара» (Підрядник) укладено договір № 2708/1/14-П, відповідно до п.1 якого замовник доручає, а підрядник зобов'язується з використанням власного устаткування та матеріалів відповідно до кошторису виконати наступні роботи: монтаж інженерних мереж у т.ч. ремонт внутрішніх каналізаційних мереж з відновленням асфальтного покриття на об'єкті замовника, розташованого за адресою: м. Одеса, 21 км Старокиївської дороги на території ПАТ «Північтранс») (роботи) (т.1, а.с. 185-189).

За наслідками вказаних правовідносин позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ на підставі отриманих від контрагента податкових накладних: № 288 від 27.08.2014р., № 297 від 28.08.2014р., № 298 від 28.08.2014р., № 313 від 29.08.2014р., № 299 від 11.09.2014р., № 314 від 29.08.2014р. (т.1, а.с.204-209).

Для підтвердження факту виконання умов договору № 2708/1/14-П від 27.08.2014р. позивачем надано засвідчені копії: локального кошторису від 27.08.2014р., акта приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2014 року (т.1, а.с.190-203).

На підтвердження оплати згідно зазначеного договору позивачем надано засвідчені копії платіжних доручень: №STR5247 від 27.08.2014р., №STR5290 від 28.08.2014р., №STR5276 від 28.08.2014р., №STR5286 від 28.08.2014р., №STR5295 від 29.08.2014р., №STR5309 від 29.08.2014р. (т.2, а.с. 198-204).

Судом встановлено, що 09.09.2014р. між ПАТ «Північтранс» (Замовник) та ТОВ «Даммара» (Підрядник) укладено договір № 0909/1/14-П, відповідно до п.1 якого замовник доручає, а підрядник зобов'язується з використанням власного матеріально-технічного забезпечення, відповідно до кошторису на будівельні роботи, виконати роботи з ремонту даху будівлі «А» (головний корпус з боксами, розташований за адресою: м.Одеса, 21 км Старокиївської дороги на території ПАТ «Північтранс») (товари) (т.1, а.с. 151-155).

За наслідками вказаних правовідносин позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ на підставі отриманої від контрагента податкової накладної: № 122 від 28.11.2014р. (т.1, а.с.167).

Для підтвердження факту виконання умов договору № 0909/1/14-П від 09.09.2014р. позивачем надано засвідчені копії: локального кошторису, договірної ціни, довідки про вартість виконаних будівельних робіт, акта приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2014 року (т.1, а.с. 156-166).

На підтвердження оплати згідно зазначеного договору позивачем надано засвідчені копії платіжних доручень: №STR7738 від 25.12.2014р., №STR7739 від 25.12.2014р., №STR10266 від 01.04.2015р., №STR10295 від 02.04.2015р., №STR10346 від 03.04.2015р., №STR10390 від 06.04.2015р., №STR10448 від 07.04.2015р., №STR10500 від 08.04.2015р., №STR10504 від 08.04.2015р., №STR10548 від 09.04.2015р., №STR10576 від 10.04.2015р., №STR10627 від 14.04.2015р., №STR10698 від 15.04.2015р., №STR10700 від 15.04.2015р., №STR10701 від 15.04.2015р. (т.2, а.с. 191-197, 205, 245).

Судом встановлено, що 03.10.2014р. між ПАТ «Північтранс» (Замовник) та ТОВ «Даммара» (Підрядник) укладено договір № 0310/1/14-П, відповідно до п.1 якого замовник доручає, а підрядник зобов'язується з використанням власного матеріально-технічного забезпечення, відповідно до кошторису на будівельні роботи, виконати наступні роботи на об'єкті, а саме: поточний ремонт на об'єкті замовника на території ПАТ «Північтранс» за адресою, Дніпропетровська область, Новомосковський район, с.Орловщина, вул.. Коккінакі, 7а (роботи) (т.1, а.с. 168-171).

За наслідками вказаних правовідносин позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ на підставі отриманої від контрагента податкової накладної: № 333 від 03.10.2014р. (т.1, а.с.184).

Для підтвердження факту виконання умов договору № 0310/1/14-П від 03.10.2014р. позивачем надано засвідчені копії: локального кошторису, договірної ціни, довідки про вартість виконаних будівельних робіт акта приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2014 року (т.1, а.с. 172-181).

На підтвердження оплати згідно зазначеного договору позивачем надано засвідчені копії платіжних доручень: №STR6978 від 19.11.2014р., №STR9739 від 19.03.2015р., №STR9859 від 20.03.2015р., №STR9892 від 23.03.2015р.,№STR9979 від 24.03.2015р., №STR10010 від 25.03.2015р.(т.2, а.с. 188-190, 205, 216).

Судом встановлено, що 01.10.2014р. між ПАТ «Північтранс» (Замовник) та ТОВ «Таір груп» (Виконавець) укладено договір підряду № 0110/1/14-ПД, відповідно до п.1 якого виконавець надає роботи (послуги) з ремонту транспортних засобів та їх складових (послуги), що належать замовнику та зазначених у п. 1.2 цього договору, а замовник зобов'язується прийняти виконані роботи (послуги) і оплатити їх на умовах та в строки, встановлені договором. Загальна вартість підрядних робіт за цим договором становить 3 130 000,00 грн., в тому числі ПДВ 132287,83 грн. (т.1, а. с. 210-233).

За наслідками вказаних правовідносин позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ на підставі отриманих від контрагента податкових накладних: № 454 від 31.10.2014р., № 458 від 31.10.2014р. (т.2, а.с.29-30).

На виконання умов вищезазначеного договору приймання-передавання транспортних засобів на ремонт та з ремонту оформлювалось актами приймання-передачі дорожньо-транспортних засобів (ДТЗ), його складових для надання послуг з технічного обслуговування і капітального ремонту та актами передавання-приймання дорожньо-транспортних засобів (ДТЗ), його складових після надання послуг з технічного обслуговування і капітального ремонту. Копії зазначених актів приєднано до матеріалів справи (т.1, а.с.235-250; т.2, а.с. 1-28).

На підтвердження виконання умов вищезазначеного договору позивачем надано до суду засвідчені копії актів надання послуг № ДП 000000363, № ДП 000000362 від 31.10.2014р. (т.2, а. с. 31-32).

01.10.2014р. між ПАТ «Північтранс» (Замовник) та ТОВ «Таір груп» (Виконавець) укладено договір підряду № 0110/2/14-ПД, відповідно до умов якого виконавець надає роботи (послуги) з ремонту транспортних засобів (автобусів марки МАЗ) та їх складових (послуги), що належать замовнику та зазначених у п. 1.2 цього договору, а замовник зобов'язується прийняти виконані роботи (послуги) і оплатити їх на умовах та в строки, встановлені договором. Загальна вартість робіт за цим договором становить 1600000,00 грн., в тому числі ПДВ (т.2, а. с. 96-98).

За наслідками вказаних правовідносин позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ на підставі отриманих від контрагента податкових накладних: № 457 від 31.10.2014р., № 456 від 31.10.2014р. (т.2, а.с.134-135).

На підтвердження виконання умов вищезазначеного договору позивачем надано до суду засвідчені копії актів надання послуг № ДП 000000361, № ДП 000000360 від 31.10.2014р. (т.2, а. с. 136-137).

01.10.2014р. між ПАТ «Північтранс» (Замовник) та ТОВ «Таір груп» (Виконавець) укладено договір підряду № 0110/3/14-ПД, відповідно до п.1 якого виконавець надає роботи (послуги) з ремонту транспортних засобів та їх складових (послуги), що належать замовнику та зазначених у п. 1.2 цього договору, а замовник зобов'язується прийняти виконані роботи (послуги) і оплатити їх на умовах та в строки, встановлені договором. Загальна вартість підрядних робіт за цим договором становить 810000,00 грн., в тому числі ПДВ (т.2, а. с. 33-40).

За наслідками вказаних правовідносин позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ на підставі отриманих від контрагента податкових накладних: № 455 від 31.10.2014р., (т.2, а.с.55).

На підтвердження виконання умов вищезазначеного договору позивачем надано до суду засвідчену копію акта надання послуг № ДП 000000359 від 31.10.2014р. (т.2, а. с. 54).

На виконання умов вищезазначеного договору приймання-передавання транспортних засобів на ремонт та з ремонту оформлювалось актами приймання-передачі дорожньо-транспортних засобів (ДТЗ), його складових для надання послуг з технічного обслуговування і капітального ремонту та актами передавання-приймання дорожньо-транспортних засобів (ДТЗ), його складових після надання послуг з технічного обслуговування і капітального ремонту. Копії зазначених актів приєднано до матеріалів справи (т.2, а.с. 42-53).

01.10.2014р. між ПАТ «Північтранс» (Замовник) та ТОВ «Таір груп» (Виконавець) укладено договір підряду № 0110/4/14-ПД, відповідно до п.1 якого виконавець надає роботи (послуги) з ремонту транспортних засобів та їх складових (послуги), що належать замовнику та зазначених у п. 1.2 цього договору, а замовник зобов'язується прийняти виконані роботи (послуги) і оплатити їх на умовах та в строки, встановлені договором. Загальна вартість підрядних робіт за цим договором становить 1800000,00 грн., в тому числі ПДВ (т.2, а. с. 56-73).

За наслідками вказаних правовідносин позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ на підставі отриманої від контрагента податкової накладної: № 459 від 31.10.2014р., (т.2, а.с.95).

На підтвердження виконання умов вищезазначеного договору позивачем надано до суду засвідчену копію акта надання послуг № ДП 000000358 від 31.10.2014р. (т.2, а. с. 94).

На виконання умов вищезазначеного договору приймання-передавання транспортних засобів на ремонт та з ремонту оформлювалось актами приймання-передачі дорожньо-транспортних засобів (ДТЗ), його складових для надання послуг з технічного обслуговування і капітального ремонту та актами передавання-приймання дорожньо-транспортних засобів (ДТЗ), його складових після надання послуг з технічного обслуговування і капітального ремонту. Копії зазначених актів приєднано до матеріалів справи (т.2, а.с. 74-93).

Таким чином, виконання умов зазначених договорів підтверджується наданими позивачем копіями податкових накладних, актів передавання-прийняття дорожнього транспортного засобу, його складових для надання послуг з технічного обслуговування та капітального ремонту, актів здачі-прийняття робіт, калькуляції вартості ремонтних робіт що свідчать про реальність здійснення господарської операції

Приведені податковим органом доводи неправомірності формування позивачем валових витрат та податкового кредиту по операціях із ТОВ «ВАЙТ РОЯЛ», ТОВ «Даммара», ТОВ «Таїр Групп» суд оцінює з точки зору їх узгодженості з положеннями податкового законодавства та відповідності фактичним обставинам справи і вважає, що ці доводи спростовуються матеріалами справи.

Згідно з правилами формування витрат, передбаченими у ст.138 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Як зазначено позивачем та підтвердується матеріалами справи, витрати на придбання товарів у ТОВ «ВАЙТ РОЯЛ» позивачем включено до складу рядка 05.1 «Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)» в декларації з податку на прибуток за 2014р. після їх списання, а сума ПДВ відображена у складі податкового кредиту по декларації з ПДВ за жовтень 2014р.

Відповідно до п.14.1.181 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу;

Згідно п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу (п.198.6 ст.198 ПК України).

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996-ХІV від 16.07.1999р. (далі - Закон № 996-ХІV) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Частинами 1, 2 ст.9 Закону №996-XIV передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 ст.9 Закону №996-XIV визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, виходячи із приписів вищевказаних норм закону, відсутність первинних документів, які підтверджують проведення господарських операцій (платіжні документи, видаткові та податкові накладні, акти виконаних робіт тощо) безспірно позбавляє платника податку права на включення сплачених (нарахованих) сум за такими операціями до валових витрат та до податкового кредиту.

Актом перевірки позивача № 1962/15-54-22-01/05523553 від 11.09.2015р. підтверджується надання останнім відповідачу первинної документації щодо господарських операцій з вищевказаними суб'єктами господарювання. При цьому, як вбачається з акта та протилежного не доведено відповідачем, відсутність або невідповідність зазначеної документації нормам Податкового кодексу України відповідачем не встановлена.

Наявні у позивача первинні документи щодо оспорюваних господарських операцій відповідають вимогам ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст.ст. 44, 201 ПК України, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р., і містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, які узгоджуються між собою.

Як встановлено судом та протилежного не доведено відповідачем, надані ПАТ «Північтранс» документи, складені за результатами проведених операцій з ТОВ «Даммара», ТОВ «Таїр Групп», ТОВ «ВАЙТ РОЯЛ» містять необхідну для цілей оподаткування інформацію щодо змісту спірних господарських операцій та мають усі необхідні реквізити первинних документів, що дозволяють ідентифікувати учасників цих операцій та встановити факт надання послуг/виконання робіт. Видані контрагентами позивачу податкові накладні не мають недоліків, а порядок їх заповнення відповідає чинному на момент їх виписки законодавству.

Так, включена позивачем до складу податкового кредиту оспорювана сума податку на додану вартість на відповідну дату була підтверджена наявними в матеріалах справи податковими накладними, які оформлені та зареєстровані з дотриманням вимог п.201.1 ст.201 ПК України.

Відповідно до пунктів 201.4, 201.6, 201.8, 201.10 ст.201 ПК України податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг. Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідачем не спростовано, що на момент складення податкових накладних, за якими позивачем сформовано податковий кредит на суму та за період вказаний в оскаржуваному повідомленні - рішенні, контрагенти позивача були зареєстровані як платники ПДВ та відповідно мали право на складання податкових накладних.

Судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 25.09.2015 р. є виявлені під час проведення перевірки порушення п.п.14.1.27 п.14.1 ст.14, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135, п.135.2 ст.135, пп.135.5.4 п.135.5 ст. 135, пп.135.5.5 п.135.5 ст. 135, п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п. 139.1 ст.139 Податкового кодексу України. Водночас позивачу було зменшено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 13190586,00 грн.

Згідно акту перевірки № 1962/15-54-22-01/05523553 від 11.09.2015р. порушення ПАТ «Північтранс» вищенаведених норм Податкового кодексу України призвело до:

заниження ПАТ «Північтранс» показників рядка 03 Декларації з податку на прибуток «Інші доходи» за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. на загальну суму 10607253,00 грн.;

заниження ПАТ «Північтранс» показників рядка 05.1 Декларації з податку на прибуток «Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)» за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. на загальну суму 2583333,00 грн.

Зі змісту акта перевірки вбачається, що контролюючий орган дійшов висновку про заниження ПАТ «Північтранс» показників рядка 03 Декларації з податку на прибуток «Інші доходи» на загальну суму 10607253,00 грн. встановивши, що станом на початок перевірки на балансі позивача знаходилось 202 одиниці автобусів, що були задіяні у перевезеннях пасажирів.

Згідно п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до п. 44.6 ст.44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Відповідно до вимог п. 135.1. ст. 135 ПК України (в редакції що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з:

- доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті;

- інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Згідно п.135.2 ст. 135 ПК України доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Дохід від операційної діяльності визнається в розмірі договірної (контрактної) вартості, але не менше ніж сума компенсації, отримана в будь-якій формі, в тому числі при зменшенні зобов'язань, та включає, зокрема, дохід від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг, у тому числі винагороди комісіонера (повіреного, агента тощо); особливості визначення доходів від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг для окремих категорій платників податків або доходів від окремих операцій встановлюються положеннями цього розділу (п.п.135.4.1 п. 135.1. ст. 135 ПК України).

В свою чергу, положеннями п.п. 134.1.1. п. 134.1 ст.134 ПК України передбачено, що об'єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 Податкового кодексу України інші доходи включають вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Відповідно до п.п. 135.5.15 п. 135.5 ст.135 ПК України до складу інших доходів відносять інші доходи платника податку за звітний податковий період.

При цьому, п.п. 136.1.2 п. 136.1 ст. 136 ПК України передбачено, що для визначення об'єкта оподаткування не враховуються, зокрема, суми податку на додану вартість, отримані/нараховані платником податку на додану вартість, нарахованого на вартість продажу товарів, виконаних робіт, наданих послуг, за винятком випадків, коли підприємство-продавець не є платником податку на додану вартість.

Наведеній нормі кореспондують положення п.п. 139.1.6 п. 139.1 ст. 139 ПК України, якою передбачено, що не включаються до складу витрат, зокрема, суми податку на прибуток, а також податків, установлених пунктом 153.3 статті 153 та статтею 160 цього Кодексу; податку на додану вартість, включеного до ціни товару (роботи, послуги), що придбаваються платником податку для виробничого або невиробничого використання, податків на доходи фізичних осіб, які відраховуються із сум виплат таких доходів згідно з розділом IV цього Кодексу.

Пункт 44.2 ст. 44 Податкового кодексу України передбачає, що для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку щодо доходів та витрат з врахуванням положень цього Кодексу.

З сукупного аналізу вказаних норм законів суд робить висновок, що до складу валових витрат можуть бути віднесені будь-які витрати, здійснені (нараховані) як компенсація за отримані платником товари (послуги), пов'язані з його господарською діяльністю.

З наданих позивачем первинних документів вбачається, що ТОВ «ВАЙТ РОЯЛ» здійснювався продаж товарів ПАТ «Північтранс», а позивач в свою чергу здійснював оплату за ці товари, що підтверджується матеріалами справи.

Зі змісту акта перевірки вбачається, що перевіркою встановлено, що станом на її початок на балансі позивача знаходилось 202 автобуси, які були задіяні у здійсненні перевезень пасажирів у режимі маршрутного таксі, приміських перевезень та на замовлення. В ході ведення фінансово-господарської діяльності ПАТ «Північтранс» придбавалися автобуси марок «БАЗ», «І-VAN», «РУТА», які було прийнято на баланс ПАТ «Північтранс», поставлено на облік в органах ДАІ, отримано відповідні технічні паспорти, де власником є ПАТ «Північтранс». Разом з цим, з використанням їх у господарській діяльності ПАТ «Північтранс» (продавець) продав їх фізичним особам громадянам України (покупці). При цьому сторони, керуючись ст. 635 ЦКУ укладали попередні договори, відповідно до умов яких сторони зобов'язувались у майбутньому, в обумовлений цим договором строк укласти та належним чином оформити договір купівлі - продажу транспортного засобу (основний договір) на умовах і в порядку визначених цим договором. Позивачем надано до суду копії попередніх договорів купівлі - продажу транспортного засобу та договорів купівлі-продажу транспортного засобу, а саме:

попереднього договору купівлі - продажу транспортного засобу № 1101/1/11 від 11.01.2011р., укладеного між ПАТ «Північтранс» та громадянином України ОСОБА_7, відповідно до п.1 якого сторони зобов'язуються у строк до одинадцятого січня 2012 року укласти і належним чином оформити договір купівлі продажу транспортного засобу (основний договір), а саме: 1 (одного) автобуса марки (модель) «БАЗ А079.14», реєстраційний номерний знак НОМЕР_4, колір жовтий, шасі (кузов) № НОМЕР_5 (т.1, а.с. 111-113);

договору купівлі - продажу транспортного засобу № 0902-1886 від 09.02.2015р. укладеного між ПАТ «Північтранс» та громадянином України ОСОБА_7; акта примання-передачі транспортних засобів від 12.02.2015р.; фіскального чека № 18 про сплату; довідки рахунку, облікової картки № 57648540 від 12.02.2015р. (т.1, а.с. 104-110).

Також позивачем надано до суду копії попередніх договорів та основних договорів, що були укладені в подальшому на виконання попередніх договорів (т.1, а.с.118-134).

Таким чином, правовідносини, що врегульовано умовами зазначених попередніх договорів, фактично спрямовані на забезпечення майнових інтересів сторін, на більш вигідних для продавця, що отримує додаткові блага від використання транспортних засобів в межах строку дії цих договорів.

Згідно акта перевірки відповідач дійшов висновку що попередні договори, укладені ПАТ «Північтранс» та громадянами України на п'ять років не відповідають істотній умові попереднього договору у розумінні п. 1 ст. 635 Цивільного кодексу України та п. 1 ст.635 Господарського кодексу України. Згідно п. 1 ст. 635 Цивільного кодексу України та п. 1 ст.635 Господарського кодексу України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін), але не пізніше одного року з моменту укладення попереднього договору, укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

При цьому, на думку відповідача, даний договір слід розглядати по своїй суті як договір купівлі-продажу на певних умовах відстрочення (розстрочення платежу) та на певних умовах переходу права власності з урахуванням вимог ст.697 «Збереження права власності за продавцем» Цивільного кодексу України. Таке твердження відповідача, на думку останнього, відповідає положенням статей 635, 692, 693, 694, 695 Цивільного кодексу України.

Згідно наданих позивачем до перевірки первинних документів (попередніх договорів купівлі-продажу транспортного засобу, виписок банку, прибуткових касових ордерів, податкових накладних, оборотно-сальдових відомостей та журналів-ордерів по рахунку 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями» та інших документів), встановлено, що за період, що перевірявся, ПАТ «Північтранс» отримано доходи згідно укладених договорів на загальну суму 10607253,00 грн. З урахуванням зазначеного, перевіркою відображених показників за період, що перевірявся, на підставі вищезазначених документів та регістрів бухгалтерського обліку, відповідачем встановлено заниження задекларованих ПАТ «Північтранс» у рядку 03 Декларації з податку на прибуток «Інші доходи» показників за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до п.1.3 укладених ПАТ «Північтранс» попередніх договорів, з моменту укладення договору покупець зобов'язується сплатити продавцю суму забезпечення виконання зобов'язання, з правом щомісячного обов'язкового погашення (не пізніше 25-го числа поточного місяця) згідно з додатком №1, що є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно пп. 1.4-1.5 укладених попередніх договорів договір купівлі-продажу транспортного засобу повинен бути підписаний сторонами у строк, встановлений умовами цього договору. Сторони можуть попередньо узгодити іншу дату підписання основного договору шляхом підписання додаткової угоди, що підписується обома сторонами та є невід'ємною частиною цього договору.

Суд критично оцінює доводи відповідача щодо необхідності застосування до попередніх договорів, що укладались між ПАТ «Північтранс» та фізичними особами, приписів ст. 182 Господарського кодексу України в частині обмеження строку укладення попереднього договору не більше, ніж на 1 рік, зазначаючи наступне.

Як зазначено позивачем та встановлено судом, всі попередні договори купівлі-продажу транспортних засобів укладались позивачем виключно з фізичними особами, які не мають статусу підприємців.

В той час як згідно ч.2 ст.55 Господарського кодексу України суб'єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Господарського кодексу України не є предметом регулювання цього Кодексу: майнові та особисті немайнові відносини, що регулюються Цивільним кодексом України; земельні, гірничі, лісові та водні відносини, відносини щодо використання й охорони рослинного і тваринного світу, територій та об'єктів природно-заповідного фонду, атмосферного повітря; трудові відносини; фінансові відносини за участі суб'єктів господарювання, що виникають у процесі формування та контролю виконання бюджетів усіх рівнів; адміністративні та інші відносини управління за участі суб'єктів господарювання, в яких орган державної влади або місцевого самоврядування не є суб'єктом, наділеним господарською компетенцією, і безпосередньо не здійснює організаційно-господарських повноважень щодо суб'єкта господарювання; відносини за участю суб'єктів господарювання, що виникають у процесі виконання вимог законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

Поряд з цим ст.635 Цивільного кодексу України передбачено, що попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.

При цьому строк (термін), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору положеннями Цивільного кодексу України не обмежено.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ч.1 ст.662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Як зазначено позивачем та не спростовано належними та допустимими доказами відповідачем, ПАТ «Північтранс» за умовами укладених попередніх договорів між продавцем та покупцями не підписано жодного акту приймання-передачі товару, а транспортні засоби, що є предметом попередніх договорів протягом терміну їх дії залишались у власності позивача.

Таким чином, твердження відповідача, що попередні договори слід розглядати по своїй суті як договори купівлі-продажу на певних умовах відстрочення (розстрочення платежу) та на певних умовах переходу права власності з урахуванням вимог ст.697 «Збереження права власності за продавцем» Цивільного кодексу України є необґрунтованими, оскільки за змістом зазначеної статті Цивільного кодексу України договором може бути встановлено, що право власності на переданий покупцеві товар зберігається за продавцем до оплати товару або настання інших обставин. У цьому разі покупець не має права до переходу до нього права власності розпоряджатися товаром, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із призначення та властивостей товару. Тобто в даному разі повинен мати місце факт передачі товару покупцю. Водночас, як вбачається з матеріалів справи та протилежного не доводилось відповідачем, ПАТ «Північтранс» згідно попередніх договорів не здійснювалось передачі товару покупцям.

Серед іншого, відповідач фактично встановлюючи удаваність правочинів (попередніх договорів), які на думку останнього, здійснено ПАТ «Північтранс» з метою приховання договорів купівлі-продажу з розстрочкою платежу, не надав до суду відповідного рішення суду про встановлення нікчемності чи про визнання недійсними вказаних договорів чи рішення іншого органу, яке б встановлювало удаваність зазначених правочинів.

Крім того, як зазначалось позивачем та не спростовувалось відповідачем, «Північтранс» до перевірки надано копії попередніх договорів купівлі-продажу транспортних засобів № 1101/5/11 від 11.01.2011р., № 0104/1/11 від 01.04.2011р., № 1101/1/11 від 11.01.2011р. та основні договори, укладені на виконання зазначених попередніх договорів, що свідчить про реалізацію транспорту за попередніми договорами та нарахування на повну суму договору податку на прибуток. Таким чином, висновки відповідача про заниження ПАТ «Північтранс» показників рядка 03 Декларації з податку на прибуток «Інші доходи» за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. є безпідставними.

Як зазначено позивачем та не спростовувалось відповідачем, грошові кошти, які надходили за попередніми договорами у періоді, що перевірявся, обліковувались в бухгалтерському обліку. При цьому транспортні засоби залишались обліковуватись на балансі підприємства на рахунку 105 «Транспортні засоби» та перебували на обліку в МРЕО за ПАТ «Північтранс».

Таким чином, при укладанні попередніх договорів купівлі-продажу транспортних засобів ПАТ «Північтранс» не передавалось право власності покупцям.

При цьому, згідно п.137 ст. 137 Податкового кодексу України датою отримання інших доходів є дата їх виникнення згідно з положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку.

Згідно п.136.1.1 п.136 ст.136.1 ст. 136 Податкового кодексу України для визначення об'єкта оподаткування не враховуються доходи у вигляді сум попередньої оплати та авансів, отриманих за рахунок оплати товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно висновків акту перевірки заниження ПАТ «Північтранс» показників рядка 05.1 Декларації з податку на прибуток «Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)» за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. на загальну суму 2583333,00 грн. відбулось в зв'язку з порушенням ПАТ «Північтранс» п.п.14.1.27 п.14.1 ст.14, п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п. 139.1 ст.139 Податкового кодексу України, що призвело до включення до складу витрат вартість матеріалів, які після їх придбання списані та не використані у власній господарській діяльності.

Відповідно до пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником)".

Відповідно до п.138.1 ст.138 ПК витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті;

інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Підпунктом 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України передбачено, що не включаються до складу витрат, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Як зазначено позивачем та не спростовувалось відповідачем, ПАТ «Північтранс» до перевірки надано договори, накладні, платіжні та інші первинні документи, що підтверджують використання придбаних товарів, правомірність та фактичність включення витрат до складу рядка 05.1 «Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)» Декларації з податку на прибуток за 2014 рік.

Враховуючи, що позивачем надано до суду копії первинних документів, що підтверджують витрати по операціях з ТОВ «Вайт Роял», висновки про завищення позивачем собівартості придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) по взаємовідносинах із вказаним контрагентом є безпідставними.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачем правомірно сформовано податковий кредит відповідних податкових періодів за рахунок сум ПДВ по податкових накладних, отриманих від ТОВ «ВАЙТ РОЯЛ» суд вважає, що ПАТ «Північтранс» правомірно сформовано валові витрати за рахунок віднесення до їх складу суми по договорам, накладним, отриманим від зазначеного контрагента, оскільки наведені первинні документи відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Як вбачається з матеріалів справи, висновки податкового органу про безтоварність господарських операцій з його контрагентами обґрунтовані, серед іншого, посиланням на те, що операції з ТОВ «ВАЙТ РОЯЛ», ТОВ «Даммара», ТОВ «Таїр Групп» не підтверджуються стосовно реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання умов договорів, укладених позивачем з контрагентами, та, як наслідок, відсутні умови для отримання результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів.

Водночас, як встановлено судом та зазначено позивачем, наведені припущення не підтверджені належними та допустимими доказами. Крім того, чинним законодавством не встановлено обов'язку платника податків придбання будь-яких основних засобів (фондів), в той час, як у випадку виробничої необхідності підприємство має право залучати необхідні технічні засоби на договірних умовах.

Суд враховує, що позивачем надано до суду також копії наступних договорів підряду, укладених між ПАТ «Північтранс» та підрядною організацією «УКРБІЛД ЛТД» № УБ-1803/1/2015-П від 18.03.2015р.; № УБ-0604/1/2015-П від 06.04.2015р., № УБ-0604/2/2015-П від 06.04.2015р., № УБ-0206/1/2015-П від 02.06.2015р., а також копії первинних документи, що підтверджують виконання вищевказаних договорів (договірної ціни, локального кошторису, актів приймання виконаних підрядних робіт, податкових накладних, ) (т. 3, а.с., 233-250; т.4, а.с. 1-78).

Суд зазначає, що відповідачем не надано до суду доказів визнання недійсними у судовому порядку договорів, укладених позивачем з його контрагентами. Зобов'язання за договорами між позивачем та його контрагентами виконані сторонами у повному обсязі, що підтверджується належним чином оформленими первинними документами, копії яких приєднано до матеріалів справи.

Також, суд встановив, що позивач з своїми контрагентами розрахувався, тобто сторони договору зазнали змін майнового стану. Дані факти підтверджуються податковими накладними, які були включені позивачем у податкову звітність з ПДВ у періоді, що перевірявся, а також копіями відповідних документів про оплату вартості товарів та послуг, що приєднані до матеріалів справи.

З урахуванням вищевказаних норм та матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що відповідач, складаючи акт за результатами проведеної перевірки, керувався лише припущеннями щодо фіктивності укладених договорів між позивачем та його контрагентами, спираючись на акти про неможливість проведення зустрічних звірок та листи (податкову інформацію) інших податкових органів та, без самостійного дослідження господарських операцій, дійшов хибного висновку про безтоварність укладених позивачем із контрагентами правочинів.

Жодна норма податкового законодавства не вимагає від платника податків контролювати законність державної реєстрації, видачі свідоцтва платника ПДВ, сплату до бюджету податків та ведення бухгалтерського та податкового обліку своїх контрагентів. Контроль за дотриманням платниками податків податкового законодавства та своєчасну сплату ними податків здійснює податкова служба. Таким чином, сама по собі несплата податку продавцем (у томі числі і ухилення від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця.

Частиною 1 ст.5 КАС України встановлено, що адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, згідно з статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997р., (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Дану справу суд вирішує, як справу майнового характеру, на підставі рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. у справі "Щокін проти України", зі змісту якого вбачається, що збільшення податковим органом зобов'язань особи з податку є втручанням до його майнових прав.

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини вимога про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень, яке впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом безпідставного стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою.

У зв'язку з викладеним, протиправне винесення податковим органом спірного податкового повідомлення-рішення становить втручання у мирне володіння майном суб'єкта господарювання, що порушує статтю 1 Першого протоколу до Конвенції.

Розглядаючи справу "Інтерспав" проти України про порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, Європейський суд з прав людини висловив свою думку, яка полягає в наступному: "коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань".

Відповідно до частини другої статті 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За таких обставин, покупець (позивач) не може нести відповідальність за можливе порушення податкового законодавства постачальником-контрагентом, за умови необізнаності позивача щодо таких порушень.

Відповідачем не надано доказів того, що ПАТ «Північтранс» порушує вимоги податкового законодавства, окрім посилання на те, що відповідно до звітності контрагентів у них відсутні засоби для виконання умов договору. Проте, з огляду на викладені позиції вищих судових інстанцій та положення норм права, факти порушень контрагентами позивача податкового законодавства не приймаються судом як доказ того, що позивач був безпосередньо залучений до можливих зловживань контрагента у системі оподаткування і тому повинен бути позбавленим права на податковий кредит з податку на додану вартість, відповідно до отриманої податкової накладної після отримання товару, робіт.

З огляду на зазначене суд вважає, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення державної податкової інспекції у Суворовському районі міста Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області № , № від 25.09.2015 р. є такими, що не відповідають нормам чинного законодавства, тому підлягають скасуванню.

Частиною другою ст.71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням наведеного та оцінюючи наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Північтранс» підлягають задоволенню у повному обсязі.

Підпунктом 1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб'єктом владних повноважень, юридичною особою встановлюється ставка судового збору в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. За подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб'єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем належить сплачувати 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Суд зазначає, що за подачу цього позову належало сплатити судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, що становить 267832,78 грн. (двісті шістдесят сім тисяч вісімсот тридцять дві гривні 78 коп.).

Позивачем частково сплачено судовий збір в розмірі 91192, 00 грн. (дев'яносто одна тисяча сто дев'яносто дві гривні 00 коп.), що підтверджується платіжними дорученнями № STR 16756 від 16.10.2015р., № STR 17130 від 27.10.2015р. (т.1, а.с. 4; т.2, а.с. 140). Ухвалою суду від 30 жовтня 2015 року відкрито провадження по справі та відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що ПАТ «Північтранс» має бути сплачено за місцем розгляду справи та зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 176640,78 (сто сімдесят шість тисяч шістсот сорок грн. 78 коп.) (267832,78 грн. - 91192, 00 грн. = 176640,78 грн.).

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність присудити позивачу сплачений судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань державної податкової інспекції у Суворовському районі міста Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 71, 86, 94, 159-164, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов публічного акціонерного товариства «Північтранс» до державної податкової інспекції у Суворовському районі міста Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області скасування податкових повідомлень-рішень № , № від 25.09.2015 р.,- задовольнити у повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Суворовському районі міста Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області № від 25.09.2015 р.

Скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Суворовському районі міста Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області № від 25.09.2015 р.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Північтранс» (65025, Одеська область, м. Одеса, 21 км Старокиївської дороги, ) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 176640,78 (сто сімдесят шість тисяч шістсот сорок грн. 78 коп.) на р/р № 4005, отримувач коштів УК у м.Одесі/Київський район, код отримувача 38016923, банк отримувача ГУДКСУ в Одеській області, МФО 828011, код класифікації доходів бюджету 22030001.

Стягнути з державної податкової інспекції у Суворовському районі міста Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь публічного акціонерного товариства «Північтранс» (65025, Одеська область, м.Одеса, 21 км Старокиївської дороги, ) судовий збір у розмірі 267832,78 грн. (двісті шістдесят сім тисяч вісімсот тридцять дві гривні 78 коп.).

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 19.01.2016р.

Суддя: Г.П. Самойлюк

.