Справа № 803/3862/15
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 року Справа № 803/3862/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Димарчук Т.М.,

при секретарі судового засідання Гуцалюк І.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом приватного підприємства "Імпортавто" до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Імпортавто" (надалі - ПП "Імпортавто", підприємство, позивач) звернулося з адміністративним позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (надалі Луцька ОДПІ, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17 вересня 2015 року № та №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Луцькою ОДПІ проведена позапланова виїзна документальна перевірка ПП "Імпортавто" з питань здійснення фінансово-господарських операцій з ТзОВ «Укр-Тест-Стандарт» за період з 01.11.2014 року по 30.11.2014 року, за результатами якої складено акт №3587/22-03/39053128 від 03.09.2015 року.

В акті перевірки вказано, що ПП "Імпортавто" занижено податок на прибуток за 2014 рік в загальній сумі 17 475,00 грн. та занижено податок на додану вартість за листопад 2014 року в сумі 19 417,00 грн. Висновки акту перевірки ґрунтуються на тому, що фінансово-господарські відносини між позивачем та його контрагентом - ТзОВ "Укр-Тест-Стандарт" не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, оскільки позивачем не представлено документів, що засвідчують фактичне виконання робіт.

На підставі акта перевірки Луцькою ОДПІ 17 вересня 2014 року прийняті податкові повідомлення рішення:

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на 21 843,75 грн., в тому числі 17 475,00 грн. за основним платежем та 4 368,75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- № 3, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на 24 271,25 грн., в тому числі: 19 417,00 грн. - за основним платежем та 4 854,25 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Позивач не погоджується з висновками податкового органу щодо нереальності вчинення господарських операцій згідно укладеного між ПП "Імпортавто" та постачальником послуг ТзОВ "Укр-Тест-Стандарт" договору, вказує, що сторони згідно укладеного договору в повному обсязі виконали свої зобов'язання, що підтверджується відповідними первинними бухгалтерськими документами. Зауважує на тому, що під час проведення перевірки інспекторам було надано всі документи, які підтверджують реальність здійснення господарських операцій з контрагентом. Інші документи (про які зазначає податкова) не є первинними документами. Крім того, з огляду на специфікацію даних документів усі протоколи випробування автомобілів, заявки на проведення випробувальних робіт, рішення за заявками повинні лишатись у контрагента. Вважає, що Луцька ОДПІ неправомірно збільшила суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств, а тому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 17 вересня 2015 року № та №.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що ТзОВ «Укр-Тест-Стандарт» має декілька випробувальних лабораторій на території України. ПП «Імпортавто» користується послугами дільниці № 3, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Кожний транспортний засіб, який слідує на адресу підприємства, після перетину державного кордону, заїжджає за вказаною вище адресою для проведення випробувальних робіт з метою сертифікації транспортного засобу, після чого він відправляється до пункту свого призначення згідно товаросупровідних документів. Надання послуг з сертифікації транспортних засобів підтверджується сертифікатами відповідності, які видані ТзОВ «Укр-Тест-Стандарт» та в яких засвідчено вид продукції, термін дії сертифікату, кому було видано сертифікат тощо, чим спростовуються доводи зазначені в акті податкового органу і підтверджується, що одержувачем послуг є саме ПП «Імпортавто».

Представник відповідача у письмових запереченнях та в судовому засіданні позовних вимог не визнала та пояснила, що висновки акту перевірки стосовно нереальності здійснення господарських операцій згідно укладеного договору надання послуг з ТзОВ "Укр-Тест-Стандарт" ґрунтуються на тому, що сертифікаційні роботи згідно актів здачі-приймання робіт проводились у місті Дніпропетровську. Разом з тим, під час перевірки ПП «Імпортавто» не представило заявок на проведення сертифікаційних робіт, рішень за заявками, протоколів випробування транспортних засобів та документів, що засвідчують переміщення автомобілів до міста Дніпропетровська. Акти здачі-приймання робіт підписані замовником без зазначення посади та прізвища особи. Крім того, під час перевірки позивача, співробітниками оперативного управління Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області було здійснено виїзд за адресою розташування дільниці № 3 (Ковельський район, АДРЕСА_1) та встановлено, що за вказаною адресою випробувальна лабораторія ТзОВ «Укр-Тест-Стандарт» відсутня. На запит Луцької ОДПІ, Зеленська сільська рада Ковельського району Волинської області листом № 1629 від 01.09.2015 року повідомила, що земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 зареєстрована за громадянкою ОСОБА_3 з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування автозаправного комплексу. Вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені правомірно та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що Луцькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Волинській області проведено позапланову виїзну перевірку ПП "Імпортавто" з питань здійснення фінансово-господарських операцій з ТзОВ «Укр-Тест-Стандарт» за період з 01.11.2014 року по 30.11.2014 року, за результатами якої складено акт №3587/22-03/39053128 від 03.09.2015 року (том 1 а.с. 9-24).

В акті перевірки встановлено порушення підприємством:

- п. 44.1, ст. 44, п. 138.2, ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на прибуток за 2014 рік на суму 17 475,00 грн.

- п. 44.1, ст.44, п. 185.1, ст. 185, п. 198.1 та п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість за листопад 2014 року на суму 19 417,00грн.

Як вбачається з акту перевірки, формування податку на прибуток та податкового кредиту по податку на додану вартість було проведено позивачем за результатами господарських операцій, здійснених відповідно до договору на виконання робіт від 18.06.2014 року за №173/593, укладеного між ПП "Імпортавто" (заявником) та ТзОВ «Укр-Тест-Стандарт» (виконавцем) в якому заявник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання по виконанню робіт з оцінювання відповідності, в тому числі: сертифікації продукції та послуг, випробування продукції, технічний нагляд та інших робіт, згідно поданих «заявником» заявок та (або) листів-заяв.

За висновками податкового органу, встановлено нереальність господарських операцій між позивачем та ТзОВ «Укр-Тест-Стандарт» (виконавцем), оскільки ПП «Імпортавто» не представлено протоколів випробування автомобілів, як того вимагають Правила обов'язкової сертифікації дорожніх транспортних засобів, їх складових та приладдя; документів, що засвідчують переміщення автомобілів до міста Дніпропетровська. Акти здачі-приймання робіт підписані замовником без зазначення посади та прізвища особи, а дільниця № 3 (випробувальна лабораторія ТзОВ «Укр-Тест-Стандарт»), яка по документах розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за зазначеною адресою відсутня. Перевіркою встановлено, що по операціях позивача з ТзОВ «Укр-Тест-Стандарт» є лише рух активів, задекларований на папері, таким чином, у ПП «Імпортавто» не було підстав для податкового обліку вказаних операцій.

На підставі акта перевірки Луцькою ОДПІ 17 вересня 2014 року прийняті податкові повідомлення рішення:

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на 21 843,75 грн., в тому числі 17 475,00 грн. за основним платежем та 4 368,75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- № 3, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на 24 271,25 грн., в тому числі: 19 417,00 грн. - за основним платежем та 4 854,25 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (том 1 а.с. 6-7).

Позивач оскаржив вищевказані податкові повідомлення-рішення до ГУ ДФС у Волинській області. Рішенням про результати розгляду первинної скарги від 12 жовтня 2015 року № 6449/10/03-20-10-03-06 ГУ ДФС у Волинській області податкові повідомлення-рішення від 17.09.2015 року № та № залишено без змін, а скаргу без задоволення (том 1 а.с. 25-27).

В подальшому, підприємство звернулося зі скаргою до Державної фіскальної служби України, однак рішенням про результати розгляду від 12 листопада 2015 року №24095/6/99-99-10-01-07-25 ДФС України оскаржувані податкові повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 17.09.2015 року залишено без змін, а скаргу без задоволення. (том 1 а.с. 28-30)

Пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (надалі ПК України) передбачено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідач довів правомірність оскаржуваних в даній адміністративній справі податкових повідомлень-рішень, з огляду на таке.

Як передбачено підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Правові підстави віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту визначено статтею 198 Податкового кодексу України, пунктом 198.1 якої визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктами 198.2. та 198.3 статті 198 ПК України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 188.1 ст.188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (пункт 201.10 статті 201 ПК України).

Як передбачено підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України (в редакції, чинній з 01.04.2011 року), об'єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу (пункт 138.2 статті 138 ПК України).

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року від 16.07.1999 року № 996-XIV (з наступними змінами та доповненнями) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, будь-які документи (у тому числі, договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Отже, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

З урахуванням наведених норм чинного законодавства України та доводів Луцької ОДПІ, судом при розгляді справи підлягали з'ясуванню обставини щодо реального здійснення господарських операцій, за якими позивачем сформовані валові витрати та податковий кредит, належного оформлення первинних документів.

Як вбачається з матеріалів справи 18.06.2014 року за №173/593 між ПП "Імпортавто" (заявник) та ТзОВ «Укр-Тест-Стандарт» (виконавець) було укладено договір на виконання робіт, в якому заявник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання по виконанню робіт з оцінювання відповідності, в тому числі: сертифікації продукції та послуг, випробування продукції, технічний нагляд та інших робіт, згідно поданих «заявником» заявок та (або) листів-заяв (том 1 а.с.31).

За вищевказаним договором склад робіт і термін їх виконання визначаються за рішенням «виконавця» і наводяться у відповідних документах з сертифікації, складених відповідно з встановленим порядком відповідно до чинних нормативних документів України. Обсяг випробувань продукції встановлюється випробувальною лабораторією згідно з рішенням «виконавця».

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вказаного договору ТзОВ «Укр-Тест-Стандарт» було проведено випробування продукції (автомобілів) та видано сертифікати відповідності на кожен автомобіль. (том 1 а.с.48-250, том 2 а.с.1-119).

Виконання даного договору сторонами щодо надання сертифікаційних послуг підтверджується актами здачі-приймання робіт (надання послуг), а саме: №ОУ-0004080 від 28.11.2014 року на суму 4 620,00 грн., №ОУ-0004065 від 27.11.2014 року на суму 5 850,00 грн., №ОУ-0004049 від 26.11.2014 року на суму 4 620,00 грн., №ОУ-0004033 від 25.11.2014 року на суму 1 980,00 грн., №ОУ-0004021 від 24.11.2014 року на суму 6 270,00 грн., №ОУ-0004004 від 21.11.2014 року на суму 1 980,00 грн., №ОУ-0003990 від 20.11.2014 року на суму 3 300,00 грн., №ОУ-0003973 від 19.11.2014 року на суму 7 090,00 грн., №ОУ-0003963 від 18.11.2014 року на суму 6 670,00 грн., №ОУ-0003947 від 17.11.2014 року на суму 13 410,00 грн., №ОУ-0003925 від 14.11.2014 року на суму 5 280,00 грн., №ОУ-0003913 від 13.11.2014 року на суму 3 630,00 грн., №ОУ-0003901 від 12.11.2014 року на суму 5 190,00 грн., №ОУ-0003887 від 11.11.2014 року на суму 6 600,00 грн., №ОУ-0003871 від 10.11.2014 року на суму 8 800,00 грн., №ОУ-0003855 від 07.11.2014 року на суму 900,00 грн., №ОУ-0003850 від 07.11.2014 року на суму 4 620,00 грн., №ОУ-0003832 від 06.11.2014 року на суму 3 960,00 грн., №ОУ-0003814 від 05.11.2014 року на суму 7 400,00 грн., №ОУ-0003801 від 04.11.2014 року на суму 4 620,00 грн., №ОУ-0003787 від 03.11.2014 року на суму 9 710,00 грн. Всього згідно вищеперерахованих актів надано сертифікаційних послуг на суму 116 500,00 грн. (в т.ч. ПДВ - 19 416,67 грн.)(том 2 а.с.129-149).

Згідно актів-приймання виконаних робіт сертифікаційні роботи ТзОВ "Укр-Тест-Стандарт" проводило у м. Дніпропетровську.

Розрахунки між підприємствами проводились у безготівковій формі. Здійснення оплати за виконані роботи підтверджується платіжними дорученнями №69 від 06.11.2014 року на суму 25 210,00 грн., №80 від 13.11.2014 року на суму 3 000,00 грн., №76 від 12.11.2014 року на суму 900,00 грн. (том 2 а.с.126-128) та даними з банківських виписок про перерахування коштів на рахунок ТзОВ "Укр-Тест-Стандарт" від 19.11.2014 року на суму 51 270,00 грн., від 28.11.2014 року на суму 19 220,00 грн., від 12.11.2014 року на суму 4 620,00 грн. (а.с.121-124). Всього за виконані роботи ТзОВ "Укр-Тест-Стандарт" перераховано коштів у листопаді 2014 року в сумі 104 220,00 грн.

На виконані роботи було виписано податкові накладні №17 від 03.11.2014 року на суму з ПДВ 9 710,00 грн., №48 від 05.11.2014 року на суму з ПДВ 7 400,00 грн., №66 від 06.11.2014 року на суму з ПДВ 3 960,00 грн., №84 від 07.11.2014 року на суму з ПДВ 4 620,00 грн., №137 від 12.11.2014 року на суму з ПДВ 5 190,00 грн., №89 від 07.11.2014 року на суму з ПДВ 900,00 грн., №105 від 10.11.2014 року на суму з ПДВ 8 800,00 грн., №122 від 11.11.2014 року на суму з ПДВ 6 600,00 грн., №31 від 04.11.2014 року на суму з ПДВ 4 620,00 грн., №195 від 18.11.2014 року на суму з ПДВ 6 670,00 грн., №177 від 17.11.2014 року на суму з ПДВ 13 410,00 грн., №147 від 13.11.2014 року на суму з ПДВ 3 630,00 грн., №156 від 14.11.2014 року на суму з ПДВ 5 280,00 грн., №301 від 27.11.2014 року на суму з ПДВ 5 850,00 грн., №314 від 28.11.2014 року на суму з ПДВ 4 620,00 грн., №274 від 25.11.2014 року на суму з ПДВ 1 980,00 грн., №287 від 26.11.2014 року на суму з ПДВ 4 620,00 грн., №256 від 24.11.2014 року на суму з ПДВ 6 270,00 грн., №235 від 21.11.2014 року на суму з ПДВ 1 980,00 грн., №204 від 19.11.2014 року на суму з ПДВ 7 090,00 грн., №221 від 20.11.2014 року на суму з ПДВ 3 300,00 грн., всього на загальну суму 116 500,00 грн.( том 2, а.с.181-201).

Формування податкового кредиту з податку на додану вартість за листопад 2014 року в сумі 19 416, 67 грн. у податковому обліку ПП «Імпортавто» було проведено по вищевказаних податкових накладних, які були включені до реєстру отриманих податкових накладних.

Разом з тим, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факту реального здійснення господарських операцій з огляду на таке.

Надані під час перевірки ПП «Імпортавто» договір, податкові накладні, платіжні доручення та сертифікати відповідності не є достатніми доказами фактичного виконання робіт з оцінювання відповідності, в тому числі сертифікації продукції (транспортних засобів), випробування продукції, технічного нагляду. Документування господарської операції має відповідати законодавчо установленим вимогам щодо оформлення такої операції, договірним умовам та/або звичаєвій практиці. Так, згідно Правил обов'язкової сертифікації дорожніх транспортних засобів, їх складових та приладдя, затверджених наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 січня 1997 р. №23 (чинних на момент здійснення господарських операцій) сертифікація дорожніх транспортних засобів (надалі ДТЗ), складових частин, що були в користуванні та ввозяться в Україну, - це процедура, під час якої перевіряється і засвідчується відповідність конструкції виробу вимогам чинних в Україні нормативно-правових актів, нормативних документів, а також його стан (наявність змін конструкції) на час увезення в Україну.

Правила є обов'язковими для органів із сертифікації ДТЗ, акредитованих випробувальних лабораторій (центрів), а також суб'єктів підприємницької діяльності незалежно від форм власності та фізичних осіб, у тому числі іноземних (пункт 1.2 Правил).

Порядок проведення сертифікації ДТЗ, шасі та кузовів за кодами 87.06 і 87.07 УКТ ЗЕД, що були в користуванні (далі - ДТЗ, що були в користуванні), передбачає (пункт 3.8 Правил):

- подання заявки на сертифікацію;

- розгляд та прийняття рішення за заявкою; при цьому мають ураховуватися документальні підтвердження, надані виробником чи його представником в Україні або компетентними органами, визначеними Договірними Сторонами Женевської Угоди 1958 р. (Угода 1958 року про прийняття єдиних технічних приписів для колісних транспортних засобів, предметів обладнання та частин, які можуть бути встановлені та/або використані на колісних транспортних засобах, з поправками від 1995 року) щодо наявності відповідних сертифікатів та/або протоколів випробувань на нові вироби цього типу (варіанта, версії);

- прийняття виробу випробувальною лабораторією (центром);

- складання опису конструкції та випробування виробу;

- аналіз одержаних результатів і прийняття рішення про можливість надання сертифіката відповідності;

- оформлення сертифіката відповідності та занесення його до Єдиного реєстру сертифікованої в Україні продукції.

Згідно пунктів 4.10.2. та 4.10.3 Правил зразки продукції випробовуються на відповідність обов'язковим вимогам чинних в Україні нормативних документів, зазначених у рішенні. За результатами випробувань лабораторія (центр) подає до органу із сертифікації ДТЗ протокол випробувань продукції, копії - заявнику. Протокол випробувань повинен бути підписаний виконавцями робіт і затверджений керівником акредитованої випробувальної лабораторії (центру). Якщо випробування проводились у випробувальній лабораторії (центрі), що акредитована в Системі тільки на технічну компетентність, протокол випробувань підписується представником органу із сертифікації ДТЗ, під наглядом якого (за дорученням органу) проводились ці випробування.

4.10.4. Протокол випробувань у будь-якому випадку повинен містити (пункт 4.10.4 Правил):

- посилання на позначення та назву нормативних документів щодо методів випробувань;

- графу "Норма згідно з нормативним документом на продукцію", у якій записують конкретну визначену нормативними документами норму;

- графу "Фактично одержані результати випробувань", в якій наводять числовий результат вимірювань (випробувань), тобто не допускається запис: "відповідає", "в нормі" або "не виявлено" - для показників, що підлягають вимірюванню.

коригувальних заходів на усунення причин, що викликали невідповідність.

За позитивними результатами розгляду протоколу та інших робіт, що передбачені в рішенні за заявкою, орган із сертифікації ДТЗ приймає рішення про видачу сертифіката відповідності.

Таким чином, протоколи випробування транспортних засобів є документами, які підтверджують надання відповідних послуг. Згідно п. 4.10.3 вищевказаних Правил лабораторія (центр) подає до органу із сертифікації ДТЗ протокол випробувань продукції, копії - заявнику. Однак, у ПП «Імпортавто» відсутні копії протоколів випробування автомобілів, що ставить під сумнів надані йому послуги контрагентом ТзОВ "Укр-Тест-Стандарт".

Суд також звертає увагу на те, що усі акти здачі-прийняття виконаних робіт підписані замовником без зазначення посади та прізвища уповноваженої особи. Окрім того, згідно актів здачі-прийняття робіт, протягом листопада 2014 року було надано сертифікаційних послуг і відповідно видані сертифікати відповідності на 322 автомобіля. Тобто за один день проходили перевірку по 15-18 транспортних засобів, що викликає сумнів з урахуванням витрат часу на обстеження та випробування одного автомобіля (подання заявки на сертифікацію; розгляд та прийняття рішення за заявкою; прийняття виробу випробувальною лабораторією (центром); складання опису конструкції та випробування виробу; аналіз одержаних результатів і прийняття рішення про можливість надання сертифіката відповідності тощо).

Крім того, в актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) зазначено, що місцем їх складання є місто Дніпропетровськ. Однак, документів, що засвідчують переміщення автомобілів до м. Дніпропетровська для проведення сертифікаційних робіт ПП «Імпортавто» не представлено. Представник позивача заперечив, що випробувальні роботи проводились у місті Дніпропетровську, пояснивши, що такі роботи проводились випробувальною лабораторією № 3 в АДРЕСА_1

Суд критично ставиться до пояснень представника позивача, про те, що ПП «Імпортавто» користується лише послугами дільниці №3, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, оскільки згідно рапорта оперуповноваженого ВОВЕЗ ОУ Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області на виконання листа Луцької ОДПІ було здійснено виїзд за вищевказаною адресою та встановлено відсутність ТзОВ «Укр.-Тест-Стандарт» за адресою АДРЕСА_1 (том 2 а.с. 152). На запит Луцької ОДПІ Зеленська сільська рада Ковельського району Волинської області повідомила, що земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 зареєстрована за громадянкою ОСОБА_3. та надала копію державного акта на право власності на земельну ділянку, де зазначається цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування автозаправного комплексу.( том 2 а.с. 152, 155).

Крім того, в актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) зазначено, що місцем їх складання є місто Дніпропетровськ. Однак, документів, що засвідчують переміщення автомобілів до м. Дніпропетровська для проведення сертифікаційних робіт ПП «Імпортавто» не представлено. Представник позивача заперечив, що випробувальні роботи проводились у місті Дніпропетровську, пояснивши, що такі роботи проводились випробувальною лабораторією № 3 в АДРЕСА_1

Таким чином, суд дійшов висновку, що господарські операції, на підставі яких позивачем були сформовані дані податкового обліку, повинні бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими бухгалтерськими документами, які відображають реальність господарських операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Однак, з урахуванням усіх обставин справи та досліджених письмових доказів, суд погоджується з висновками відповідача відносно неможливості підтвердження реального здійснення господарських операцій між ПП «Імпортавто» та ТзОВ «Укр.-Тест-Стандарт».

З наведених підстав суд вважає, що відповідач належними та допустимими доказами довів правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтями 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову приватного підприємства "Імпортавто" до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17 вересня 2015 року № та № відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови повний текст якої буде виготовлений 18 січня 2016 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.М. Димарчук