Справа № 804/7906/15
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2016-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 січня 2016 рокусправа № 804/7906/15
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Щербака А.А.

суддів: Головко О.В. Суховарова А.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ТФС «Дніпрооблоптторг» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2015р. у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ТФС «Дніпрооблоптторг» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу та податного повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ПрАТ «ТФС «Дніпрооблоптторг» звернулось з позовом до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування наказу від 29.01.2015 № 114 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки» та повідомлення від 29.01.2015 № 20 як таких, що не відповідають вимогам діючого законодавства;

Про скасування акту № 8/22-05/01880993 від 10.02.2015 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ПрАТ «ТСФ «Дніпрооблопттрогр» з питань правильності нарахування орендної плати за земельні ділянки, розташовані на території Жовтневого району за період з 01.01.2012 по 31.12.2014» як такого, що складений безпідставно;

Про визнання протиправним та скасування в повному обсязі податкового повідомлення-рішення від 26.02.2015 № , винесеного Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2015р. в задоволенні позову відмовлено.

Позивачем подано апеляційну скаргу, просить оскаржену постанову скасувати, позов задовольнити, скасувати наказ від 29.01.2015 № 114 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки» та повідомлення від 29.01.2015 № 20 як таких, що не відповідають вимогам діючого законодавства та визнати протиправним та скасувати в повному обсязі податкове повідомлення-рішення від 26.02.2015 № .

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги доводи позивача про те, що позивачем порушено вимоги Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 щодо мораторію на проведення перевірки підприємств з обсягом доходу до 20 млн. грн. за попередній календарний рік.

Також зазначено, що відповідачем було порушено п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України - несвоєчасно надіслано повідомлення про проведення документальної позапланової перевірки.

Крім того, зазначено, що відповідачем в порушення п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України неправомірно визначено грошове зобов'язання з орендної плати за 2012 рік після закінчення 1095 дня з граничного строку подання податкової декларації.

Представники позивача апеляційну скаргу підтримали.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як встановлено судом першої інстанції, 29.01.2015 Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області винесено наказ № 114 Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Приватного акціонерного товариства «ТСФ «Дніпрооблопттрогр», за період з 01.01.2012 по 31.12.2014.

На підставі наказу винесено повідомлення від 29.01.2015 № 20.

За результатами перевірки складено акт № 8/22-05-01880993 від 10.02.2015, на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.02.2015 № яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з орендної плати за основним платежем на 1 109 011,44грн. за штрафними санкціями на 277 252,86грн.

Актом перевірки встановлено порушення пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижена орендна плата за період з 01.01.2012 по 31.12.2014 за земельні ділянки, розташовані на території Жовтневого району, на загальну суму 1 109 011,44 грн.

Порушення законодавства позивачем обґрунтовані в акті перевірки тим, що Приватне акціонерне товариство «ТСФ «Дніпрооблопттрогр» здійснило сплату орендної плати за земельну ділянку по договору оренди від 14.08.2004 земельної ділянки площею 2,9554 га, кадастровий номер :03:054:0016, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, пр-т Праці, 9, без урахування положень ст. 288 Податкового кодексу України, відповідно до яких розмір орендної плати за земельні ділянки не може бути меншим, ніж трикратний розмір земельного податку.

Також судом першої інстанції було встановлено, що 14.08.2004 між позивачем та Дніпропетровською міською радою (Орендодавець) було укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,1008 га, кадастровий номер :03:054:0005, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, пр-т Праці, 9.

14.08.2004 між позивачем та Дніпропетровською міською радою (Орендодавець) укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,9554 га, кадастровий номер :03:054:0016, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, пр-т Праці, 9.

Відповідно до п. 4.1 розділу 4 договорів річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 1 % від нормативної грошової оцінки та дорівнює розміру земельного податку. Згідно п. 4.7 договорів розмір орендної плати переглядається в разі зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції та в інших випадках, передбачених законом.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2013 по справі № 17/5005/17116/2011 внесено зміни до договору оренди земельної ділянки від 14.08.2004 укладеного між Дніпропетровською міською радою та позивачем щодо земельної ділянки площею 2,9554 га, кадастровий номер :03:054:0016,зокрема, «п. 4.2 річна орендна плата за земельну ділянку на момент внесення змін до договору встановлюється у грошовій формі (у гривнях) у розмірі 1 271 475,14 грн. Річна орендна плата не є сталою та може змінюватися у разі зміни нормативно грошової оцінки земельної ділянки та обчислюється відповідно до Податкового кодексу України у трьохкратному розмірі земельного податку, що встановлюється цим кодексом.»

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.04.2013 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2013 по справі № 17/5005/17116/2011 залишено без змін.

Відмовляючи в задоволення позову, суд першої інстанції зазначив, що нормами Податкового кодексу України законодавець визначив нижню граничну межу річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки, незалежно від того, чи співпадає її розмір із визначеним в договорі, в той час як позивачем здійснювались нарахування та сплата орендної плати за земельні ділянки відповідно до умов укладеного договору оренди без урахування положень Податкового кодексу України про встановлення розміру орендної плати.

Також суд першої інстанції зазначив, що процедурні порушення при винесенні податкового повідомлення-рішення та недоліки оформлення не є підставою для його скасування, оскільки не нівелюють порушень податкового законодавства, допущених платником податку.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується з наступних підстав.

Доводи позивача стосовно відсутності необхідності сплати орендної плати в розмірі, визначеному Податковим кодексом України, з підстав не внесення змін до укладеного договору оренди, вірно не було враховано судом першої інстанції, оскільки не відповідають вимогам пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України.

Вірними є висновки суду першої інстанції стосовно того, що умови договорів не можуть суперечити вимогам чинного законодавства.

Підприємством здійснюється користування земельною ділянкою. Таким чином, незважаючи на не внесення змін до укладеного договору оренди, орендарю належить сплачувати орендну плату в розмірі, встановленому законодавством. При цьому, законодавством встановлена нижня гранична межа річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки, незалежно від того, чи співпадає її розмір із визначеним в договорі.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає помилковими.

Законом України N 71-VIII від 28.12.2014 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Проте, відповідачем було проведено перевірку за період з 01.01.2012, тобто не лише за попередній фінансовий рік.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, на час прийняття спірного наказу про проведення перевірки, підприємством не було подано декларацію по податку на прибуток за попередній 2014 рік.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення відповідачем п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України - несвоєчасно надіслано повідомлення про проведення документальної позапланової перевірки, то зазначені обставини не можуть бути підставою для скасування наказу про проведення перевірки.

Колегія суддів бере до уваги те, що дії відповідача по проведенню перевірки позивачем не оскаржені, а відповідно ч. 4 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що повідомлення про проведення перевірки від 29.01.2015 № 20 не є рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, тому позовна вимога про його скасування не підлягає задоволенню.

Крім того, колегія суддів бере до уваги те, що відповідачем було проведено перевірку підприємства з питань правильності нарахування орендної плати за земельні ділянки.

Під час розгляду справу як в суді першої інстанції так і під час розгляду апеляційної скарги позивач скористався правом надавати суду докази та брати участь у досліджені доказів.

Представниками позивача не було надано доказів на спростування висновків податкового органу про порушення позивачем податкового законодавства, що підтверджує правильність висновків суду першої інстанції про те, що процедурні порушення податкового органу при призначенні перевірки не нівелюють порушень податкового законодавства, допущених платником податків.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно порушення п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно п 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України, податкова декларація з плати за землю подається не пізніше 20 лютого поточного року.

Акт перевірки №8/22-05-01880993 було складено 10 лютого 2015року, тобто в межах строку 1095 днів. Проте, підприємством 18 лютого 2015 року було подано заперечення на зазначений акт, які було розглянуто 25 лютого 2015року.

Спірне податкове повідомлення-рішення було прийнято 26 лютого 2015року.

У відповідності до п. 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

За таких обставин, строк давності по нарахуванню зобов'язань платнику податків за актом №8/22-05-01880993 від 10 лютого 2015року станом на дату прийняття оскарженого податкового повідомлення-рішення не минув.

Таким чином, оскаржене податкове повідомлення-рішення відповідає критеріям оцінки рішень суб'єкта владних повноважень, передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України.

З огляду на викладене, підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ТФС «Дніпрооблоптторг» залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2015р. у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ТФС «Дніпрооблоптторг» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу та податного повідомлення-рішення залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст. 212 КАС України до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.А. Щербак

Суддя: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров