Справа № 826/7944/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2016-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

15 січня 2016 року №826/7944/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
додержавної податкової інспекції у Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08.12.2014 №,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до державної податкової інспекції у Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08.12.2014 №.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що при подачі податкової декларації про майновий стан і доходи за 2011 рік нею зазначено помилку у розділі ІІ сума податку, яка підлягає сплаті платником податку самостійно 40 583,82 грн. (колонка 5), тоді як вказана сума мала дорівнювати 0,00 грн., оскільки позивачем не отримано будь-яких інших доходів, крім заробітної плати у розмірі 270 000,00 грн. Після виявлення вказаної помилки позивачем у подано 22.03.2012 уточнюючу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2011 рік, в якій вказана помилка виправлена, з огляду на позивачем наголошено, що жодної недоплати до бюджету не було, а у контролюючого органу були відсутні підстави для винесення оскаржуваного рішення.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши про правомірність оскаржуваного рішення, прийнятого у межах та на підставі наявних у контролюючого органу повноважень, оскільки уточнюючи розрахунок податкових зобов'язань подано позивачем лише 22.03.2012, тобто з пропуском законодавчо встановлених строків сплати узгодженої суми податкових зобов'язань.

Розгляд справи №826/7944/15 здійснено у порядку письмового провадження на підставі положень частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві проведено перевірку своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб фізичної особи ОСОБА_1, якою встановлено порушення пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України в частині несвоєчасної сплати узгодженої суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, а саме:

- сума боргу 40 583,82 грн., фактично сплачено 22.03.2012, кількість днів затримки 32, розмір штрафних санкцій 8 116,76 грн.;

- сума боргу 12,50 грн., фактично сплачено 24.10.2013, кількість днів затримки 470, розмір штрафних санкцій 2,50 грн.;

- сума боргу 12,50 грн., фактично сплачено 24.10.2013, кількість днів затримки 436, розмір штрафних санкцій 2,50 грн.;

- сума боргу 12,50 грн., фактично сплачено 24.10.2013, кількість днів затримки 344, розмір штрафних санкцій 2,50 грн.

На підставі викладеного, державною податковою інспекцією у Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві складено акт від 26.11.2014 №3122/26531704/НОМЕР_1 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.12.2014 №, яким ОСОБА_1 зобов'язано сплатити штраф у розмірі 8 124,26 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

ОСОБА_1 06.02.2012 (що підтверджується штампом вхідної кореспонденції відповідача) подано до державної податкової інспекції у Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві звітну податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2011 рік, згідно з якою у розділі ІІ задекларовано суму загального річного оподатковуваного доходу в розмірі 270 000,00 грн. (колонка 3), утриманий податок 42 163,91 грн. (колонка 4) та сума податку, яка підлягає сплаті платником податку самостійно 40 583, 82 грн. (колонка 5).

Надалі, ОСОБА_1 22.03.2012 (що підтверджується штампом вхідної кореспонденції відповідача) подано до державної податкової інспекції у Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві уточнюючу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2011 рік, згідно з якою у розділі ІІ декларації зазначено суму податку, яка підлягає сплаті платником податку самостійно, яка складає «-» (колонка 5), а у розділі VI розрахунок податкових зобов'язань у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок у рядку 16.02 зазначено, що розрахунки здійснено у зв'язку з виправленням помилки, а саме: зменшення суми, яка підлягала перерахуванню до бюджету, у розмірі 40 583,82 грн.

У відповідності до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету (пункт 54.2 статті 54 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу (підпункт 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України).

При цьому, фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації (пункт 179.7 статті 179 Податкового кодексу України).

Як вбачається зі змісту акту перевірки та оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, до позивача застосовано штрафні санкції у відповідності до положень статті 126 Податкового кодексу України у розмірі 20%.

Так, приписами статті 126 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Таким чином, штрафні санкції, визначені положеннями статті 126 Податкового кодексу України, застосовуються до платників податку у разі несплати ними узгодженої суми грошового зобов'язання.

Натомість, як було зазначено вище, позивачем у межах граничного строку подання декларації про майновий стан і доходи за 2011 рік (01.05.2012) подано уточнюючу декларацію за той самий період (22.03.2012), якою уточнено податкові зобов'язання останнього шляхом їхнього зменшення до нульового показника, що здійснено у порядку пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України.

У відповідності до пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті: а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку; б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

З огляду на наведені положення податкового законодавства вбачається, що платник податків наділений правом на подання уточнюючої декларації у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу). Проте, встановлений останнім факт заниження податкових зобов'язань минулих періодів має за собою наслідок у вигляді штрафу у розмірі трьох відсотків від такої суми (пункт «а») або у розмірі п'яти відсотків від такої суми (пункт «б»), що визначено приписами пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України.

Разом з тим, якщо до закінчення граничного строку подання декларації платником податків буде подано нову декларацію з виправленими показниками за такий самий звітний період, вищезазначені штрафні санкції до таких платників не застосовуються.

Позивачем уточнюючу декларацію за 2011 рік подано до контролюючого органу 22.03.2012, тобто до закінчення граничного строку подання декларації за звітний період, а саме до 1 травня 2012 року.

При цьому названою декларацією уточнено податкові зобов'язання останнього шляхом їхнього зменшення до нульового показника, що здійснено у порядку пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України.

Доказів не визнання відповідної уточнюючої декларації податковою звітністю контролюючим органом суду не надано, а під час судового розгляду справи таких аргументів наведено не було.

Разом з тим, оскаржуваним податковим повідомленням-рішення від 08.12.2014 № ОСОБА_1 нараховано штраф у розмірі 8 116,76 грн., який розрахований із суми грошового зобов'язання 40 583,82 грн., яке як податкове зобов'язання згідно уточнюючої декларації від 22.03.2012 не визначено.

При цьому, відповідачем не наведено суду правових та фактичних підстав для визначення позивачеві відповідних штрафних санкцій.

Отже, з урахуванням того, що позивачем у спірних правовідносинах не здійснено порушення, відповідальність за яке передбачена положеннями статті 126 Податкового кодексу України, а уточнююча декларація про майновий стан і доходи за 2011 рік подана у межах граничного строку подання декларації за вказаний період, у відповідача були відсутні підстави для накладення на ОСОБА_1 штрафних санкцій у відповідності до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 08.12.2014 № в частині суми боргу у розмірі 40 583,82 грн., внаслідок чого накладено штраф у розмірі 8 116,76 грн.

У свою чергу, накладення відповідачем штрафних санкцій на решту суму заборгованості (сума боргу 12,50 грн., фактично сплачено 24.10.2013, кількість днів затримки 470, розмір штрафних санкцій 2,50 грн.; сума боргу 12,50 грн., фактично сплачено 24.10.2013, кількість днів затримки 436, розмір штрафних санкцій 2,50 грн.; сума боргу 12,50 грн., фактично сплачено 24.10.2013, кількість днів затримки 344, розмір штрафних санкцій 2,50 грн.), що також враховано відповідачем при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, позивачем у межах розглядуваного спору не оскаржується, відтак, виходячи із заявлених підстав позову, вказане судом не досліджується.

Беручи до уваги викладене вище, суд дійшов до висновку про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 08.12.2014 № в частині зобов'язання ОСОБА_1 сплатити штраф у розмірі 8 116,76 грн. В іншій частині позовних вимог суд дійшов до висновку про відмову у його задоволенні.

Окремо суд зазначає, що згідно з пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу (1095 днів), платник податків має право оскаржити у суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Відтак, позивачем строк звернення з даним позовом до суду не пропущено і підстави для вирішення питання про визнання причин його пропуску поважними відсутні.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 08.12.2014 № в частині зобов'язання ОСОБА_1 сплатити штраф у розмірі 8 116,76 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.