Справа № 814/4295/13-а
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2016-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" січня 2016 р. м. Київ К/800/2660/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів : Логвиненко А.О. (доповідач), Донець О.Є., Мороз В.Ф.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Доманівському районі Миколаївської області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду у справі

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Доманівському районі Миколаївської області

до відповідача Доманівської центральної районної лікарні

з участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4

про стягнення надміру виплачених коштів , -

В С Т А Н О В И В :

10.10.2013р. управління Пенсійного фонду України в Доманівському районі Миколаївської області (далі Пенсійний фонд) звернулось до суду з позовом до Доманівської центральної районної лікарні (далі Лікарня) про стягнення надміру виплачених коштів в сумі 8680,01грн. Свої вимоги позивач мотивував тим, що у зв'язку з поданням недостовірної довідки про заробіток, було надміру виплачено ОСОБА_4 пенсію, яку необхідно стягнути з відповідача.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 13.12.2013р., залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.04.2014р., в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Пенсійний фонд звернувся із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати та задовольнити позов. При цьому скаржник зазначив, що суди дійшли помилкового висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 звернулась до позивача з заявою №467 від 17.12.1993р. про перерахунок пенсії за віком. Для перерахунку пенсії ОСОБА_4 надала до Пенсійного фонду довідку про заробітну плату (без вихідного номера, дати видачі, зазначення прізвищ осіб, які її склали), в якій зазначено, що за наступні періоди сума заробітку склала: з 1.01.1990р. по 1.01.1991р. - 7899,90крб., з 1.01.1991р. по 1.07.1991р. - 3789,24крб., з 1.07.1991р. по 1.01.1992р. - 4555,18крб. На підставі цієї довідки ОСОБА_4 була призначена та нарахована пенсія.

У зв'язку з наданням нової довідки від 23.03.2009р. про заробіток ОСОБА_4, виданої відповідачем, було проведено перевірку пенсійної справи, за наслідками якої встановлено наявність переплати пенсії у розмірі 8680,01грн.

Вважаючи, що безпідставна виплата пенсій відбулась з вини Лікарні, яка видала довідку про розмір заробітної плати, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом про відшкодування завданої шкоди.

Згідно з частиною 1 статті 2442 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

В постанові Верховного Суду України від 18.06.2013р. у справі №21-204а13 зазначено :

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Приписам наведеної норми кореспондують положення частини четвертої статті 21 КАС, згідно з якими вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Аналіз припису наведеної норми дає підстави для однозначного висновку про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватись шкоди, завданої лише суб'єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднанні з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

За встановлених судами обставин відповідач у спірних відносинах не виконував функцій суб'єкта владних повноважень, а виступав організацією, установою, яка мала надати документи, необхідні для перерахунку пенсії органами, що призначають пенсії.

Відповідно до статті 101 Закону України від 5 листопада 1991 року N 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Разом з тим, залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій, які розглянули спір по суті, касаційний суд на наведені положення закону та встановлені обставини уваги не звернув.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 18.06.2013р. у справі №21-124а13

Враховуючи викладений у постанові Верховного Суду України висновок, колегія суддів вважає, що спір щодо відшкодування завданої Лікарнею шкоди не підлягає розгляду в судах адміністративної юрисдикції, оскільки повинен розглядатися в межах господарського судочинства.

Згідно до вимог пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За правилами частини першої статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

За таких обставин оскаржувані рішення судів підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 222, 223, 228, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Доманівському районі Миколаївської області задовольнити частково.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 13.12.2013р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.04.2014р. скасувати, провадження у справі закрити..

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому ст. 235-244 КАС України.

Судді А.О. Логвиненко

О.Є. Донець

В.Ф. Мороз