Справа № 2-а-11691/11
Суддя: Потятинник Ю. Р.
Дата ухвалення: 2011-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2011 року м. Коломия

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Потятинник Ю.Р., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації Івано-Франківської області про визнання незаконними відмови в перерахунку допомоги на оздоровлення відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації про визнання незаконною відмови в перерахунку щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і зобовязання вчинити певні дії. Письмово звертався до відповідача щодо здійснення перерахунку та виплати щорічної допомоги на оздоровлення у відповідності до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та разової допомоги до 5 травня відповідно до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» однак отримав відмову. Просить суд визнати незаконною відмову Управління праці та соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації у виплаті щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та разової допомоги як інваліда війни ІІІ групи відповідно до частини 7 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації провести йому перерахунок разової грошової допомоги за 2011 рік, як інваліда війни ІІІ групи, відповідно до частини 7 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», виходячи з розміру семи мінімальних пенсій за віком, встановленого на 05.05.2011 р., та виплатити різницю, яка виникне в результаті перерахунку; зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації провести йому виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік, як учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру чотирьох мінімальних заробітних плат, встановлених на 31.12.2010 р.

Ухвалою по даному позову було поновлено позивачу строк звернення до адміністративного суду за захистом прав та законних інтересів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав:

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є особою, що потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи. Положеннями статті 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» його віднесено до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, внаслідок захворювання, пов'язаного від наслідків аварії на ЧАЕС та визнано інвалідом III групи, що підтверджується посвідченням серія А №102264 від 20 березня 2011 року, вкладкою № 087654 від 20 березня 2011 року до посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи категорія І серія А № 102264. Управління праці та соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації Івано-Франківської області є органом влади, який у Коломийському районі Івано-Франківської області проводить нарахування та виплату щорічної грошової допомоги на оздоровлення відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та разової грошової допомоги як інваліду війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

На звернення позивача з приводу перерахунку та виплати допомоги Управлінням було відмовлено у задоволені вимог щодо проведення такого перерахунку та виплати, з мотивів того, що виплата допомоги проведена відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірах, визначених постановами Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року та № 562 від 12 липня 2005 року для відповідної категорії осіб та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо захисту порушеного права інваліда-чорнобильця ІІІ групи на отримання належного розміру щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, та разової допомоги відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», виходячи з мінімальної пенсії за віком.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на соціальний захист визначені Законом № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждаливнаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до статті 48 вищевказаного Закону України (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин), щорічна допомога на оздоровлення інвалідам першої і другої груп пять мінімальних заробітних плат, інвалідам третьої групи чотири мінімальних заробітних плати.

Таким чином, вихідним критерієм обчислення цих виплат є мінімальна заробітна плата. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Розмір мінімальної заробітної плати на 2010 рік встановлювався законом України про державний бюджет на відповідний рік.

Водночас суми, з яких здійснювався розрахунок виплат позивачу, передбачених Законом № 796-XII, визначалися згідно постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У 2010 році позивач не отримав щорічну допомогу на оздоровлення, а разова допомога як інваліду війни ІІІ групи була виплачена у значно меншому розмірі.

Судом встановлено, що на період виникнення правовідносин, які є предметом спору в цій справі, були наявні нормативно-правові акти (Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Законами України «Про Державний бюджет України на 2010 рік», «Про Державний бюджет України на 2011 рік»), які мають однакову юридичну силу, але по-різному встановлювали розмір допомоги на оздоровлення.

Отже, вирішальним в даному спорі є питання про пріоритет законів.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Водночас, Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 03 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативно-правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

За змістом частини третьої статті 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обовязковими до виконання на території України.

Таким чином, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Закон України про Державний бюджет України на 2011 рік був прийнятий пізніше, а тому його норми мають пріоритет над нормами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішеннями Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 та від 22 травня 2008 року № 10/рп визнані неконституційними положення законів України про Державний бюджет України на 2007 та 2008 роки, якими встановлено виплату щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі меншому, ніж він передбачений Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Тобто, рішення Конституційного Суду України мають перспективну дію.

Таким чином, з 22 травня 2008 р. відновлено дію ст. 48 вказаного Закону в попередній редакції, яка передбачає, що щорічна допомога на оздоровлення надається інвалідам ІІІ групи у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно зі статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із положенням ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншого правового акту, суд застосовує акт, який має вищу юридичну силу.

Тому, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, при вирішенні даного спору підлягає застосуванню ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не Постанова Кабінету Міністрів України № 562.

За таких обставин дії відповідача щодо виплати позивачу допомоги на оздоровлення не в повному розмірі, встановленому ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2010 рік та разової допомоги як інваліду війни ІІІ групи відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2011 рік слід визнати неправомірними, та з урахуванням положень п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України зобовязати відповідача відновити порушене право позивача на належний розмір щорічної допомоги на оздоровлення як інваліду ІІІ групи внаслідок захворювання, пов'язаного з наслідками на ЧАЕС, та разову допомогу інваліду війни ІІІ групи.

За таких обставин суд вважає, що відповідач зобовязаний нарахувати та виплатити позивачу разову грошову допомогу в розмірі семи мінімальних пенсії за віком, з врахуванням виплаченої раніше суми, та щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

Оскільки виключними повноваженнями щодо нарахування та виплати такої допомоги наділені відповідно органи праці та соціального захисту населення та Пенсійного фонду України, то відсутні підстави для визначення у судовому порядку конкретного розміру спірної допомоги за вказаний період.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 19, 22 Конституції України, ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ст. ст. 8-11, 71, 86, 160-163, 183-2, 257 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати незаконною відмову Управління праці та соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації у виплаті щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та разової допомоги як інваліду війни ІІІ групи відповідно до частини 7 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації провести ОСОБА_1 перерахунок разової грошової допомоги за 2011 рік, як інваліду війни ІІІ групи, відповідно до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», виходячи з розміру семи мінімальних пенсій за віком, встановленого на 05.05.2011 р., з урахуванням виплачених сум та виплатити різницю, яка виникне в результаті перерахунку.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації провести ОСОБА_1 виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру чотирьох мінімальних заробітних плат, встановлених на 31.12.2010 р., з урахуванням виплачених сум.

Постанова підлягає негайному виконанню. Згідно ст.257 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Відповідачу по справі подати до суду звіт про виконання постанови протягом одного місяця після отримання її копії.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня отримання копії постанови з одночасно надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя Потятинник Ю Р