Справа № 591/8366/15-а
Суддя: Грищенко О. В.
Дата ухвалення: 2016-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/8366/15-а
Провадження № 2-а/591/46/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2016 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі: головуючого судді Грищенко О.В., секретаря Ханюкової-Липової І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми спр аву за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Суми, в якому просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у відновленні виплати раніше призначеної їй пенсії за інвалідністю (ІІІ група) з 1 червня 2015 року, а також зобов'язати управління ПФУ в м. Сумах відновити виплату раніше призначеної пенсії за інвалідністю (ІІІ група) з 1 червня 2015 року. Свої вимоги мотивує тим, що 17.09.2009 року їй була призначена пенсія пенсії за інвалідністю (ІІІ група) відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», і з цього часу вона перебуває на обліку в управлінні ПФУ в м. Сумах як така, що отримує пенсію за інвалідністю. На час призначення пенсії за віком вона працювала на посаді помічника судді Ковпаківського районного суду м. Суми, де працює і на даний час заступником керівника апарату.

З 1 квітня 2015 року виплата їй пенсії була припинена відповідно до ст. 12 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року, ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Відповідно до п. 5 Перехідних положень до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України, у тому числі і Закону України «Про державну службу». Оскільки до 1 червня 2015 року Верховною Радою України не був прийнятий закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне грошове утримання) призначалися відповідно до ряду законів, в тому числі Закону «Про державну службу». Таким чином, з 1 червня 2015 року відпали підстави для припинення виплати їй пенсії за інвалідністю, оскільки вона з зазначеної дати не є особою, яка має право на призначення пенсії у порядку спеціального закону. У зв'язку з цим вона 30.10.2015 року звернулася до управління Пенсійного фонду України в м. Сумах з заявою про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, виплата якої була припинена з 1 квітня 2015 року. Листом № 512/П від 09.11.2015 року УПФУ в м. Сумах повідомило про відсутність підстав для поновлення виплати їй пенсії. При цьому УПФУ в м. Сумах, зазначаючи підстави для припинення виплати пенсії з 1 квітня 2015 року, посилається на зайняття позивачем посади державного службовця. Позивач вважає, що обґрунтовуючи відмову у відновленні йому виплати пенсії з 1 червня 2015 року, відповідач невірно трактує положення п. 5 Перехідних положень до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року. Тому вважає незаконними дії відповідача, який не поновив виплату раніше призначеної їй пенсії, що грубо порушує її конституційне право на пенсійне забезпечення, передбачене ст. 46 Конституції України. Виходячи із змісту Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року, вважає, що її права на соціальний захист порушені відповідачем, починаючи з 1 червня 2015 року.

В судове засідання позивач не з'явився, направив заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні ПФУ в м. Сумах з 17.09.2009 року, як одержувач пенсії за інвалідністю, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З 1 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213. Абзацом 2 ч. 1 ст. 47 вказаного закону передбачено, що у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії або довічного грошового утримання в порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народних депутатів України», «Про прокуратуру» пенсії, призначені відповідно до цього закону, не виплачуються. Метою вказаного закону є врегулювання правовідносин щодо виплати спеціальних пенсій, зокрема, щодо виплати пенсій суддям.

На час набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» ОСОБА_1 продовжувала працювати на посаді судді заступника керівника апарату Ковпаківського районного суду м. Суми. За таких обставин виплата пенсії позивачу відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року припинена. Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213 є діючим, його норми не були визнані неконституційними, не скасовані іншим законом, а тому підлягають обов'язковому виконанню органами ПФУ. Згідно п. 5 Перехідних положень вищевказаного закону, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо всіх пенсій, в тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу». «Про судоустрій і статус суддів». Тобто, тимчасово з 1 квітня по 31 грудня 2015 року спеціальні пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) не виплачуються. Виплата пенсії поновлюється після звільнення з відповідної посади.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управління пенсійного Фонду України в м. Сумах, як одержувач пенсії за інвалідністю (ІІІ група) з 17.09.2009 року відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що визнається відповідачем у своїх запереченнях (а.с.20-21).

Позивач з 19.08.1991 р. працює в Ковпаківському районному суді м. Суми, з 04.01.2011 року і по теперішній час - на посаді заступника керівника апарату, що підтверджується довідкою Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.12.2015 року (а.с.14).

Встановлено, що з 1 квітня 2015 року управління ПФУ в м. Сумах відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII зупинило виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Як вбачається з наданих суду письмових доказів, 30 жовтня 2015 року позивач звернувся до управління ПФУ в м. Сумах із заявою про поновлення виплати їй пенсії за інвалідністю, починаючи з 1 червня 2015 року, проте, відповідач повідомив позивачу про відсутність підстав для поновлення виплати пенсії, про що позивачу направлено лист управління ПФУ в м. Сумах № 512/П від 09.11.2015 року (а.с.10, 13).

Управління ПФУ в Сумах не поновило позивачу виплату пенсії, пославшись на те, що позивач продовжує працювати на посаді заступника керівника апарату суду, тобто є державним службовцем, а з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у період роботи осіб на посадах, які дають право призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не виплачуються. Вказані факти не оспорюються сторонами.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в редакції Закону № 213-VIII від 2 березня 2015 року, яка чинна з 1 квітня 2015 року, тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України, «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Станом на 1 квітня 2015 року посада, на якій працює позивач, дійсно, давала право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим відповідачем було припинено виплату пенсії ОСОБА_1 з 1 квітня 2015 року.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів».

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність норми Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) за цими Законами не призначаються.

Відповідно до Закону України № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, з наступними змінами, абзац другий частини першої статті 47 Законі України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 р. № 20-рп/2011 визначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень (абзац 7 п.п.2.1 п.2 Рішення). При цьому Конституційним судом України взято до уваги статтю 22 Загальної декларації прав людини, за якою розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави.

Як зазначено Конституційним судом України, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 р. у справі «Ейрі проти Ірландії» зазначив, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено також в рішенні Європейського суд уз прав людини від 21.10.2004 р. у справі «Кйартран Асмундсон проти Ісландії».

Таким чином, позивач, отримуючи пенсію за інвалідністю, призначену відповідно до Закону України Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та продовжуючи працювати заступником керівника апарату суду, є посадовою особою, на яку поширюється дія Закону України № 213 від 02.03.2015 року в частині встановлення обмеження щодо отримання пенсії особами в період роботи на посадах державних службовців. За таких обставин, враховуючи зміни в законодавстві, якими врегульовано відносини в сфері пенсійного забезпечення, з 01.04.2015 р., виплата пенсії позивачу з 01.04.2015 року припинена правомірно, і законних підстав для поновлення її виплати немає.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 46, 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII , ст. ст. 2, 11, 71, 94, 158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за необґрунтованістю.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом 10 днів в порядку, передбаченому ч.2 ст. 186 КАС України, з подачею копії скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.В.Грищенко