Справа № 804/11151/15
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Боженко Наталії Василівни
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпропетровського міського управління юстиції, державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління Дніпропетровської області Колесник Інги Миколаївни про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління Дніпропетровської області Колесник Інги Миколаївни, в якому просив:
- визнати протиправним і скасувати рішення Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області про відмову у внесенні запису про скасування державної реєстрації права на вказане домоволодіння від 20 травня 2015 року за номером № НОМЕР_5, а саме: квартири АДРЕСА_1 загальною площею 53,7 кв.м., житловою площею 33,1 кв.м.;
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним реєстратором було протиправно винесено рішення про відмову у внесенні запису про скасування державної реєстрації, оскільки позивачем було надано всі необхідні документи.
Ухвалою суду від 10 листопада 2015 року замінено первинного відповідача по справі на належного - Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпропетровського міського управління юстиції.
Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.
У судове засідання представник відповідача-1 не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача-1 та просив в задоволенні позову -відмовити в повному обсязі.
У судове засідання відповідача-2 не з'явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.
В травні 2013 року позивач звернувся до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області з заявою про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.
20 червня 2013 року вказаним відділом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, в якому власником квартири вказаний ОСОБА_4, про що було зроблено запис у єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № НОМЕР_3.
Однак ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2014 року по справі № 201/14926/14 (провадження № 2/201/3616/20) за позовом ОСОБА_2 до реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції і Дніпропетровської міської ради, третя особа Перша Дніпропетровська державна нотаріальна контора позовні вимоги задоволено, яким свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 20 червня 2013 № НОМЕР_2 на квартиру АДРЕСА_1, власником якої вказана ОСОБА_5 скасовано. Встановлено юридичний факт належності права власності ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 53,7 кв.м., житловою площею 33,1 кв.м. Визнано право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру № АДРЕСА_1 за ОСОБА_2, який є спадкоємцем за заповітом померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 і яка має загальну площу 53,7 кв.м., житлову площу 33,1 кв.м.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2015 року по справі №201/14926/14ц (провадження №22-ц/774/162/15) апеляційну скаргу Дніпропетровської міської ради - задоволено частково. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2014 року - змінено в частині скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно та викладено цю частину рішення в наступній редакції: визнати незаконним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 20 червня 2013 року № НОМЕР_2 на квартиру № АДРЕСА_1. В іншій частині рішення залишити без змін.

Таким чином, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в частині залишеній без змін від 18 грудня 2014 року по справі № 201/14926/14 та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2015 року по справі № 201/14926/14, набрали законної сили 12.02.2015 року.

13.05.2015 року, позивач звернувся до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області з заявою про внесення запису про скасування державної реєстрації за реєстраційним номером 11372499 права власності, форма власності приватна, розмір частки 1/1, за номером НОМЕР_3 розділ державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером НОМЕР_4 розділу державного реєстру речових прав на нерухоме майно на квартиру АДРЕСА_1.

20 травня 2015 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Колесник І. М. було прийнято рішення про відмову у внесенні запису про скасування державної реєстрації права власності форма власності: приватна, розмір частки: 1/1, за номером НОМЕР_3, відділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером НОМЕР_4 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у зв'язку з тим, що надана копія рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.12.2014 року по справі № 201/14926/14ц та копія рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.02.2015 року не містять в резолютивних частинах рішення про скасування рішення державного реєстратор, що не відповідає приписам пункту 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 року №3502/5.

При вирішенні даного спору, суд виходить з наступного.

Так, Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень (далі - реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (ч.1 ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 р. № 1952-IV (далі - Закон №1952).

Згідно абз.1 ч.5 ст.3 Закону № 1952 державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв.

У відповідності до п.2 ч.2 ст.9 Закону № 1952 державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Згідно з п.2.6. Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 року №3502/5, для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

При цьому, відповідно до п. 2. ст. 26 Закону №1952 у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Так, запис у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № НОМЕР_3 було внесено на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_2, виданого на ім'я ОСОБА_5 20 червня 2013 року.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.02.2015 року по справі № 201/14926/14ц було визнано незаконним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 20 червня 2013 року № НОМЕР_2 на квартиру № АДРЕСА_1.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Таким чином, оскільки рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області було визнано незаконним свідоцтво про право власності, на підставі якого було внесено реєстраційний запис (документу, на підставі якого проведено державну реєстрацію прав), то Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції було протиправно винесено рішення щодо відмови у внесенні запису про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Щодо позовних вимог зобов'язати Реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області здійснити на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.12.2014 року по справі № 201/14926/14ц та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2015 року, реєстрацію права власності на квартири АДРЕСА_1 загальною площею 53.7 кв.м., житловою площею 33.1 кв.м. за ОСОБА_2, суд зазначає наступне.

Згідно норм Закону №1952 саме відповідний орган виконавчої влади (яким у даному випадку є відповідач) наділений повноваженнями щодо внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування. І втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з внесенням записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до Рекомендацій № К(80)2 щодо здійснення дискреційних повноважень адміністративними органами, прийнята Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.80 термін "дискреційне повноваження" означає повноваження, яке надає адміністративному органу певний ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке буде найбільш прийнятним.

Отже, дискреційними є повноваження, які залишають державному органу чи його посадовій особі свободу розсуду після з'ясування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Також суд звертає увагу позивача, що він не звертався до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції з питанням про реєстрацію права власності на вказану квартиру за ОСОБА_2.

Таким чином, суд вважає можливим лише зобов'язати відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпропетровського міського управління юстиції повторно розглянути питання про внесення запису про скасування державної реєстрації права власності, форма власності: приватна, розмір частки 1/1, за номером НОМЕР_3 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером НОМЕР_4 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З урахуванням висновків суду викладених вище, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснено відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпропетровського міського управління юстиції, державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління Дніпропетровської області Колесник Інги Миколаївни про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області про відмову у внесенні запису про скасування державної реєстрації права на вказане домоволодіння від 20 травня 2015 року за номером № НОМЕР_5, а саме квартири АДРЕСА_1 загальною площею 53.7 кв.м., житловою площею 33.1 кв.м.

Зобов'язати відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпропетровського міського управління юстиції повторно розглянути питання про внесення запису про скасування державної реєстрації права власності, форма власності: приватна, розмір частки 1/1, за номером НОМЕР_3 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером НОМЕР_4 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) 73 (сімдесят три) гривні 08 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко