Справа № 826/17924/13-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2016-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" січня 2016 р. м. Київ К/800/39146/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Калашнікової О.В.,

Суддів: Васильченко Н.В.,

Леонтович К.Г.

секретар судового засідання - Маджар О.М.

за участю

представника позивача - Копейка Г.І.

представника відповідача - Вільгельм А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2014 року у справі № 826/17924/13-а за позовом дочірнього підприємства "Універсал" до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві про визнання протиправними дій відповідача та протиправними і скасування його рішень, -

в с т а н о в и л а:

Дочірнє підприємство "Універсал" звернулось в суд з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві, в якому просило: визнати протиправними дії з проведення перевірки на предмет дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, результати якої оформлені актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 25.10.2013 року; визнати протиправним та скасувати припис від 25.10.2013 року про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; визнати протиправними та скасувати постанови від 01.11.2013 року № 509/13/7/26-61/0111/03, № 508/13/7/26-62/0111/03, № 507/13/7/26-63/0111/03, № 506/13/7/26-64/0111/03 про накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Позовні вимоги мотивовано тим, що дії щодо проведення перевірки та оскаржувані припис і постанови відповідача є протиправними, оскільки суперечать чинному законодавству та, як наслідок, порушують права та інтереси позивача.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 січня 2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано, позов задоволено: визнано протиправними дії з проведення перевірки ДП "Універсал" на предмет дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, результати якої оформлені актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 25.10.2013 року; визнано протиправним та скасовано припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 25.10.2013 року; визнано протиправною та скасовано постанову № 506/13/7/26-64/0111/03 від 01.11.2013 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності; визнано протиправною та скасовано постанову № 507/13/7/26-63/0111/03 від 01.11.2013 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності; визнано протиправною та скасовано постанову № 508/13/7/26-62/0111/03 від 01.11.2013 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності; визнано протиправною та скасовано постанову від 01.11.2013 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Не погоджуючись з оскаржуваним судовим рішенням, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві проведено позапланову перевірку торгівельного комплексу з побутовими та офісними приміщеннями позивача, розташованого за адресою: місто Київ, вул. Попудренка, 7, за результатами якої складено акт від 25.10.2013 року.

Згідно з вказаним актом встановлено, що торгівельний комплекс введений в експлуатацію на підставі декларації від 12.04.2012 року № КВ9 про готовність об'єкта до експлуатації після виконання робіт із реконструкції з прибудовою існуючої будівлі з торгівельно-побутовими та офісними приміщеннями. Після введення в експлуатацію торгівельного комплексу позивачем виконано будівельні роботи з реконструкції шляхом зміни планування площ торгівельних приміщень та влаштування додаткових двох вхідних груп без документів, які надають право на виконання таких робіт, чим порушено частину першу статті 34, статтю 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". Торгівельний комплекс, який відноситься до ІІ категорії складності (відповідно до проектної документації), експлуатується без прийняття в експлуатацію, чим порушено частину восьму статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". Замовником не проінформовано місцевий орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, органи пожежної та техногенної безпеки про початок виконання будівельних робіт у визначений законодавством строк, чим порушено частину одинадцяту статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та пункт 14 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 461. Одна із вхідних груп торгівельного комплексу не облаштована відповідними засобами для вільного доступу людей з обмеженими фізичними можливостями, чим порушено ДБН 2.2-17:2006 "Будинки і споруди. Доступність будинків і споруд для маломобільних груп населення".

У зв'язку з виявленими порушеннями 25.10.2013 року відповідачем складено припис, яким заборонено експлуатацію торгівельного комплексу, починаючи із 25.10.2013 року та зобов'язано позивача у строк до 06.12.2013 року усунути виявлені у ході перевірки порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності, про що повідомити відповідача також у строк до 06.12.2013 року.

Крім того, 25.10.2013 року відповідачем складено протоколи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та прийнято оскаржувані постанови, якими позивача визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених абзацом 3 пункту 4, абзацом 3 пункту 6, пункту 9 частини другої, пункту 8 частини третьої статті 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", та застосовано штраф у загальному розмірі 150 257,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що перевірка проведена відповідачем в передбаченому законодавством порядку, а оскаржувані рішення прийняті правомірно, у зв'язку з допущенними позивачем порушеннями.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що в межах спірних відносин відповідач діяв всупереч положенням законодавства.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

ч. 1 ст. 10 Закону України "Про архітектурну діяльність", для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Держархбудінспекцією та її територіальними органами (далі - інспекції).

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням: 1) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції; 2) порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт (далі - загальні та (або) спеціальні журнали), виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи; 3) інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об'єкта будівництва.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції.

Підставами для проведення позапланової перевірки є: вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Судами встановлено, що перевірку торгівельного комплексу позивача проведено на вимогу прокуратури Дніпровського району міста Києва від 21 жовтня 2013 року № 29-11382вих13.

Дана перевірка проводилась на підставі і у відповідності до Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553.

Відповідно до п.п. 1, 2, 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 (також далі - Порядок № 553), цей Порядок визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності.

Посилання позивача на протиправність проведення позапланової перевірки об'єкту містобудування ІІ категорії складності, оскільки Порядком №553 визначено, що він застосовується при перевірці дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на об'єктах містобудування IV і V категорії складності, є безпідставними з огляду на наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.02.2012 р. № 148 внесені зміни до Порядку №553, а саме у тексті Порядку слова "господарська діяльність, пов'язана із створенням об'єктів будівництва" та "господарська діяльність, пов'язана із створенням об'єктів архітектури" у всіх відмінках замінено словами "господарська діяльність, пов'язана з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності "у відповідному відмінку.

Норми постанови Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 р. № 553 не дають підстав для висновку про те, що на даний час Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю позбавлена повноважень здійснювати заходи, спрямовані на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об'єктах всіх категорій складності.

В результаті внесення змін до Порядку №553 обмежені повноваження Інспекції лише щодо контролю за дотриманням ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до І-ІІІ категорії складності.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

У роз'ясненні Пленуму Верховного Суду України, яке міститься в Постанові від 01.11.1996 р. № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" (пункт 5) зазначено, що судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу, зокрема постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, накази та інструкції міністерств і відомств, підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Суд застосовує насамперед норми Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», а Порядок № 553, Порядок №244 та постанови КМ України в частині, яка відповідає спеціальному закону.

Частинами 4, 4-1 ст.41 Закону №3038- VI, передбачено, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації; проводити перевірку відповідності будівельних матеріалів, виробів і конструкцій, що використовуються під час будівництва об'єктів, вимогам державних стандартів, норм і правил згідно із законодавством.

Наведена норма прямо закріплює право посадових осіб проводити перевірку відповідності будівельних матеріалів, виробів і конструкцій, що використовуються під час будівництва об'єктів, вимогам державних стандартів, норм і правил згідно із законодавством без виключення з даного переліку об'єктів, які відносяться до І-ІІІ категорії складності.

Таким чином, суд вважає, що твердження представника позивача про відсутність у Інспекції повноважень здійснювати перевірку додержання вимог містобудівного законодавства на об'єктах І-ІІІ категорії складності є помилковим та суперечить ч.4, 4-1 ст.41 Закону №3038- VI.

Колегія суддів звертає увагу на лист Верховного Суду України від 01.05.2012 року «Висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду справ про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.237 КАС України за 2010-2011 рр.».

Відповідно, у п.10 даного Листа зазначено, що за змістом ст. 5,6,7,10 Закону України від 5 квітня 2007 року «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» порушення органом державного контролю (нагляду) вимог цього Закону щодо оформлення та надання суб'єкту господарювання повідомлення (направлення) про перевірку та посвідчення на здійснення перевірки є підставою для недопущення останнім посадових осіб органу до здійснення заходів державного нагляду (контролю). У разі невикористання суб'єктом господарювання цього права такі порушення не є безумовною підставою для скасування рішення органу державного контролю (нагляду), прийнятого на наслідками проведених заходів (Постанова Верховного Суду України від 19 вересня 2011 року №21-130а11).

В частині позовних вимог про скасування постанов від 01.11.2013 року № 509/13/7/26-61/0111/03, № 508/13/7/26-62/0111/03, № 507/13/7/26-63/0111/03, № 506/13/7/26-64/0111/03 про накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд. Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Також пунктами 2 та 11 Порядку № 553 передбачено право посадових осіб інспекцій під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю складати протоколи про вчинення правопорушень та акти перевірок, і накладати штрафи у межах повноважень, передбачених законом.

Згідно з пунктом 2 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1995 року № 244, справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності розглядаються Держархбудінспекцією та її територіальними органами (далі - інспекції); накладати штраф від імені інспекцій мають право керівник Держархбудінспекції та уповноважені ним його заступники, керівники територіальних органів Держархбудінспекції та їхні заступники у межах своїх повноважень.

Згідно з п.п. 2, 11, 12, 14, 18, 19 Порядку № 461, прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I - III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (далі - Інспекція) поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації (далі - декларація).

Датою прийняття в експлуатацію об'єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката.

Експлуатація об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється.

Замовник зобов'язаний протягом семи календарних днів з дня прийняття в експлуатацію об'єкта: поінформувати державні органи у сфері пожежної та техногенної безпеки про введення в експлуатацію об'єкта.

Замовник (його уповноважена особа) подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення до Інспекції два примірники декларації за формою згідно з додатком 1.

Замовник відповідно до закону відповідає за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про архітектурну діяльність", замовник - фізична або юридична особа, яка має у власності або у користуванні земельну ділянку, подала у встановленому законодавством порядку заяву (клопотання) щодо її забудови для здійснення будівництва або зміни (у тому числі шляхом знесення) об'єкта містобудування.

З викладених положень вбачається, що експлуатація закінчених будівництвом об'єктів дозволяється за умови прийняття таких об'єктів в експлуатацію уповноваженим на це органом.

Відповідно до положень Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", існує чотири види будівельних робіт - нове будівництво, реконструкція, реставрація та капітальний ремонт, на які необхідно розробляти проектну документацію, отримувати дозвільні документи та вводити в експлуатацію закінчені будівництвом об'єкти.

Єдиним уповноваженим органом, який видає дозвільні документи на початок будівельних робіт, контролює процес будівництва та приймає закінчені об'єкти в експлуатацію є інспекція державного архітектурно-будівельного контролю.

У матеріалах справи міститься копія декларації від 12 квітня 2012 року, якою підтверджується факт прийняття відповідачем в експлуатацію торгівельного комплексу після реконструкції з прибудовою існуючої будівлі з торгівельно-побутовими та офісними приміщеннями.

При цьому, як вірно встановлено судом першої інстанції, представником позивача не надано суду доказів на підтвердження прийняття в експлуатацію торгівельного комплексу після реконструкції шляхом зміни планування площ торгівельних приміщень та влаштування додаткових двох вхідних груп.

Згідно з роз'ясненням Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 01 липня 2006 року "Щодо трактування понять "реконструкція приміщень" та "прибудова", у додатку Б "Терміни та визначення" ДБН А.2.2-3-2004 "Склад, порядок розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва" подається визначення терміну "реконструкція": "Перебудова існуючих об'єктів виробничого та цивільного призначення, пов'язана з удосконаленням виробництва, підвищенням його техніко-економічного рівня та якості вироблюваної продукції, поліпшенням умов експлуатації та проживання, якості послуг, зміною основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність, функціональне призначення, геометричні розміри)".

Перепланування є складовою частиною реконструкції приміщення і відноситься до будівельних робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 34, ч. 1 ст. 36, ч.ч. 8, 11 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", замовник має право виконувати будівельні роботи після: 1) направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - органи державного архітектурно-будівельного контролю), - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування; 2) реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності; 3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I - III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Замовник зобов'язаний протягом семи календарних днів з дня прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта письмово поінформувати про це місцевий орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням об'єкта будівництва.

Відповідальність за вчинення правопорушень у сфері містобудівної діяльності передбачена Законом України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності".

Зокрема, відповідно до абзацу 3 п. 4, абзацу 3 п. 6, п. 9 ч. 2, п. 8 ч. 3 ст. 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення:

- виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт, а також наведення недостовірних даних у зазначеній декларації на об'єктах II категорії складності - у розмірі тридцяти шести мінімальних заробітних плат;

- експлуатація або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації чи акті готовності об'єкта до експлуатації: об'єктів II категорії складності - у розмірі сорока п'яти мінімальних заробітних плат;

- неподання чи несвоєчасне подання замовником інформації про передачу права на будівництво об'єкта іншому замовнику, зміну генерального підрядника чи підрядника, осіб, відповідальних за проведення авторського і технічного нагляду, відповідальних виконавців робіт, а також інформації про початок виконання підготовчих чи будівельних робіт та про введення в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта у випадках, коли подання такої інформації є обов'язковим згідно із законодавством, - у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Суб'єкти містобудування, які виконують будівельні роботи, несуть відповідальність у вигляді штрафу за виконання будівельних робіт з порушенням вимог будівельних норм, державних стандартів і правил або затверджених проектних рішень - у розмірі сорока п'яти мінімальних заробітних плат.

Відповідно до п.п. 4.3, 4.4 розділу 4 ДБНВ.2.2-17:2006 "Будинки і споруди. Доступність будинків і споруд для маломобільних груп населення", при проектуванні об'єктів, доступних для маломобільних груп населення, повинні бути забезпечені: доступність місць цільового відвідування і безперешкодність переміщення всередині будинків і споруд; безпека шляхів руху (у тому числі евакуаційних), а також місць проживання, обслуговування і прикладення праці; своєчасне отримання маломобільними групами населення повноцінної і якісної інформації, яка дозволяє орієнтуватися в просторі, використовувати обладнання (у тому числі для самообслуговування), отримувати послуги, брати участь у трудовому і навчальному процесах; зручність і комфорт середовища життєдіяльності.

Проектні рішення об'єктів, доступних для інвалідів, не повинні обмежувати умови життєдіяльності інших груп населення, а також ефективність експлуатації будинків. З цією метою слід проектувати адаптовані до потреб інвалідів універсальні елементи будинків і споруд, які використовуються усіма групами населення. Необхідність застосування спеціалізованих елементів, що враховують специфічні потреби інвалідів, установлюється завданням на проектування.

Згідно п.1 ч.6 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», суб'єкти містобудування несуть відповідальність у вигляді штрафу за невиконання приписів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил - у розмірі десяти мінімальних заробітних плат.

Таким чином, із системного аналізу вищезазначених норм законодавства, колегія суддів приходить до висновку про правомірність дій відповідача щодо проведення перевірки на предмет дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, а також відсутність підстав для визнання протиправними і скасування оскаржуваних припису та постанов.

Отже, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає вірними висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

За правилами ст.226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 220, 221, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві - задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2014 року - скасувати.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 січня 2014 року - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені КАС України.

Головуючий суддя

Судді: