Справа № 824/2222/15-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2016-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/2222/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Лелюк О.П.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

13 січня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Граб Л.С. Совгири Д. І.

за участю:

секретаря судового засідання: Захандревич О.В.,

представника позивача ОСОБА_2

представника позивача - ОСОБА_3

представника відповідача - Шеромова В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Державної податкової інспекції у м.Чернівцях Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області про скасування податкового рішення,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2015 року ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до Державної податкової інспекції у м.Чернівцях Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень від 13 серпня 2015 року №, №, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 13 серпня 2015 року, вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 13 серпня 2015 року.

Чернівецький окружний адміністративний суд постановою від 20 листопада 2015 року адміністративний позов задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області форми "Р" від 13 серпня 2015 року № на суму 5001 (п'ять тисяч одна) грн 83 коп., а в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення залишено без змін; визнано протиправним та скасовано вимогу Державної податкової інспекції у м.Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області про сплату боргу (недоїмки) від 13 серпня 2015 року №Ф- на суму 188 (сто вісімдесят вісім) грн 77 коп, а в іншій частині зазначену вимогу залишено без змін; визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у м.Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 13 серпня 2015 року № на суму 18 (вісімнадцять) грн 88 коп., а в іншій частині зазначене рішення залишено без змін; в задоволенні іншої частини заявлених позовних вимог відмовлено; присуджено з Державної податкової інспекції у м.Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області за рахунок її бюджетних асигнувань фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 судові витрати, що складаються з судового збору, у розмірі 6 (шість) грн 30 коп.

Не погодившись з ухваленим судом першої інстанції рішенням позивач оскаржив його до суду апеляційної інстанції. Позивач порушив питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних в повному обсязі. Аргументуючи доводи апеляційної скарги позивач вказує, що судом першої інстанції, в частині відмови в задоволенні позовних вимог, допущено порушення в тлумаченні норм матеріального та процесуального права.

Відповідач скористався правом регламентованим положеннями статті 191 КАС України та надав письсьмові заперечення на апеляційну скаргу, які надійшли до суду апеляційної інстанції 06 січня 2016 року. В своїх запереченнях відповідач просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без розгляду, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2015 року - без змін.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити повністю, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 є фізичною особою-підприємцем, проживає за адресою: АДРЕСА_1; взятий на облік в Державній податковій інспекції у м. Чернівцях як суб'єкт підприємницької діяльності з 23 серпня 2005 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

На підставі наказу Державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області від 22 липня 2015 року №202, направлень на перевірку від 22 липня 2015 року №000496, №000497, №000498, плану-графіку проведення перевірки та на виконання постанови старшого слідчого ВКР СУ ФР ГУ ДФС у Чернівецькій області про проведення позапланової документальної перевірки від 16 червня 2015 року, посадовими особами контролюючого органу проведено документальну позапланову перевірку ОСОБА_5 щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01 червня 2012 року по 01 червня 2015 року.

За результатами проведеної перевірки Державною податковою інспекцією у м.Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області складено Акт від 04 серпня 2015 року №385/24-12-17-01-18/НОМЕР_1, який містить висновки про порушення ОСОБА_5:

- пункту 4.1 статті 44, пункту 198.6 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, а саме: занижено податок на додану вартість всього на загальну суму 157923,86 грн, в тому числі: за квітень 2014 року в сумі 82728,86 грн, за травень 2014 року в сумі 5135,40 грн, за червень 2014 року в сумі 60059,60 грн та за липень 2014 року в сумі 10000,00 грн;

- пункту 177.2, пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, а саме: фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 занижено суму податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в сумі 135847,07 грн;

- абзацу 1 пункту 2 частини 1 статі 7, пункту 11 статті 8, пункту 2 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", а саме: заниження чистого оподатковуваного доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7 %, в результаті чого донараховано єдиний внесок на загальну суму 27168,70 грн;

- пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України, а саме: фізичні особи-підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару;

- пункту 4.1, пункту 44.3 статті 44 Податкового кодексу України, а саме: фізична особа-підприємець ОСОБА_5 за період з 01 жовтня 2013 рок по 01 червня 2015 року не зареєстрував Книгу обліку доходів і витрат;

- підпункту 177.5.1 пункту 177.5 статті 177 Податкового кодексу України, а саме: фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 несвоєчасно сплачено авансові внески за березень 2013 року, травень 2013 року, серпень 2013 року, листопад 2013 року, травень 2015 року.

На підставі Акту перевірки від 04 серпня 2015 року №385/24-12-17-01-18/НОМЕР_1 Державною податковою інспекцією у м.Чернівцях Головного управління ДФС Чернівецькій області 13 серпня 2015 року прийнято податкові повідомлення-рішення форми "Р" № щодо збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 169808,84 грн., форми "Р" № щодо збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 197404,83 грн., рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким донараховано 2716,87 грн. штрафних санкцій; вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- на суму 27168,7 грн.

Не погоджуючись з такими рішеннями суб'єкта владних повноважень, ОСОБА_5 звернувся до суду з даним позовом.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що обставини справи у своїй сукупності свідчать про те, що реального здійснення господарських операцій між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 та ТОВ "Агросота" не відбулось, а позивачем фактично проведено лише документування отримання товарів і послуг від зазначеного контрагента та відображення в податковому обліку результатів таких відносин.

Колегія суддів частково не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Водночас статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

П. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Так, судом встановлено, що 06 січня 2014 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (Замовник) та ТОВ "Агросота" в особі директора ОСОБА_6 (Виконавець) укладено Договір про надання бухгалтерських послуг №060114.

Згідно з умовами договору №060114 від 06 січня 2014 року Замовник дає завдання, а Виконавець приймає на себе зобов'язання по наданню передбачених цим Договором бухгалтерських послуг за плату (том 1, а. с. 118-119).

Пунктом 3.1 даного договору визначено, що за надання передбачених послуг Замовник виплачує Виконавцю плату, узгоджену Сторонами, протягом 30 днів, після підписання акту здачі-приймання наданих послуг.

Виконання умов вказаного договору підтверджується актами здачі приймання за Договором про надання бухгалтерських послуг №143 від 17 червня 2014 року та №144 від 30 червня 2014 року (том 1, а. с. 123).

Акт здачі приймання №143 від 17 червня 2014 року відсутній в матеріалах справи, однак, як встановлено судом з акту перевірки вказаний акт надавався позивачем податковому органу під час проведення перевірки, про що зазначено в таблиці наданих документів (аркуш 27 акту перевірки).

В акті перевірки податковий орган зазначив, що акти №143 від 17 червня 2014 року та №144 від 30 червня 2014 року підписані зі сторони виконавця ТОВ «Агросота» - ОСОБА_6

Водночас, на момент складання зазначених актів ОСОБА_6 не був посадовою особою ТОВ «Агросота» згідно з внесеними змінами до державного реєстру юридичних осіб від 08 квітня 2014 року та відповідно не мав права підпису будь-яких документів в якості директора чи іншої посадової особи ТОВ «Агросота».

Допитані судом першої інстанції свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили отримання доручень ОСОБА_6 на право підписувати первинні бухгалтерські документи ТОВ «Агросота». Крім того, допитані свідки також підтвердили фактичне надання ФОП ОСОБА_5 бухгалтерських послуг за умовами укладеного договору.

Колегія суддів відхиляє посилання податкового органу на недоліки при формуванні первинних документів, зокрема, на те, що в податковій накладній №9 від 17 червня 2014 року зазначено про надання ТОВ "Агросота" фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 бухгалтерських та консультаційних послуг на суму 50000,00 грн., при цьому в графі "вид цивільно-правового договору" вказано договір поставки від 01 квітня 2014 року №20/2014. Самі по собі помилки у оформленні первинних документів не можуть бути підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Крім того, колегія суддів відхиляє також посилання податкового органу на протокол допиту свідка ОСОБА_7, який був допитаний в межах кримінального провадження та пояснив, що ніякої участі у діяльності ТОВ «Агросота» він не приймав.

Як встановлено судом з матеріалів справи, зокрема з пояснень ОСОБА_7, наданих ним у суді першої інстанції, в подальшому ОСОБА_7 відмовився від наданих в межах кримінального провадження показів та вказав, що дійсно з квітня 2014 року займав посаду директора ТОВ «Агросота» та власноручно підписував первинні документи, в тому числі по господарським операціям з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5

01 квітня 2014 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (Покупець) та ТОВ "Агросота" в особі директора ОСОБА_6 (Постачальник) укладено договір поставки №20/2014.

Згідно з умовами договору поставки №20/2014 Постачальник зобов'язується в порядку, на умовах та в строки, передбачені Договором передати Покупцю, а Покупець зобов'язується прийняти та своєчасно здійснити розрахунки за матеріали у кількості, за якістю та за цінами вказаними у рахунку-фактурі до Договору, який є невід'ємною частиною Договору.

Пунктами 2.2 та 2.3 цього договору передбачено, що кількість та якість товару, що передається має відповідати вимогам, що погоджені між Сторонами на час постачання Товару. Кількість вказується у рахунку-фактурі на кожну поставку окремо. Якість Товару, що поставляється Постачальником має відповідати встановленим вимогам на даний вид товару.

Пунктами 3.1 та 3.6 договору визначено, що попередньо домовлена обома сторонами ціна на Товар на кожну окрему поставку зазначається в рахунку-фактурі до даної поставки, який є невід'ємною частиною даного Договору. Розрахунок по даному договору здійснюються у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок Постачальника.

24 квітня 2014 року між сторонами було укладено додаткову угоду №1 (про зміну юридичної адреси та директора ТОВ "Агросота") до договору поставки №20/2014 від 01 квітня 2014 року.

На підтвердження фактичного виконання умов договору, позивач посилається на долучені до матеріалів справи первинні документи, а саме: платіжні доручення, податкові накладні, видаткові накладні, акти про надання послуг, рахунки на оплату (том 1, а. с. 125-172).

Апеляційним судом досліджено вказані первинні документи та встановлено реальність операцій позивача щодо придбання матеріальних цінностей, оскільки ці операції призвели до зміни майнового стану платника податків, метою їх придбання було їх подальше використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності.

Як встановлено судом з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців основним видом економічної діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 є електромонтажні роботи.

Товарами, які поставлялись ТОВ «Агросота» фізичній особі-підприємцю ОСОБА_8 були: проводи, лампи, вимикачі, розетки, коробки розпаїчні, цвяхи монтажні, ізострічки, що відповідає основному виду економічної діяльності позивача.

Фактичне виконання умов договору поставки підтвердили також свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які були допитані у суді першої інстанції. Зокрема, вони пояснили, що електротовари, які поставлялись ОСОБА_5 дійсно були наявні на підприємстві та знаходились в приміщенні, де знаходилось підприємство. Доставка товару здійснювалась або шляхом його самовивозу позивачем, або підприємством шляхом відправки товару покупцю, користуючись послугами таксі.

Податкові повідомлення-рішення №, № від 13 серпня 2015 року, рішення про застосування штрафних санкцій № від 13 серпня 2015 року та вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 13 серпня 2015 року прийняті у зв'язку з фактичною відсутністю здійснення господарських операцій між ТОВ «Агросота» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 за висновками акту перевірки.

Вказані висновки акту перевірки не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що податкові повідомлення-рішення №, № від 13 серпня 2015 року, рішення про застосування штрафних санкцій № від 13 серпня 2015 року та вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 13 серпня 2015 року необхідно визнати протиправними та скасувати.

Судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального права, а також враховано не всі встановлені у справі обставини, що призвело до неправильного вирішення справи в частині відмови в задоволенні позовних вимог, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню в цій частині з прийняттям нового рішення про задоволення адміністративного позову повністю.

Згідно зі ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити повністю.

Постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Державної податкової інспекції у м.Чернівцях Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області про скасування податкових рішень та вимоги скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог.

В цій частині прийняти нове рішення яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 13 серпня 2015 року №, від 13 серпня 2015 року №.

Визнати протиправним і скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 13 серпня 2015 року.

Визнати протиправною і скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 13 серпня 2015 року.

В іншій частині постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2015 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 18 січня 2016 року.

Головуючийсуддя Боровицький О. А.

Судді Граб Л.С. Совгира Д. І.