Справа № 229/4060/15-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Рагозіна С. О.
Суддя-доповідач - Арабей Т. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року справа № 229/4060/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Чебанова О.О., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дружківського міського суду Донецької області від 10 грудня 2015 року у справі № 229/4060/15-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Дружківці Донецької області про визнання дій суб'єкта владних повноважень незаконними та стягнення недоотриманої пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

13 жовтня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Дружківці Донецької області про визнання дій управління щодо нарахування з 01 лютого 2015 року сум податку на доходи фізичних осіб на розмір пенсії позивача, призначеної відповідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як компенсацію за пошкодження здоров'я або втрату працездатності; зобов'язання відповідача видати розпорядження про перерахунок пенсії позивача без утримання податку на доходи фізичних осіб з 01 лютого 2015 року; стягнути з управління податку на доходи фізичних осіб, які були утримані з розміру пенсії позивача з 01 лютого 2015 року (а.с.1-3).

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 10 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 з 01 лютого по 05 квітня 2015 року залишено без розгляду (а.с. 68).

Постановою суду першої інстанції від 10 грудня 2015 позовні вимоги з 05 квітня 2015 року залишені без задоволення (а.с. 68-71).

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати її та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, обґрунтувавши свою апеляційної скаргу тим, що суд першої інстанції безпідставно посилався вимоги ст. 164 Податкового кодексу України, вважає, що судом проігноровано вимоги Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с. 75-76).

Позивач та представник відповідача у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

19 січня 2016 року до канцелярії суду надійшло клопотання від позивача про розгляд справи за його відсутності (а.с. 87).

20 січня 2016 року представник відповідача Михайлішина С.В. до суду з'явилась, надала клопотання про розгляд справи за її відсутності (а.с. 88).

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзізадовольнити частково, постанову суду першої змінити, з наступних підстав.

Всуді першої та апеляційної інстанції встановлено, щоОСОБА_2 є інвалідом 2 групи, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м.Дружківці Донецької області і отримує пенсію по інвалідності (а.с. 6-10, 51).

З 01 лютого 2015 року з пенсії позивача відповідачем утримується ПДФО за ставкою 15%.

Не погодившись із утриманням з пенсії податку на доходи з фізичних осіб у розмірі 15 % позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що управління діяло в межах та у спосіб, визначених законодавством, а тому утримання з пенсії позивача у період з 01 січня 2015 року по 31 серпня 2015 року податку на доходу фізичних осіб є правомірними та такими, що не суперечать чинному законодавству.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції по суті, однак вважає за потрібне змінити постанову суду в частині періоду відмови у задоволені позовних вимог, з огляду на наступне.

З 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року № 71-VIII, яким внесено ряд змін до норм Податкового кодексу України (далі - ПКУ) та до норм Бюджетного кодексу України.

Відповідно до ст.1 ПКУ в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов'язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом, До загальнодержавних податків (ст. 9 ПКУ) належить податок на доходи фізичних осіб.

Зарахування загальнодержавних податків та зборів до державного і місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України.

Відповідно до норм, встановлених ПКУ, починаючи з 01 січня 2015 року, платниками податку на доходи фізичних осіб є, зокрема, фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи, податковий агент (п.п.162.1.1,162.1.3 п.162.1 ст.162 ПКУ).

Згідно з п.п.163.1.1, 163.1.2 п.163.1 ст.163 КПУ об'єктом оподаткування є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід та доходи, що визначені пунктом 162.1 статі 163 ПКУ, тобто доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Пунктом 164.1 статті 164 ПКУ передбачено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до п.п.164.2.19 п.164.2 ст.164 ПКУ до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Пунктом 167.1 статті 167 ПКУ визначено, що ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті мінімальна заробітна плата). Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.

При цьому, з 01 січня 2015 року згідно ст.8 Закону України «Про Державний бюджет на 2015 рік» від 28 грудня 2014 року № 80-VIII розмір мінімальної заробітної плати для працездатних осіб встановлено у розмір 1 218 гривень на місяць.

Згідно з пп.168.1.1 п.168.1 ст.168 ПКУ оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку податковим агентом.

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Отже, починаючи з 01 січня 2015 року, податкові агенти при виплаті пенсій у розмірі, що перевищує 3 654,00 грн. (розмір мінімальної заробітної плати 1 218,00 грн. х 3), зобов'язані утримати податок на доходи фізичних осіб за ставкою 15 відсотків. Якщо сума нарахування більше 12 180,00 грн (мінімальна заробітна плата 1 218,00 грн. х 10) ставка податку становитиме 15 та 20 відсотків.

Статтею 64 Бюджетного кодексу України (із змінами та доповненнями) передбачено, що податок на доходи фізичних осіб, який сплачується податковим агентом - юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) чи представництвом нерезидента - юридичної особи, зараховується до відповідного місцевого бюджету за її місцезнаходженням (розташуванням) в обсягах податку, нарахованого на доходи, що сплачуються фізичній особі.

Отже, з 01 січня 2015 року органи Пенсійного фонду України визначені податковими агентами при нарахуванні та виплаті пенсії. Положення Податкового кодексу України в частині оподаткування пенсії набрали чинності 01 січня 2015 року, і не визнані такими, що не відповідають Конституції України, тому у відповідача відсутні правові підстави не застосовувати норму закону, яка є чинною та такою, що не визнана не конституційною.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що управління правомірно утримувало з позивача 15% пенсії на податок з доходу фізичних осіб.

Щодо доводів апелянта що основна частка пенсії із заробітку та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю відноситься до суми відшкодування платнику податку розміру шкоди, заподіяної йому внаслідок Чорнобильської катастрофи в контексті п.165.13 ст.165 ПК України, та не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до п.п.5,7 роз'яснень Пленуму Вищого адміністративного суду, викладеним в постанові № 4 від 16 березня 2012 року «Про судову практику вирішення адміністративними судамиспорів, що виникають у зв'язку із застосуванням статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до статті 49 Закону про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановлюються пенсії у вигляді:

державноїпенсії;додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Суб'єктами, якімають право на компенсації за шкоду, заподіянуздоров'ю, визначеністаттею 48 Закону про статус і соціальнийзахистгромадян, якіпостраждаливнаслідокЧорнобильськоїкатастрофи, є учасникиліквідаціїнаслідківаварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідамивнаслідокЧорнобильськоїкатастрофи, сім'ї, яківтратилигодувальникаіз числа осіб, віднесених до учасниківліквідаціїнаслідківаварії на Чорнобильській АЕС та смерть якихпов'язана з Чорнобильською катастрофою.

Компенсаціями за шкоду, заподіянуздоров'ю, є одноразова компенсація та щорічнадопомога на оздоровлення.

Отже отримання пенсії та отримання компенсації за шкоду є не тотожними поняттями та мають різне правове навантаження.

Враховуючи вищевикладене та те, що судом першої інстанції вирішено вірно справу по суті, допустив процесуальне порушення, з огляду на наступне.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2016 року змінено ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 10 грудня 2015 року у справі № 229/4060/15-а в частині зазначеного періоду залишення позовних вимог без розгляду, а саме позовні вимоги з 01 лютого 2015 року по 12 квітня 2015 року залишені без розгляду, відтак, постанова суду першої інстанції підлягає зміні в частині відмови в задоволені позовних вимог з 13 квітня 2015 року.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для зміни постанови суду першої інстанції згідно ст. 201 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції по суті правильно вирішив справу, однак, із помилковим застосуванням норм процесуального права, а тому постанова суду першої інстанції підлягає зміні.

На підставі наведеного, керуючись статтями 197, 198, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Дружківського міського суду Донецької області від 10 грудня 2015 року у справі № 229/4060/15-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Дружківці Донецької області про визнання дій суб'єкта владних повноважень незаконними та стягнення недоотриманої пенсії - змінити.

З абзаці першому резолютивної частини постанови Дружківського міського суду Донецької області від 10 грудня 2015 року у справі № 229/4060/15-а замість дати «з 05 квітня 2015 року» вказати дату «з 13 квітня 2015 року».

В решті постанову Дружківського міського суду Донецької області від 10 грудня 2015 року у справі № 229/4060/15-а - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко

О.О. Чебанов