Справа № 808/8920/15
Суддя: Горобцова Ярослава Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року о/об 12 год. 13 хв.Справа № 808/8920/15 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., за участю секретаря судового засідання Філоненко Ю.М.,

за участю:

представників позивача - Г.Д. Боцвін, Ю.В. Немерюк

представника відповідача - Ю.Т. Дяченко

розглянувши у місті Запоріжжі у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод «Перетворювач»

до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод «Перетворювач» (далі - позивач або ПАТ «ЗЗ «Перетворювач») до Державної податкової інспекції в Ленінському районі м.Запоріжжя Головного управління фіскальної служби у Запорізькій області (далі - відповідач або ДПІ в Ленінському районі м.Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Ленінському районі м.Запоріжжя Головного управління фіскальної служби у Запорізькій області від 27.11.2015 №001852202 форми «В-1», яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 148 140,00грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 37 035,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що операції по придбанню позивачем продукції у ТОВ «ЕНЕРГОПРИБОР-Україна» не можуть бути нереальними, оскільки фактично проводились ПАТ «Завод «Перетворювач» з метою здійснення власної господарської діяльності. Відповідно, ПАТ «Завод «Перетворювач» цілком правомірно, на думку позивача, включив суми ПДВ за податковими накладними ТОВ «ЕНЕРГОПРИБОР-Україна» до свого податкового кредиту.

Заперечуючи проти позову з підстав, викладених в письмових запереченнях, відповідач зазначив, що відповідно до наданих до перевірки ПАТ «Запорізький завод «Перетворювач» документів, виробником продукції, яка отримувалася позивачем за спірним договором, є ВАТ «Приборостроительний завод «ВИБРАТОР». Разом з тим, відповідно до АС «Митниця» ТОВ «Енергоприбор-Україна» протягом 2015 року не здійснювало імпортних операцій. Окрім того, відповідно до податкової звітності, наданої ТОВ «Енергоприбор-Україна» за період з 01.04.2014 не декларує в податкових деклараціях з ПДВ рядок 12.1. Таким чином, на думку відповідача, а відтак договір поставки, укладений між ПАТ «Запорізький Завод «Перетворювач» з ТОВ «Енергоприбор-Україна» не спричиняють реального настання правових наслідків.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та просив суд відмовити у задоволенні позову.

На підставі частини третьої статті 160 КАС України в судовому засіданні 12 січня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Публічне акціонерне товариство «Запорізький завод «Перетворювач» з 09.03.1995 зареєстроване як юридичну особу за адресою: 69069, Запорізька область, м.Запоріжжя, Дніпропетровське шосе, будинок 9 ідентифікаційних код 05755571.

На підставі направлень від 12.11.2015 №448, 447, виданих ДПІ у Ленінському районі м.Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області, згідно пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78. Податкового кодексу України на підставі наказу ДПІ у Ленінському районі м.Запоріжжя №448 від 12.11.2015 проведено документальну позапланову виїзну перевірку Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод «Перетворювач» з питання дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість при здійсненні фінансового-господарських операцій з ТОВ «Енергоприбор-Україна» () за період з 01.06.2015 по 30.09.2015.

За результатами перевірки складено Акт №1154/08-28-22-02/05755571 від 20.11.2015 на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення № від 27.11.2015, яким зменшено суму бюджетного відшкодування (в тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 148 140,00грн., за штрафними санкціями 37 035,00грн.

Згідно висновків, перевіркою встановлено порушення п. 198.1, п.198.3, п.198.6 ст. 198, п.200.1, п.200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, завищення податкового кредити ПАТ «Запорізький завод «Перетворювач» по контрагенту ТОВ «ЕНЕРГОПРИБОР-Україна» за червень 2-15 року на суму ПДВ 148 140грн., що призвело до завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за червень 2-15 року у розмірі 148 140грн. та, як наслідок, завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за липень 2015 року у сумі 148 140,00грн.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем (покупець) та ТОВ «Енергоприбор-Україна» (постачальник) укладено договір №22Є/292 від 25.05.2015 за умовами якого постачальник зобов'язується поставити у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення (в подальшому - товар), в асортименті, кількості, в строки, по ціні та з якісними характеристиками, погодженими сторонами в дійсному договорі і Специфікаціях, які є невід'ємними частинами дійсного договору.

На виконання умов договору сторони погодили та підписали специфікації №1 від 25.05.2015, №2 від 25.05.2015.

ТОВ «Енергоприбор-Україна» виписало позивачу податкові накладні №2 від 03.09.2015 на суму 479 520,00грн., в т.ч. ПДВ 20% 79 920,00грн., №2 від 02.06.2015 на суму 479 520,00грн., в т.ч. ПДВ 20% 79920,00грн., №1 від 02.06.2015 на суму 409 320,00грн., в т.ч. ПДВ 20% 68220,00грн., №1 від 03.09.2015 на суму 409 320,00грн., в т.ч. ПДВ 20% 68220,00грн. та видало видаткову накладну №134 від 30.09.2015, № 133 від 30.09.2015. Розрахунки між сторонами за отриманий товар здійснювалися у безготівковій формі, що підтверджується рахунком на оплату №148 від 25.05.2015, №147 від 25.05.2015, копією банківської виписки про рух коштів на рахунку та випискою по особовому рахунку за період з 02.006.2015 по 02.06.2015. Транспортування товару підтверджується товарно-транспортною накладною №Р133 від 30.09.2015, №Р134 від 30.09.2015, витягом з журналу обліку ввозу-вносу ТМЦ на завод (а.с. 82-84). Отриманий товар обліковується на складі позивача відповідно до приходного ордеру №68388 від 30.09.2015, №68389 від 30.09.2015, №68390 від 30.09.2015, складських карточок (а.с. 28-30), інвентаризаційного опису (а.с. 32-33) та має паспорти якості (а.с. 14-25), сертифікат якості від 11.09.2015 №1563-15/1СБ (а.с.31).

Відповідно до свідоцтво №39131814 та довідки про взяття на облік платника податків від 24.02.2010 №28974/29-111 ТОВ «Енергоприбор-Україна» є платником податку на додану вартість.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до приписів п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 201.14 ст.201 Податкового кодексу України встановлено, що платники податку зобов'язані вести окремий облік операцій з постачання та придбання товарів/послуг, які підлягають оподаткуванню, а також які не є об'єктами оподаткування та звільнені від оподаткування згідно з цим розділом.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Згідно з ч.2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Одним із основних принципів на яких ґрунтується бухгалтерський облік та фінансова звітність, відповідно до ст.4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є принцип превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Як зазначено у ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Згідно з п.1.2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704 (далі - Положення №88), господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Відповідно до п.2.1 Положення №88 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Як зазначено у п.2.4 Положення №88 первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

У пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України зазначено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пп.«а» п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Як зазначено у пп.«а» п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Підпунктом 198.3. ст. 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до ст. 187.1 цього ж Кодексу датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України вважається дата здійснення першої з подій:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

За змістом п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну.

Згідно з п.201.10 ст.201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201.4 ст.201 ПК України встановлено, що податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Відповідно до п.п. 201.6 та 201.8 ст.201 ПК України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу

Таким чином, виходячи із приписів вищевказаних норм Податкового кодексу України, податкова накладна є документом, який підтверджує фактичну сплату покупцем податку на додану вартість у ціні товару, та надає право на формування податкового кредиту платника податків - покупця. І лише придбання товарів (послуг, робіт), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності платника податку, відсутність податкової накладної та складання податкової накладної особою, що не зареєстрована як платник ПДВ, позбавляють платника податку права на включення до податкового кредиту сплачених (нарахованих) сум податків у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат.

Наведені правові норми свідчать, що визначальною умовою правомірності формування витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, є їх здійснення для провадження господарської діяльності платника податку та підтвердження розрахунковими, платіжними та первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку.

Судом встановлено, що перелічені вище документи оформлені відповідно до вимог законодавства. Водночас, перевіркою не зафіксований факт наявності в податковій накладній недоліків, що свідчить про її неналежність як первинного документу, або порушення порядку її видачі.

Таким чином, у позивача наявна необхідна документація, яка дає підстави для включення витрат до складу валових за відповідний період, що виникли у зв'язку з оплатою за послуги контрагента на виконання зобов'язань по укладеному договору.

Суд звертає увагу, що доводи контролюючого органу щодо відсутності об'єктів оподаткування при придбанні товарів базуються лише на інформації АС «Митниця» згідно якої ТОВ «Енергоприбор-Україна» не здійснювало імпортних операцій протягом 2015 року. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що на запит позивача про постачання приладів від 20.04.2015 №22Є/150 та від 12.05.2015 №22Є/246 ВАТ «Приборностроительний завод «ВИБРАТОР» повідомив, для оформлення вантажної декларації при відвантаженні товару підприємство необхідно буде надати в митні органи Російської Федерації висновок незалежної експертизи з метою перевірки товару на приналежність до продукції, яка підлягає експортному контролю. Також у зв'язку з геополітичною ситуацією, що склалася строк експертизи може складати 60-90 календарних днів з моменту виготовлення приладів та надання всіх необхідних документів. Технологічний цикл виготовлення приладів типу М1420 та М1628 складає 45-50 календарних днів, технологічний цикл виготовлення приладів типу ЦВ 1504М складає 1480-200 календарних днів, тобто прогнозований строк відвантаження приладів складає 105-140 календарних днів ( для приладів типу М1420 та М1628) та 240-290 календарних днів (для приладів типу ЦВ1504М). Враховуючи строки виготовлення та проведення експертизи, а також відсутність впевненості у позитивному рішенні експертизи підприємство не може гарантувати поставку в строки, зручні для ПАТ «Запорізький завод «Перетворювач». У зв'язку з викладеним позивачу запропоновано здійснити поставку приладів через офіційного комерційного представника в Україні ТОВ «Енергоприбор-Україна» (лист №0812-15/1СБ від 19.05.2015). відповідно до Свідоцтва про комерційне представництво №01/Є-804/14К від 14.01.2014 у відповідності до договору від 14.01.2014 №01/Є-804/14К ТОВ «Енергоприбор-Україна» має право на реалізацію продукції на території України, що виробляється ВАТ «Приборостроительний завод «ВИБРАТОР», в т.ч. укладати від свого імені угоди на постачання приладів виробництва ВАТ «Приборостроительний завод «ВИБРАТОР» з кінцевим виробником на території України. Відповідно до інформації АС «Митниця» за ВМД №248985 від 11.03.2014 ТОВ «Енергоприбор-Україна» імпортовано прилади вимірювання концентрації електронні, частини до аналізатора кисню.

Крім того, твердження відповідача про відсутність господарських операцій між позивачем та його контрагентом базуються на листі Регіонального сервісного центру МВС в Запорізькій області згідно якого за ТОВ «Енергоприбор-Україна» транспортні засоби не зареєстровані; за гр. ОСОБА_5, який є перевізником згідно товарно-транспортних накладних, зареєстрований легковий автомобіль CHEVROLET AVEO та ГАЗ 32213 2895 номерні знаки НОМЕР_1; автомобіль IVECO EUROCERGO 120Е24 д.н.з. НОМЕР_2, на якому здійснювалося перевезення, зареєстровано за гр. ОСОБА_4, однак, суд зазначає, що вказана інформація існувала станом на 18.11.2015, водночас договір між позивачем та ТОВ «Енергоприбор-Україна» укладено 25.05.2015, постачання товару здійснювалося 30.09.2015.

Згідно ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку і податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Пред'явлені до перевірки та надані у судовому засіданні документи є первинними документами у розумінні ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та повністю підтверджують факт здійснення операції і, відповідно, право позивача на включення до податкового кредиту та до складу своїх валових витрат вартості отриманих послуг з метою здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Нормативними актами України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

Згідно з ч.1 ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки та збори у порядку і розмірах, установлених законом. Платник податків, який правильно застосовує норми податкового права, не повинен залежати у своїх правовідносинах з державою від іншого платника податків, який ці норми порушує.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У ч.2 ст.71 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є такими, що підлягають до задоволення.

За приписами ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 69-71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод «Перетворювач» - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 27.11.2015 Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області.

Присудити на користь Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод «Перетворювач» () судовий збір у розмірі 2 777,64 грн. (дві тисячі сімсот сімдесят сім гривень 64 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області ().

Постанова набирає законної сили відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.В. Горобцова