Справа № 804/8040/13-а
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2016-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 січня 2016 рокусправа № 804/8040/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Уханенка С.А. Богданенка І.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2013 року у справі №804/8040/13-а

за позовом Державного підприємства «Виробниче об'єднання «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів

про визнання протиправними дій та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2013 року адміністративний позов Державного підприємства «Виробниче об'єднання «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів про визнання протиправними дій та скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено частково.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів від 04.03.2013 р. №. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.

Позивач своїм правом на апеляційне оскарження не скористався і не оскаржив рішення суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог. У разі часткового оскарження судового рішення, суд апеляційної інстанції не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Апеляційна скарга Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів вмотивана тим, що постанова Дніпропетровського окружного суду від 22.08.2013 р. по справі №804/8040/13-а винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права в частині визнання податкового повідомлення-рішення протиправним, що є підставою для її скасування та ухвалення нового рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах оскарження та доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, в період з 24.01.2013 року по 13.02.2013 р. на підставі направлень від 23.01.2013р. №36/14 та №37/14, наказу від 23.01.2013р. №48, уповноваженими особами СДПІ по роботі з ВПП у м.Дніпропетровську була проведена документальна позапланова виїзна перевірка правомірності нарахування ДП "ВО ПМЗ ім.О.М. Макарова" () бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку у сумі 1900000грн., відображених у податковій декларації з ПДВ, поданій за відповідний звітний (податковий) період, листопад 2012 р. (вх. № від 20.12.2012 р. з урахуванням уточнюючого розрахунку № від 27.12.2012 р.), згідно із затвердженим планом перевірки, наведеним у додатку 1 до акту.

За результатами перевірки 18.02.2013р. складено Акт №100/14-0-14308368 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування ДП "ВО ПМЗ ім.О.М. Макарова" () від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за жовтень 2012 року та бюджетного відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок платника у банку за листопад 2012 року".

В акті перевірки зафіксовано наступні порушення:

- на порушення п.185.1 ст.185, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.4, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України (далі - ПК України) завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту за жовтень 2012 р. на 30983грн. та за листопад 2012 р. на 131819грн., що призвело до завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду декларації з ПДВ за листопад 2012 р. на суму 30383грн.;

- на порушення п.200.4 ст.200 ПК України з врахування термінів давності, визначених ст.102 р. ІІ ПК України, підприємством ДП "ВО ПМЗ ім.О.М. Макарова" завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду декларації з ПДВ за листопад 2012 року на суму 516287грн.;

- на порушення п.46.5 ст.46, п.50.1 ст.50, п.187.8 ст.187 , п.198.2 ст.198 ПК України завищено показник у рядку 12.3 Декларації за листопад 2012 року;

- на порушення п.46.5 ст.46, 201.15 ст.201 ПК України та пп.14.5 п.14, п.20 розділу ІІІ Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25.11.2011 р. №1492 та пп.11.3, 11.6 п.11 Порядку ведення реєстру виданих та отриманих податкових накладних, затвердженого наказом ДПА України від 24.12.2010 р. №1102, підприємством ДП "ВО ПМЗ ім.О.М. Макарова" порушено порядок ведення податкового обліку в частині невірного заповнення реєстру виданих та отриманих накладних за листопад 2012 року та невірного заповнення додатку 5 та додатку 8 до декларації з ПДВ за листопад 2012 року (а.137-138 Акту перевірки, а.с.157 т.1).

На підставі вказаного акту перевірки, 04.03.2013р. відповідачем за результатами перевірки прийняте податкове повідомлення-рішення №.

Згідно прийнятого податкового повідомлення-рішення відповідачем за порушення п.185.1 ст.185, п.198.2, 198.3, 198.6 ст.198, п.200.4 ст.200 з врахуванням термінів давності, визначених статтею 102 розділу та пунктів 201.4, 201.10 ст.201 ПК України ДП "ВО ПМЗ ім.О.М. Макарова" зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ у розмірі 679809,00грн., у тому числі:

- на 30983,00грн. - по декларації з ПДВ за жовтень 2012 року від 20.11.2012 р. №;

- на 648106,00грн. - по декларації з ПДВ за листопад 2012 року від 20.12.2012 р. № (а.с.200 т.1).

Правомірність та обґрунтованість податкового повідомлення-рішення, прийнятого на підставі акту перевірки, є предметом спору, переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги позивача у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську Державної податкової служби від 04.03.2013 р. № в частині зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість на 679089,00грн. не відповідає вимогам п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки винесені відповідачем на підставі, у межах повноважень, але не у спосіб, передбачений законодавством та без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що Державне підприємство "Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова" зареєстровано 16.08.1993 р., включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за ідентифікаційним кодом 14308368 та перебуває на обліку в Спеціалізованій державній податковій інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Дніпропетровську Державної податкової служби України.

В перевіряємий період позивач мав взаємовідносини з ТОВ "Фірма "Хотей", ТОВ "Промислова група "Фапром", ТОВ "Ферріт-Д", ТОВ "Санті", ТОВ "Ангстрем Континенталь", ТОВ "ВК "Віконні системи", які на дату господарської операції були зареєстровані в якості платника ПДВ за відповідними свідоцтвами, та були внесені до державного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що відповідно до ч. 2 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, а тому до правовідносин, які виникли у цій справі, слід застосовувати норми законів, які діяли на момент виникнення правовідносин, тобто Закон України "Про податок на додану вартість" (в редакції чинній на момент спірних відносин) та норми Податкового кодексу України, виходячи з того, що перевірка позивача податковим органом здійснена у лютому 2013 року.

Як визначено п. 1.7 ст.1 ЗУ «Про податок на додану вартість», який діяв на момент виникнення у позивача формування податкового кредиту, податковий кредит - сума, на яку платник має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Із аналізу положень статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" випливає, що підставою для формування податкового кредиту є наявність у платника податку - покупця належно оформленої податкової накладної, яка видається платником податку, що поставляє товари (роботи, послуги), на підтвердження здійснення такої поставки. Тобто, Закон України "Про податок на додану вартість" пов'язує виникнення у платника податку на додану вартість права на включення сплачених ним сум податку до податкового кредиту із фактичним виконанням робіт (послуг) чи поставкою товарів, у ціні яких цей податок сплачений.

За приписами п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно п.п. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 цього Закону сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно п.п. 198.1, 198.6 ст. 198 ПК України, який набрав чинності з 01.01.2011 року, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Як вбачається з матеріалів справи на момент накопичення залишку від'ємного значення за листопад 2012 р. у розмірі 516287,00грн., який визначається у рядку 24 декларацій ПДВ за попередні звітні періоди відповідно до умов договорів, факт оплати не наступив, але на підставі виникнення податкового зобов'язання, позивачу його контрагентами ТОВ "Фірма "Хотей", ТОВ "Промислова група "Фапром", ТОВ "Ферріт-Д", ТОВ "Санті", ТОВ "Ангстрем Континенталь", ТОВ "ВК "Віконні системи" виставлялися податкові накладні.

Відповідач не навів правомірних доводів в акті №100/14-0-14308368 від 18.02.2013 р. та в податковому повідомленні-рішенні № від 04.03.2013 р., на підставі яких документів та нормативних актів застосовано позивачу до рядка 24 податкової декларації за листопад 2012 року термін позовної давності строком 1095 днів на суму 516287,00грн.

Судом апеляційної інстанції вірно зазначено, що поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету, зокрема порядок формування податкового кредиту, було визначено Законом України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 № 168/97-ВР (чинним на час виникнення спірних відносин).

Даним Законом не передбачено строків давності, які б обмежували право платника податку на додану вартість на податковий кредит.

В силу вимог п.п.7.2.3, п.п. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" підставою для нарахування податкового кредиту є податкова накладна, яка видається платником податку, який поставляє товари (послуги). Податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця. Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом.

Матеріалами справи підтверджується, що формування податкового кредиту Державним підприємством «Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод ім.. О.М. Макарова» відбувалося на підставі податкових накладних, виданої платником податку на додану вартість, яка має силу податкового і одночасно розрахункового документу та підтверджує факт вчинення підприємством господарської операції, що є об'єктом оподаткування, відсутність у законі обмежень щодо строку давності на відображення податкового кредиту у податковому обліку, тобто формування платником податку на додану вартість податкового кредиту не у періоді, коли виникло таке право, само по собі не може бути підставою для позбавлення такого платника права на податковий кредит. Тим більше, як підтверджується платіжними дорученнями вся сума була сплачена у межах строку і заявлена на відшкодування.

Згідно ст. 200 Податкового кодексу України (далі Кодекс) сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному і відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного і (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200 Кодексу, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (пункт 200.3 статті 200 Кодексу).

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 статті 200 Кодексу, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг) або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Разом з тим Кодексом не передбачено можливості позбавлення права таких осіб на формування податкового кредиту на підставі відсутності у них права на бюджетне відшкодування.

Пунктом 200.5 ст. 200 Податкового кодексу України передбачено, що не мають права на отримання бюджетного відшкодування, зокрема, особи, які мали обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів). Згідно із підпунктом 4.6.6 пункту 4.6 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 25.01.2011 р. № 41, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.02.2011р. за № 197/18935, залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (відображається у рядку 24 декларації поточного звітного (податкового) періоду та переноситься до рядка 21.2 декларації наступного звітного (податкового) періоду).

Таким чином, за підприємствами зберігається право на використання накопиченого ними податкового кредиту у майбутньому, зокрема в рахунок погашення платежів з ПДВ наступних податкових періодів (рядок 23.2 декларації) чи в рахунок податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 декларації).

Платник податку, який не мав права на бюджетне відшкодування через відсутність оподатковуваних поставок, має право в рядку 24 податкової декларації з ПДВ відображати залишок від'ємного значення податку, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду та з дати виникнення якого минуло 1095 днів, до повного його погашення або шляхом нарахування податкових зобов'язань, або шляхом отримання права на бюджетне відшкодування.

Враховуючи вищевикладені норми законодавства, судом першої інстанції було вірно вказано на те, що позивач мав всі належні права на зменшення податкового кредиту у рядку 24 декларації ПДВ за листопад 2012 року на 516287,00грн., скільки позовна давність на цей рядок не розповсюджується, у зв'язку з тим, що за позивачем зберігається право на використання накопиченого податкового кредиту у майбутньому, зокрема в рахунок погашення платежів з ПДВ наступних податкових періодів (рядок 23.2 декларації) чи в рахунок податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 декларації).

Отже, виходячи з аналізу вищевикладених обставин справи, колегія суддів вважає, що у діях платника податків (позивача) немає порушень тих норм законів, на які посилається відповідач і приходить до висновку, що твердження податкового органу про наявність таких порушень ґрунтуються на припущеннях та належним чином не доведені, доводи відповідача не ґрунтуються на законі та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

З огляду на викладене, колегія суддів робить висновок про те, податкове повідомлення-рішення від 04.03.2013 р. № є цілком протиправними, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Проаналізувавши дані обставини справи та правовідносини, що їм відповідають, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги Державного підприємства «Виробниче об'єднання «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» підлягають частковому задоволенню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції викладене достатньо повно, обґрунтовано та мотивовано з посиланням на конкретні пункти законів України, які регулюють спірні правовідносини, що свідчить про відсутність підстав для його скасування.

З огляду на встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи та обрану правову позицію, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ч.1 ст.198, ст.200, ст. 205, ст.206, ч.2 ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко