Справа № 2-а-16288/11
Суддя: Потятинник Ю. Р.
Дата ухвалення: 2011-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2011 року м. Коломия

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Потятинник Ю.Р., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті Коломиї про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, який мотивує тим, що є потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС, інвалідом IІI групи (а до 04.03.2005 р. в нього була ІІ група інвалідності, що повязана із аварією на ЧАЕС), інвалідність повязана з впливом аварії на ЧАЕС. Вказує, що у відповідності до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» його віднесено до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, письмово зверталася до відповідача щодо здійснення перерахунку пенсії у відповідності до ст. ст. 49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак отримав відмову. Просить суд визнати незаконною відмову управління Пенсійного фонду України в місті Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області щодо перерахунку йому пенсії; зобовязати управління Пенсійного фонду України в місті Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області здійснити йому перерахунок основної пенсії відповідно до ст. ст. 50, 54, Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком з 04.03.2005 р. по 19.10.2006 р. (а з 20.10.2006 по 30.09.2011 р. в розмірі 6-ти мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком) з урахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та виплатити заборгованість, яка виникне в результаті перерахунку; зобовязати управління Пенсійного фонду України в місті Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області надалі здійснювати йому перерахунок та виплату відповідно до ст. ст. 50, 54, Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» основної пенсії в розмірі 6-ти мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.10.2011 р., та згідно ст. 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» проводити перерахунок з дня встановлення нового прожиткового мінімуму із урахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»; просить позов задовольнити та крім того просить в порядку ст. 256 КАС України звернути до негайного виконання рішення суду в повному обсязі.

Ухвалою по даному позову було поновлено позивачу строк звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав.

Відповідач заперечення проти позову не подав.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши зібрані докази, а саме: копія ідентифікаційного коду, копія паспорта позивача, копія посвідчення, відповідь Пенсійного фонду України на звернення ОСОБА_1, рішення судів та інші матеріали, долучені до позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини виникли в звязку з реалізацією права позивача на отримання основної та додаткової пенсії, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Судом встановлено, що ОСОБА_1 являється потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС (категорія І), має інвалідність у звязку з наявністю захворювань, щодо яких встановлено причинний звязок з Чорнобильською катастрофою, що підтверджується посвідченням № 102613 від 20.10.2006 р. і вкладкою до зазначеного посвідчення, та має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи». Встановлено, що в управлінні Пенсійного фонду в м. Коломиї та Коломийському районі ОСОБА_1 перебуває на обліку як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, інвалід 3 групи (до 20.10.2006 р. інвалід ІІ групи). ОСОБА_1 звертався до відповідача з заявою про перерахунок пенсії відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян України, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». В здійсненні перерахунку пенсії йому було відмовлено.

Суд дійшов висновку про невідповідність відмови вимогам чинного законодавства, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У відповідності до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді а) державної пенсії, б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Згідно ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», редакція якої була чинною до прийняття Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-VI від 28.12.2007 р., і є чинною на даний час, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 1, зокрема інвалідам 2 групи призначається в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком (інвалідам 3 групи 75 відсотків мінімальної пенсії за віком). Стосовно державних пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, то їх розміри в усіх випадках не можуть бути нижчими, зокрема по 2 групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком, а по 3 групі інвалідності 6 мінімальних пенсій за віком (частина 4 статті 54 Закону). Крім цього, статтею 54 вищезазначеного Закону, яка діяла до прийняття Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-VI від 28.12.2007 р., і є діючою на даний час, передбачено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством. Даний Закон також передбачає здійснення перерахунку пенсії з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, тобто законодавець врегулював порядок нарахування пенсії та здійснення перерахунку у бік збільшення в разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, як втратили працездатність.

3 01 січня 2004 року набрав чинності Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», який визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій. З 1 січня 2007 року максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій цільової грошової допомоги та пенсій за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством), призначених у 2006-2007 роках відповідно до цього закону не може перевищувати 12 мінімальних розмірів пенсії за віком, встановлених абзацом першим ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на місяць.

Таким чином, нарахування державної та додаткової пенсії і пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом (ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»).

Поняття прожиткового мінімуму, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень визначається Законами України «Про прожитковий мінімум», «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», у відповідності до яких прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в Законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Згідно з ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р., було визнано неконституційними положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими змінювалися розміри основної та додаткової пенсій, визначений Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Виходячи з приписів ч. 2 ст. 152 Конституції України та дати ухвалення рішення Конституційним Судом України, відповідач повинен був нараховувати та виплачувати позивачу основну пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, передбачені ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 22.05.2008 р., оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності пп. 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», ця норма втратила чинність та не підлягає застосуванню. Отже, відповідач з 22.05.2008 р. мав діяти у відповідності з приписами діючих норм ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Суд не може погодитися з доводами відповідача щодо нарахування пенсії позивачу відповідно до Постанов КМУ від 03.01.2002 р. № 1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок кошів державного бюджету», № 530 від 28.05.2008 р. та № 654 від 16.07.2008 р., оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 22 Конституції України, яка є нормою прямої дії, передбачено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть буті скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Положеннями ч. 4 ст. 9 КАС України визначено, що у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, що має вищу юридичну силу.

Також, суд не може погодитися з доводами відповідача щодо неможливості застосування відносно позивача положень ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у звязку з тим, що нарахування пенсії йому проводиться за іншим законом. Адже, відсутність поняття мінімального розміру пенсії за віком не може бути підставою для відмови у реалізації конституційної гарантії та права на отримання пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю.

Частиною 7 ст. 9 КАС України передбачено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

В звязку з викладеним, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 має право на отримання основної пенсії у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком (та у розмірі 6-ми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком за відповідний період) саме за правилами, передбаченими ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки відсутній інший законодавчий акт, що визначив би цей розмір чи встановив інший розмір.

Суд, також бере до уваги той факт, що пенсія ОСОБА_1, не була перерахована, про що сам позивач вказує в своїй позовній заяві, звернувшись до суду з позовом про проведення перерахунку призначеної йому пенсії. Його доводи в цій частині знайшли своє підтвердження при зясуванні обставин в судовому засіданні.

Тому, слід провести перерахунок та виплату по 30.09.2011 р., як цього просить позивач, а також з 01.10.2011 р. продовжити такий перерахунок та виплату.

Судом враховуються проведені відповідачем виплати на користь ОСОБА_1 за минулий період.

Суд при вирішенні даного спору враховує положення п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 р. «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», що є діючою на даний час, і які передбачають зокрема, що оскільки Конституція України, як зазначено в її ст. 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії.

Виходячи з викладеного, на думку суду, недоцільно застосовувати Закон України від 14.06.2011 р. № 3401-VI, який набрав чинності 19.06.2011 р., який доповнено пунктом 4 Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 р.», і встановлено, що у 2011 р. норми і положення ст. ст. 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 р., оскільки він звужує обсяг прав та законних інтересів громадян. А отже, із урахуванням позовних вимог виплата позивачу пенсії меншої, ніж передбачено ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також обмеження пенсії певним строком є необґрунтованим і тому є підстави для зобовязання відповідача надалі перераховувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 22, 46 Конституції України, ст. ст. 15, 49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-VІ від 28.12.2007 р., Рішеннями Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року та № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р., та відповідно до ст. ст. 71, 86, 87, 94, 159-163, 167, 256 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити.

Визнати незаконною відмову управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії відповідно до вимог ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі основної пенсії 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком з 04.03.2005 р. по 19.10.2006 р. та у розмірі основної пенсії 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком з 20.10.2006 р. по 30.09.2011 р., із урахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та виплатити заборгованість, яка виникне в результаті перерахунку, з урахуванням виплачених сум.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області надалі здійснювати перерахунок ОСОБА_1 пенсії відповідно до вимог ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі основної пенсії 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.10.2011 р., та згідно ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» проводити перерахунок з дня встановлення нового прожиткового мінімуму із урахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням виплачених сум.

Понесені судові витрати, повязані з розглядом справи, віднести за рахунок держави.

Постанова підлягає негайному виконанню в межах річного строку заборгованості яка утворилась до часу винесення постанови. Згідно ст. 257 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Постанова може бути оскаржена до Львівського Апеляційного Адміністративного суду через Коломийський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Потятинник Ю. Р.