Справа № 804/1388/15
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2015-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2015 р. Справа № 804/1388/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцева І.В.,
при секретарі Ломідзе Д.Г.,
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніснек Продакшн» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
17.01.15 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніснек Продакшн» (далі позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, правонаступником якої являється - Державна податкова інспекція у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.12.2014 року № НОМЕР_1 за формою «В4» про зменшення розміру відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 5 008 169 грн. за період грудень 2013 року.
Позивач у судовому засіданні надав пояснення аналогічні позовній заяві, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити із викладених у позові підстав.
Відповідач ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області проти задоволення позову заперечував, подав до суду письмові заперечення, які залучені до матеріалів справи (а.с. 87-89). В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що у разі, якщо залишок відємного значення податку попередніх податкових періодів, який сформований за придбаваними товарами/послугами, протягом терміну позовної давності платником ПДВ є несплаченим, то такі товари вважаються безоплатно отриманими, тобто факт їх придбання відсутній, а тому, право на податковий кредит та відповідно на бюджетне відшкодування ПДВ за такими товарами/послугами, відсутнє. Просив у задоволенні позову відмовити.
Суд, розглянувши подані документи і матеріали, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті встановив наступне.
За результатами перевірки встановлені порушення ТОВ «Юніснек Продакшн», а саме:
1. п. 102.5 ст. 102, п. 200.4 ст. 200, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України ТОВ «Юніснек Продакшн» занижено податок на додану вартість всього на суму 530 446 грн., в т.ч.: за грудень 2013 року на суму 530 446 грн.
Встановлено завищення у ряд.24 декларації залишку відємного значення всього на суму 5 008 169 грн., в т.ч. у грудні 2013 року на суму 5 008 196 грн.
3. п.п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16, п. 46.1 ст. 46, п. 103.9 ст. 103 ПК України ТОВ «Юніснек Продакшн» не надало до ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська розрахунки (звіти) податкових зобовязань нерезидентів, якими отримано доходи із джерелом їх походження з України за 2013 рік по нерезиденту ЗАТ «Бриджтаун Фудс».
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесених на підставі таких висновків спірного акту індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд встановив наступне.
Розв'язуючи спір, суд зазначає, що порядок формування платником податків податкового кредиту та від'ємного значення податку на додану вартість за спірний період за вказаними господарськими взаємовідносинами визначений приписами розділу V Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI (далі - ПК України).
Згідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду передбачено п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України.
При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим Розділом (п. 200.2 ст. 200 ПК України).
При цьому, при відємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п. 200.3 ст. 200 ПК України).
Відповідно до пункту 200.4. статті 200 ПК України при відємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Відповідно до п. 200.5 ст. 200 ПК України не мають права на отримання бюджетного відшкодування особи, які:
- були зареєстровані як платники цього податку менш ніж за 12 календарних місяців до місяця, за наслідками якого подається заява на бюджетне відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів);
- мали обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів).
Пунктом 200.6 ст. 200 ПК України (п.п. 7.7.3 і п.п. 7.7.4 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», чинного на момент виникнення спірних правовідносин) також встановлено, що платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або його частини у зменшення податкових зобовязань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4 цієї статті. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. У разі прийняття такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних звітних (податкових) періодів.
Пунктом 102.5 ст. 102 ПК України передбачено, що заяви про повернення надміру сплачених грошових зобовязань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.
З урахуванням наведеного суд зазначає, що положення вищенаведеної норми регулюють виключно питання повернення надміру сплачених грошових зобовязань та відшкодування сум податку на додану вартість і саме для вирішення цих питань законодавець встановлює 1095 денний термін і будь яких обмежень щодо строків відображення податкового кредиту та перенесення залишку відємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового кредиту, Податковий кодекс України не містить.
Задекларована сума залишку відємного значення з податку на додану вартість яка складає 5 008 169,00 грн. зазначена у додатку 2 до декларації з податку на додану вартість, утворилась за червень, серпень, вересень, жовтень 2005 року; січень, лютий, травень, червень, липень, серпень, вересень 2006 року; червень, вересень 2008 року; березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, грудень 2009 року; січень, березень, липень, серпень 2010 року; травень, липень 2013 року (а.с. 54).
В ході дослідження матеріалів справи та в ході судового розгляду справи будь-яких зауважень до порядку декларування ТОВ «Юніснек Продакшн» сум податкового кредиту та податкових зобовязань з податку на додану вартість за результатами фінансово-господарської діяльності у період з 2005-2013 року, а також безпосередньо щодо реальності господарських операцій, що зумовили виникнення спірної суми відємного значення з податку на додану вартість відповідачем не зазначено.
Також, суд звертає увагу, що позивачем разом із декларацією з ПДВ за грудень 2013 року Заява про повернення суми бюджетного відшкодування, не подавалась, а в Розрахунку суми бюджетного відшкодування (Додаток 3) (а.с. 55) не зазначено жодної суми, яка підлягає бюджетному відшкодуванню.
Суд також зазначає, що п. 102.5 ст. 102 ПК України встановлюється порядок (можливість) повернення із бюджету надлишково сплачених грошових коштів, а суми, задекларовані платником податку в якості залишку відємного значення, який після бюджетного відшкодування включаються до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, не підпадають під визначення «переплата», тобто такі суми ПДВ не можуть бути списані в результаті закінчення терміну давності, а підлягають включенню до податкового кредиту наступного податкового періоду.
Також, відповідно до Листа ДПС України №808/7/15-3417-16 від 12.01.2012 року, платник податку, який не мав права на бюджетне відшкодування через відсутність оподатковуваних поставок, має право в рядку 24 податкової декларації з ПДВ відображати залишок від'ємного значення податку, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду та з дати виникнення якого минуло 1095 днів, до повного його погашення.
За таких обставин, твердження відповідача про те, що позивачем втрачено право на отримання відшкодування вказаної суми на підставі п. 102.5 ст. 102 ПК України, а разом і право на її зарахування у зменшення податкових зобовязань наступних податкових періодів, не знайшло свого підтвердження в ході розгляду справи.
Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд, згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Таким чином, з урахуванням доказів у їх сукупності та висновків суду викладених вище, суд приходить висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність винесення податкового повідомлення-рішення від 17.12.2014 року № НОМЕР_1, тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Розподіл судових витрат слід здійснити у відповідності до положень ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніснек Продакшн» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовільнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області форми «В4» № НОМЕР_1 від 17.12.2014 року про зменшення суми відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 5 008 169,00 грн. за період грудень 2013 року.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_3