Справа № 812/618/13-а
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2016-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2016 року м. Київ К/800/20634/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів Ємельянової В.І.,

Швеця В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області (далі - ГУ МВС України в Луганській області) про визнання незаконним звільнення, визнання незаконним переслідування, стягнення моральної шкоди,

за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 31 січня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в подальшому уточненим, про визнання незаконними дій відповідача, визнання незаконним звільнення з лав МВС України, визнання незаконним його переслідування, стягнення з відповідача 100000 грн моральної шкоди за незаконне звільнення, стягнення з відповідача 100000 грн. моральної шкоди за незаконне переслідування.

Одночасно позивач просив суд поновити йому строк звернення до суду із даним позовом.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 31 січня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2013 року, відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог про визнання незаконним переслідування, стягнення моральної шкоди за незаконне переслідування, позовні вимоги до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області про визнання незаконним звільнення, стягнення моральної шкоди за незаконне звільнення залишено без розгляду.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалені ними судові рішення та направити справу на новий судовий розгляд.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновків про відмову у задоволенні касаційної скарги.

Як встановлено судами, наказом ГУ МВС України в Луганській області від 14 липня 2009 року №313 о/с ОСОБА_2 було звільнено з органів внутрішніх справ у запас за пунктом 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

В серпні 2009 року ОСОБА_2 вже звертався до суду із позовом про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та поновлення на посаді. Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2009 року у справі №2а-25000/09/1270 вказаний позов було залишено без розгляду на підставі частини 4 статті 155 КАС України у зв'язку із повторним неприбуттям позивача у судове засідання.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить суд поновити строк звернення до суду та визнати поважними причини пропуску строку, посилаючись на те, що у зв'язку із звільненням його колишнього керівництва (з боку якого були погрози на адресу позивача в разі звернення його до суду з позовом про поновлення на посаді), та набуттям впевненості у собі, повторно подати позов до суду він зміг лише 14 січня 2013 року.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, позивач посилався на погрози, які він отримував від представників відповідача та невідомих йому осіб. Але жодних доказів, щодо звернення за даним фактом, до правоохоронних органів, позивачем не надано.

Залишаючи позов в частині позовних вимог про визнання незаконним звільнення, стягнення моральної шкоди за незаконне звільнення без розгляду, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду. Відмовляючи у відкритті провадження в частині позовних вимог про визнання незаконним переслідування, стягнення моральної шкоди за незаконне переслідування, суди посилалися на те, що такі правовідносини слід вирішувати в порядку передбаченому кримінально-процесуальним законодавством.

Статтею 99 КАС України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до частини 1 статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі озовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Враховуючи те, що позивача звільнено у 2009 році, а із зазначеним позовом він звернувся лише 12 січня 2013 року, тобто із пропуском строку встановленого КАС України, та відсутність доказів щодо звернення за фактом погроз, які він отримував від представників відповідача та невідомих йому осіб до правоохоронних органів, суди попередніх інстанцій прийшли до правильних висновків про залишення позовних вимог в частині про визнання незаконним звільнення, стягнення моральної шкоди за незаконне звільнення без розгляду.

Що стосується позовних вимог про визнання незаконним переслідування, стягнення моральної шкоди за незаконне переслідування, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Перелік публічно-правових справ, на які не поширюється юрисдикція адміністративних судів, визначено в частині 3 статті 17 КАС України.

Відповідно до пункту 2 частини 3 вказаної статті, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 КАС України встановлено, що справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

У зв'язку з наведеним, суди правильно відмовили у відкритті провадження у справі в частині вказаних позовних вимог.

Суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 31 січня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута у порядку і з підстав, передбачених статтями 235-237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.Й. Рецебуринський

Судді В.І. Ємельянова

В.В. Швець