Справа № 293/169/13-а
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2016-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2016 року м. Київ К/800/40191/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів : Логвиненко А.О. (доповідач), Донець О.Є., Мороз В.Ф.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 5.08.2015р. у справі

за позовом ОСОБА_3

до відповідача Управління Пенсійного фонду України в Черняхівському районі Житомирської області

про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії , -

В С Т А Н О В И В :

30.01.2013р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати відмову управління Пенсійного фонду України в Черняхівському районі Житомирської області (далі Пенсійний фонд) в проведенні перерахунку пенсії державного службовця протиправною та зобов'язати відповідача провести перерахунок отримуваної ним пенсії з 1.01.2013р. Свої вимоги позивач мотивував тим, він у січні 2013р. звернувся до Пенсійного фонду із заявою про перерахунок призначеної йому пенсії державного службовця, проте відповідач безпідставно відмовився здійснити перерахунок.

Справа неодноразово розглядалась судами різних рівнів.

Постановою Черняхівського районного суду Житомирської області від 1.04.2015р. позов задоволено: зобов'язано відповідача провести перерахунок отримуваної пенсії державного службовця з 1.01.2013р.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 5.08.2015р. скасовано постанову місцевого суду та відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись з постановою апеляційного суду ОСОБА_3 звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просив її скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції. При цьому скаржник зазначив, що суд дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позовних вимог.

У своїх запереченнях відповідач вважає постанову суду апеляційної інстанції законною та обґрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 з 1995р. перебував на обліку в Пенсійному Фонді та отримував пенсію, призначену на підставі положень закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ».

З жовтня 2005р. позивач, продовжуючи отримувати призначену пенсію, працював на посаді судді Житомирського районного суду Житомирської області.

На підставі рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 7.05.2010р. ОСОБА_3 призначено пенсію державного службовця у відповідності до положень Закону України «Про державну службу».

Продовжуючи працювати на посаді судді Житомирського районного суду та отримувати пенсію державного службовця, позивач у січні 2013р. звернувся до Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії, посилаючись на збільшення заробітної плати судді, проте листом від 25.01.2013р. відповідач проінформував ОСОБА_3 про відмову у задоволенні його заяви.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців визначено положеннями Закону України «Про державну службу» № 3723-XII.

Згідно зі статтею 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) пенсія, призначена відповідно до цієї статті, в період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії в порядку і на умовах, передбачених цим Законом, виплачується у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (N1058-IV) , а після звільнення з таких посад - у розмірі, обчисленому відповідно до цього Закону.

Відповідно до статті 2442 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

В ухвалі Верховного Суду України від 23.12.2015р. (номер судової справи 1013/6977/2012) зазначено:

Згідно зі статтею 37 Закону №3723-XII пенсія державному службовцю виплачується незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію.

Разом з тим, зазначеною статтею в редакції Закону України від 8 липня 2011 року №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» встановлено, що особі, якій призначена пенсія відповідно до цієї статті та яка продовжує працювати на державній службі, виплачується пенсія у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а після звільнення - у розмірі, обчисленому відповідно до Закону №3723-XII.

В постанові Верховного Суду України від 24.12.2013р. у справі №21-452а13 суд зробив аналогічний висновок :

Згідно зі статтею 37 Закону№3723-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсія державному службовцю виплачується незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію.

Разом з тим, зазначеною статтею в редакції Закону №3668-VI встановлено, що особі, якій призначена пенсія відповідно до цієї статті та яка продовжує працювати на державній службі, виплачується пенсія у розмірі, обчисленому відповідно до Закону №1058-IV, а після звільнення у розмірі, обчисленому відповідно до Закону№3723-XII.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що ОСОБА_1, яка на час звернення за призначенням пенсії працювала суддею апеляційного суду Чернігівської області, мала право на призначення пенсії державного службовця починаючи з 5 травня 2010 року в розмірі, визначеному статтею 37 Закону№3723-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), а після набрання з 1жовтня 2011 року чинності Законом № 3668-VI, яким внесено зміни до вказаної статті, на отримання пенсії у розмірі, обчисленому відповідно до Закону № 1058-IV.

Станом на час звернення до Пенсійного фонду позивач працював на посаді судді Житомирського районного суду, отже мав право на отримання пенсії державного службовця в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відтак, підвищення заробітної плати суді не є, само по собі, підставою для перерахунку розміру отримуваної ОСОБА_3 пенсії.

Відмовивши в задоволенні адміністративного позову суд апеляційної інстанції обґрунтовано послався на те, що станом на січень 2013р. позивач продовжував працювати на посаді судді та отримував пенсію в максимальному розмірі, передбаченому положеннями Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", що унеможливлює її перерахунок в сторону збільшення.

Доводи касаційної скарги правильність цього висновку не спростовують та не дають підстав вважати, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано під час розгляду справи норми матеріального та процесуального права або не враховано висновок викладений у постанові Верховного Суду України при застосуванні таких норм права.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд апеляційної інстанцій не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231, 254 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 5.08.2015р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому ст. 235-244 КАС України.

Судді А.О. Логвиненко

О.Є. Донець

В.Ф. Мороз