Справа № 809/3227/4
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2016-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2016 року м. Київ К/800/10964/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року у справі за позовом управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області до Відкритого акціонерного товариства «Галицька сільгоспхімія» про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області звернулось до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Галицька сільгоспхімія» про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за період з 1 січня 2009 року по 31 грудня 2012 року в сумі 1856 грн. 81 коп.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2014 року позов задоволено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року скасовано постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2014 року, а позов залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду апеляційної інстанції з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач з вимогами про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за період з 1 січня 2009 року по 31 грудня 2012 року, звернувся до суду у жовтні 2014 року, вимогу про відшкодування вказаних витрат до відповідача надіслав у вересні 2014 року.

Залишаючи позов без розгляду з підстав пропуску встановленого ч. 2 ст. 99 КАС України строку звернення до суду, суд апеляційної інстанції виходив з того, що на правовідносини зі стягнення витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, поширюються положення ст. 99 КАС України, оскільки зазначені витрати не є недоїмкою зі страхових внесків, на яку строк давності не поширюється. Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що поважних причин пропуску строку звернення до суду позивачем не наведено.

Повністю погодитися з висновками суду апеляційної інстанції не можна з таких підстав.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Всупереч вищенаведеній нормі закону висновки суду апеляційної інстанції зроблені без повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, до того ж не ґрунтуються на законі.

Згідно ч. 1 ст. 99 КАС України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 1 ст. 100 КАС України (у редакції, чинній на час розгляду справи судом) адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2013 року (справа № 21-389а13) зазначив, що виходячи зі змісту ст. 99 КАС України строк звернення до адміністративного суду з позовом як різновид строку позовної давності та наслідки його пропущення, встановлені ч. 1 ст. 100 цього Кодексу, могли застосовуватися судом лише у випадку, коли мало місце порушення прав, свобод чи інтересів особи.

Однак, скасовуючи постанову суду першої інстанції та залишаючи позовні вимоги управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області без розгляду, суд апеляційної інстанції вищенаведеного не врахував та належним чином не з'ясував чи були порушені права, свободи чи інтереси позивача.

Не можна безспірно погодитися з висновками суду апеляційної інстанції про те, що заборгованість перед органами Пенсійного фонду з відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій та недоїмка зі сплати страхових внесків не є тотожними поняттями, та що звертаючись до суду з позовами про стягнення заборгованості зі сплати витрат на виплату та доставку пенсій, пенсійні органи повинні керуватися вимогами ст. 99 КАС України.

Так, за змістом ч.1 ст.244-2 КАС України висновок суду щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Проте суд апеляційної інстанції не врахував правової позиції Верховного Суду України, висловленої з цього приводу в постанові від 7 квітня 2015 року (справа № 21-113а15) та в порушення вимог ст. 244-2 КАС України не навів мотивів чому відступив від такої позиції.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно ч. 1 ст. 227 цього Кодексу підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

За таких обставин, коли судом апеляційної інстанції допущено порушення вищезазначених норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, та призвели до передчасного постановлення оскаржуваної ухвали, судове рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню на підставі ст. 227 КАС України з направленням справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області задовольнити частково.

Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Тракало

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк