Справа № 2а-815/11/1370
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2016-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 року Справа № 876/11964/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Мікули О.І., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06.11.2015 року в справі за позовом Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2011 року Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Позивач просив стягнути з відповідача податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 18960 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 06.11.2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржила Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області, яка в апеляційній скарзі просить її скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

В апеляційній скарзі звертає увагу суду на те, що проведення державної реєстрації транспортних засобів не може слугувати беззаперечним фактом сплати всіх податків та обов'язкових платежів власником транспортних засобів; обов'язок органів ДАІ проводити таку реєстрацію лише за умови сплати всіх податків та обов'язкових зборів не спростовує наведеного висновку, а недотримання вказаного обов'язку цим органом та не поступлення коштів до бюджету не звільняє власника транспортних засобів від сплати податку.

Особи, які беруть участь в справі, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, проте в судове засідання не прибули, що є підставою для її розгляду в порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини та матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 21.08.2009 року вперше здійснив постановку на облік в органах МРЕВ ДАІ транспортного засобу VOLKSVAGEN TRANSPORTER, 1998 року випуску, об'єм двигуна 1896 см3, державний номерний знак НОМЕР_1.

Відповідно до розрахунку податкового органу загальна сума податку з власників транспортних засобів під час здійснення реєстрації вищевказаного транспортного засобу склала 18960 грн.

Вказана сума податку в дохід місцевого бюджету Шевченківського району м. Львова не поступала, що підтверджується довідкою податкового органу № 26226/17-010 від 05.11.2010 року.

Листом № 6060/19-020 від 04.11.2010 року за підписом в.о. начальника ДПІ в Шевченківському районі м. Львова також повідомлено, що кошти по податку з власників наземних транспортних засобі та інших самохідних машин і механізмів при першій реєстрації в Україні в сумі 18960 грн. від гр. ОСОБА_1 згідно даних у МРЕВ до місцевого бюджету Шевченківського району м. Львова не надходили.

Правовідносини з приводу сплати даного виду податку на час їх виникнення регулювалися Законом України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів», відповідно до ст.1 якого платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи, а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства, які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до ст.2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

Згідно з ст. 5 цього Закону, податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується, зокрема, фізичними особами перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд.

Як видно з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, ОСОБА_1 дійсно здійснив державну реєстрацію транспортного засобу VOLKSVAGEN TRANSPORTER, 1998 року випуску, об'єм двигуна 1896 см3, державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до листа Західного головного регіонального управління Приватбанку від 04.11.2010 року № 5949, 22.08.2009 року ОСОБА_1 згідно з квитанцією ЗГРУ ПриватБанк при реєстрації автомобіля марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 перераховано суму податку в розмірі 18960 грн. Разом з тим, у графі «фактична дата сплати» зазначено, що не знайдено квитанції про оплату.

Вищенаведені обставини свідчать, що відповідач при першій реєстрації транспортного засобу в Україні оплатив необхідну суму податку в розмірі 18960 грн. Відсутність квитанції про оплату чи ненадходження коштів до місцевого бюджету не може бути безумовним підтвердженням того, що відповідач не виконав свого обов'язку щодо сплати податку.

Оскільки перша реєстрація транспортних засобів без сплати податку не можлива, то наявність такої реєстрації відповідача об'єктивно свідчить про виконання ним вимог закону щодо сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Беручи до уваги, що факт реєстрації відповідачем автомобіля без сплати належних сум податку позивачем не доведено, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог податкового органу.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постанова суду першої інстанції відповідає матеріалам справи, наявним в ній доказам, правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права, тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Доводи апелянта щодо ненадходження спірних коштів до місцевого бюджету як підстави для їх стягнення не мають належного доказового підтвердження, тому підставою для задоволення апеляційної скарги та задоволення позову бути не можуть.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06.11.2015 року в справі № 2а-815/11/1370 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : О.І. Мікула

Д.М. Старунський