Справа № 804/16238/15
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2016-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Юркова Е.О.
при секретарі - Шпота Я.С.
за за участю: представник позивача - ОСОБА_1
представник відповідача - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване виробниче підприємство «Криворіждорвибухпром» до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване виробниче підприємство «Криворіждорвибухпром» до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області з вимогами:
В обґрунтування позову позивач посилається на безпідставність та необґрунтованість висновків акту від 21.05.2015р. № 315/22.05/34440022 документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване виробниче підприємство «Криворіждорвибухпром» з питань достовірності формування податкових зобов'язань та податкового кредиту під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Глубур-Сервіс», ТОВ «Промислові Екотехнології», ПП «Спецконтакт» за листопад 2014 року, з ТОВ «Глубур-Сервіс», ТОВ «Промислові Екотехнології», ТОВ «Промрудмаш», ТОВ «Лара Груп», ТОВ «Танет-Груп», ТОВ «ДГ» за грудень 2014 року, з ТОВ «Теана», ТОВ «Надал Груп», ТОВ «Джей.АР.СІ.-Україна» за січень 2015 року та достовірності сформованого податкового зобов'язання з ПДВ по реалізації товарів (робіт, послуг) придбаних у зазначених контрагентів за перевіряємий період, на підставі якого прийнято спірне податкове повідомлення-рішення, яке винесено без урахування фактичних обставин справи та в порушення приписів податкового законодавства.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити.
Вислухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявності підстав для його задоволення.
Видами господарської діяльності позивача є: надання допоміжних послуг у сфері добування інших корисних копалин та розроблення кар'єрів; виробництво вибухових речовин; оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; вантажний автомобільний транспорт; неспеціалізована оптова торгівля.
У період з 14.05.2015р. по 20.05.2015р., на підставі наказу № 384 від 13.05.2015р. та направлення від 13.05.2015р. № 442/22.05, згідно п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, п.81.1 ст.81 та п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України, Криворізькою південною ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «СВП «Криворіждорвибухпром» з питань достовірності формування податкових зобов'язань та податкового кредиту під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Глубур-Сервіс», ТОВ «Промислові Екотехнології», ПП «Спецконтакт» за листопад 2014 року, з ТОВ «Глубур-Сервіс», ТОВ «Промислові Екотехнології», ТОВ «Промрудмаш», ТОВ «Лара Груп», ТОВ «Танет-Груп», ТОВ «ДГ» за грудень 2014 року, з ТОВ «Теана», ТОВ «Надал Груп», ТОВ «Джей.АР.СІ.-Україна» за січень 2015 року та достовірності сформованого податкового зобов'язання з ПДВ по реалізації товарів (робіт, послуг) придбаних у зазначених контрагентів за перевіряємий період.
Вказаною перевіркою встановлено:
- в порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.4, п.198.6 ст.198, п.201.4, п.201.6, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України ТОВ «СВП «Криворіждорвибухпром» внаслідок не підтвердження реальності здійснення операції придбання послуг у постачальників, встановлення формування штучного ризикового податкового кредиту підприємств постачальників, недостатньої кількості кваліфікованих трудових ресурсів та матеріальних ресурсів у контрагентів-постачальників, які свідчать про неможливість здійснення фінансово-господарської діяльності, ТОВ «СВП «Криворіждорвибухпром» завищено суму податкового кредиту на 2 176 617,84 грн.:
- за листопад 2014 року на 58 550,40 грн., в тому числі по постачальникам: ТОВ «Промислові Екотехнології» на суму 58 550,40 грн.;
- за грудень 2014 року на 165 067,20 грн., в тому числі по постачальникам: ТОВ «Промислові Екотехнології» на суму 78 067,20 грн., ТОВ «Танет-Груп» на суму 43 500,00 грн., ТОВ «ДГ» на суму 43 500,00 грн.;
- за січень 2015 року на 1 953 000,24 грн., в тому числі по постачальникам: ТОВ «Теана» на суму 1 302 000,24 грн., ТОВ «Надал Груп» на суму 651 000,00 грн.
За результатами перевірки податковим органом був складений акт від 21.05.2015р. № 315/22.05/34440022 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «СВП «Криворіждорвибухпром» з питань достовірності формування податкових зобов'язань та податкового кредиту під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Глубур-Сервіс», ТОВ «Промислові Екотехнології», ПП «Спецконтакт» за листопад 2014 року, з ТОВ «Глубур-Сервіс», ТОВ «Промислові Екотехнології», ТОВ «Промрудмаш», ТОВ «Лара Груп», ТОВ «Танет-Груп», ТОВ «ДГ» за грудень 2014 року, з ТОВ «Теана», ТОВ «Надал Груп», ТОВ «Джей.АР.СІ.-Україна» за січень 2015 року та достовірності сформованого податкового зобов'язання з ПДВ по реалізації товарів (робіт, послуг) придбаних у зазначених контрагентів за перевіряємий період».
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.
Господарська діяльність здійснюється у загальній економічній сфері, а тому має суто економічні властивості, що неможливо без вартісної оцінки і взаємооцінки, еквівалентності обміну, відповідних обчислень і розрахунків. Тому така ознака результатів господарської діяльності, як цінова визначеність, наявна в абсолютній більшості випадків, хоча в некомерційній господарській діяльності можливе безкоштовне надання результатів останньої.
Розділом ІІІ Податкового кодексу України врегульовані питання, пов'язані з обчисленням та сплатою податку на прибуток підприємств.
Витрати у розумінні Податкового кодексу України - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілом власником) (п.п.14.1.27 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України в редакції, яка діяла на час господарських взаємовідносин).
Відповідно до п.п.134.1.1, п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Статтею 135 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є грошове вираження об'єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
Згідно пп.137.1, 137.2, 137.3, 137.4 ст.137 Податкового кодексу України, податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.
Відповідальність за повноту утримання та своєчасність перерахування до бюджету податку, зазначеного в пунктах 57.1 та 57.1-1 статті 57 та 141.4 статті 141 цього Кодексу, покладається на платників податку, які здійснюють відповідні виплати.
Розділом V Податкового кодексу України врегульовані питання, пов'язані з обчисленням та сплатою податку на додану вартість.
Відповідно до п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з:
а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;
б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу тощо.
Згідно п.187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів) (п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України).
Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Пунктом 198.2 ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг.
Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.
Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Пунктом 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Відповідно до п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
Згідно п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України).
Згідно п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Відповідно до п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
На підставі викладеного, суд робить висновок, що Податковим кодексом України передбачено єдину підставу для формування податкового кредиту, а саме: наявність у платника податку - покупця належним чином оформленої зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної або митної декларації.
Частинами 1 та 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, які брала участь у здійсненні господарської операції.
Отже, на підтвердження включення сум коштів до складу витрат та сум ПДВ до складу податкового кредиту необхідні документи, оформлені відповідно до вимог, встановлених ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зокрема: документи, що підтверджують факт отримання послуг від іншої особи та документи, що підтверджують зв'язок понесених витрат з господарською діяльністю платника податку.
Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин:
- неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;
- відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;
- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій;
- здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.
Судом встановлено, що вищезазначені висновки сформовано відповідачем на підставі аналізу взаємовідносин позивача з постачальниками ТОВ «Промислові Екотехнології» за листопад - грудень 2014 року, ТОВ «Танет-Груп» та ТОВ «ДГ» за грудень 2014 року, ТОВ «Теана» та ТОВ «Надал Груп» за січень 2015 року.
Так, між ТОВ «СВП «Криворіждорвибухпром» (замовник) та ТОВ «Теана» (виконавець) було укладеного ряд договорів на надання послуг № 27 від 25.12.2014 року, № 28 від 25.12.2014 року, № 29 від 25.12.2014 року, № 32 від 25.12.2014 року, № 33 від 25.12.2014 року, № 36/01-2015 від 05.01.2015 року, № 37/01-2015 від 05.01.2015 року, № 38/01-2015 від 05.01.2015 року, № 41/01-2015 від 05.01.2015 року, № 42/01-2015 від 05.01.2015 року.
За умовами укладених договорів виконавець приймає на себе зобов'язання по наданню замовнику послуг з обслуговування технологічного транспорту. Виконання робіт за договором фіксується в акті виконаних робіт, який є невід'ємною частиною договору та підписується сторонами не пізніше для поточного місяця. Всі грошові розрахунки здійснюються у національні валюті; за згодою сторін можливий розрахунок векселем.
До кожного договору були укладені додаткові угоди від 10.02.2015 року, якими сторони домовились здійснити оплату за послуги шляхом виписування векселю: АА № 2568933 на суму 917 150,00 грн., АА № 2674919 на суму 877 650,00 грн., АА № 2674920 на суму 863 200,00 грн., АА № 2674921 на суму 971 910,00 грн., АА № 2674922 на суму 276 090,00 грн., АА № 2674923 на суму 1 010 040,00 грн., АА № 2674924 на суму 1 010 040,00 грн., АА № 2674925 на суму 637 920,00 грн., АА № 2674926 на суму 948 480,00 грн., АА № 2674927 на суму 299 520,00 відповідно.
На виконання укладених договорів ТОВ «Теана» виписано рахунки-фактури на виконання робіт, копії яких наявні в матеріалах справи.
Виконання договірних зобов'язань підтверджено складеними актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) за січень 2015 року, копії яких залучені до матеріалів справи.
20.11.2014 року між ТОВ «СВП «Криворіждорвибухпром» (замовник) та ТОВ «Танет-груп» (виконавець) було укладеного договір на надання послуг № 2011-14, за умовами якого виконавець приймає на себе зобов'язання по наданню замовнику послуг з обслуговування технологічного транспорту. Виконання робіт за договором фіксується в акті виконаних робіт, який є невід'ємною частиною договору та підписується сторонами не пізніше для поточного місяця. Всі грошові розрахунки здійснюються у національні валюті; за згодою сторін можливий розрахунок векселем.
До вказаного договору було укладено додаткову угоду від 12.01.2015 року, якою сторони домовились здійснити оплату за послуги шляхом виписування векселю: АА № 2568937 на суму 261 000,00 грн.
На виконання укладеного договору ТОВ «Танет-груп» виписано рахунки-фактури на виконання робіт за грудень 2014 року, копії яких наявні в матеріалах справи.
Виконання договірних зобов'язань підтверджено складеними актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) за грудень 2014 року, копії яких залучені до матеріалів справи.
За фактом виконання договірних зобов'язань ТОВ «Танет-груп» виписано податкові накладні № 424 від 08.12.2014 року, № 545 від 09.12.2014 року, № 609 від 10.12.2014 року, № 727 від 11.12.2014 року.
25.12.2014 року між ТОВ «СВП «Криворіждорвибухпром» (покупець) та ТОВ «Промислові Екотехнології» (продавець) було укладеного договір № 1/14, за умовами якого покупець зобов'язується передати у власність покупця товар, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар. Асортимент, кількість товару, ціни, термін поставки вказуються в специфікації. Відвантаження товару здійснюється на умовах EXW - склад продавця: м.Кривий Ріг. Продавець зобов'язується разом з товаром надати покупцю усі необхідні документи, враховуючи накладну, податкову накладну, рахунок-фактуру. Відвантаження товару здійснюється продавцем.
До укладеного договору сторонами затверджено специфікацію №1 на постачання товару пристрій для формування інертних проміжків УП-1 загальною вартістю 6 196 584,00 грн. (з ПДВ), умови поставки EXW - склад продавця.
На виконання укладеного договору ТОВ «Промислові Екотехнології» виписано рахунки-фактури листопад-грудень 2014 року, копії яких наявні в матеріалах справи.
Виконання договірних зобов'язань підтверджено складеними видатковими та податковими накладними за листопад-грудень 2014 року, копії яких залучені до матеріалів справи.
Транспортування товару здійснювалось ТОВ «СВП «Криворіждорвибухпром» автомобілем КАМАЗ НОМЕР_1, про що свідчать товарно-транспорті накладні, складені за кожною партією товару.
16.12.2014 року між ТОВ «СВП «Криворіждорвибухпром» (замовник) та ТОВ «Надал Груп» (виконавець) було укладеного договір на надання послуг № 168, за умовами якого виконавець приймає на себе зобов'язання по наданню замовнику послуг з обслуговування технологічного транспорту. Виконання робіт за договором фіксується в актах по наданих послугах. Оплата за надані послуги проводиться у національні валюті.
До вказаного договору було укладено додаткову угоду від 10.02.2015 року, якою сторони домовились здійснити оплату за послуги шляхом виписування векселю: АА № 2674928 на суму 883 200,00 грн.
На виконання укладеного договору ТОВ «Надал Груп» виписано рахунки-фактури на виконання робіт за січень 2015 року, копії яких наявні в матеріалах справи.
Виконання договірних зобов'язань підтверджено складеними актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) за січень 2015 року, копії яких залучені до матеріалів справи.
18.12.2014 року між ТОВ «СВП «Криворіждорвибухпром» (замовник) та ТОВ «Надал Груп» (виконавець) було укладеного договір на надання послуг № 185, за умовами якого виконавець приймає на себе зобов'язання по наданню замовнику послуг з обслуговування технологічного транспорту. Виконання робіт за договором фіксується в актах по наданих послугах. Оплата за надані послуги проводиться у національні валюті.
До вказаного договору було укладено додаткову угоду від 10.02.2015 року, якою сторони домовились здійснити оплату за послуги шляхом виписування векселю: АА № 2674930 на суму 887 400,00 грн.
На виконання укладеного договору ТОВ «Надал Груп» виписано рахунки-фактури на виконання робіт за січень 2015 року, копії яких наявні в матеріалах справи.
Виконання договірних зобов'язань підтверджено складеними актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) за січень 2015 року, копії яких залучені до матеріалів справи.
Також 19.12.2014 року між ТОВ «СВП «Криворіждорвибухпром» (замовник) та ТОВ «Надал Груп» (виконавець) було укладеного договір на надання послуг № 191, за умовами якого виконавець приймає на себе зобов'язання по наданню замовнику послуг з обслуговування технологічного транспорту. Виконання робіт за договором фіксується в актах по наданих послугах. Оплата за надані послуги проводиться у національні валюті.
До вказаного договору було укладено додаткову угоду від 10.02.2015 року, якою сторони домовились здійснити оплату за послуги шляхом виписування векселю: АА № 2674931 на суму 621 600,00 грн.
На виконання укладеного договору ТОВ «Надал Груп» виписано рахунки-фактури на виконання робіт за січень 2015 року, копії яких наявні в матеріалах справи.
Виконання договірних зобов'язань підтверджено складеними актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) за січень 2015 року, копії яких залучені до матеріалів справи.
22.12.2014 року між ТОВ «СВП «Криворіждорвибухпром» (замовник) та ТОВ «Надал Груп» (виконавець) було укладеного договір на надання послуг № 221, за умовами якого виконавець приймає на себе зобов'язання по наданню замовнику послуг з обслуговування технологічного транспорту. Виконання робіт за договором фіксується в актах по наданих послугах. Оплата за надані послуги проводиться у національні валюті.
До вказаного договору було укладено додаткову угоду від 10.02.2015 року, якою сторони домовились здійснити оплату за послуги шляхом виписування векселю: АА № 2674932 на суму 626 400,00 грн.
На виконання укладеного договору ТОВ «Надал Груп» виписано рахунки-фактури на виконання робіт за січень 2015 року, копії яких наявні в матеріалах справи.
Виконання договірних зобов'язань підтверджено складеними актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) за січень 2015 року, копії яких залучені до матеріалів справи.
21.11.2014 року між ТОВ «СВП «Криворіждорвибухпром» (замовник) та ТОВ «ДГ» (виконавець) було укладеного договір на надання послуг № 217, за умовами якого виконавець приймає на себе зобов'язання по наданню замовнику послуг з обслуговування технологічного транспорту. Виконання робіт за договором фіксується в актах по наданих послугах. Оплата за надані послуги проводиться у національні валюті.
До вказаного договору було укладено додаткову угоду від 12.01.2015 року, якою сторони домовились здійснити оплату за послуги шляхом виписування векселю: АА № 2568931 на суму 261 000,00 грн.
На виконання укладеного договору ТОВ «ДГ» виписано рахунки-фактури на виконання робіт за грудень 2014 року, копії яких наявні в матеріалах справи.
Виконання договірних зобов'язань підтверджено складеними актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) за грудень 2014 року, копії яких залучені до матеріалів справи.
Стосовно зауваження Криворізької південної ОДПІ щодо ненадання документального підтвердження стосовно перевезення майна від контрагента до позивача, слід вказати, що, зокрема, товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, а відтак визначає взаємовідносини по виконанню перевезення вантажів для обліку транспортної роботи.
Таким чином, оскільки, транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару (надання в оренду), то за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару і його використання у власній господарській діяльності, неподання такого документа, як товарно-транспортна накладна, чи наявності у таких документах недоліків, не може бути єдиною підставою для позбавлення платника податку права на отримання податкового кредиту з податку на додану вартість.
Сама по собі наявність чи відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформлені не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших документів вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язання платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.
Такі твердження також викладені в листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 року № 2 1936/11/13-11.
Посилання відповідача на те, що позивач не мав фактичної (реальної) господарської діяльності з ТОВ «Промислові Екотехнології», ТОВ «Танет-Груп», ТОВ «ДГ», ТОВ «Теана» та ТОВ «Надал Груп», з огляду на відсутність виробничих активів, основних фондів, складських приміщень, за недоведеності відповідачем зв'язку цього факту з неможливістю виконати вищенаведеними контрагентами позивача договірні зобов'язання перед позивачем з використанням залучених ресурсів, не можуть слугувати достатнім свідченням безтоварності розглядуваних операцій та недобросовісності позивача як платника податків. Основні та транспортні засоби необов'язково повинні перебувати у власності суб'єкта господарювання, позаяк можуть бути орендовані або взяті у лізинг у третіх осіб, а необхідні для виконання операцій особи можуть бути залучені платником за цивільно-правовими договорами. Крім того, неперебування контрагентів за місцем реєстрації не є свідченням неможливості провадження ними діяльності за іншою адресою.
При цьому, чинним законодавством України не встановлено обов'язок позивача контролювати дії контрагента і перевіряти виконання ним своїх податкових зобов'язань, тому позивач не може відповідати за дії його контрагента, що не звітує перед податковими органами або не перебуває за своєю юридичною адресою.
За таких обставин, висновки про існування у платника податків порушень законодавства з питань оподаткування, не відповідають дійсності та суперечать законодавству з питань оподаткування.
Відповідно до ст.ст. 46-49 Податкового кодексу України ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповід альність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.
Отже, норми Податкового кодексу України в якості підстави для не включення до складу валових витрат передбачають тільки випадки повної відсутності будь-яких розрахункових, платіжних та інших документів, передбачених законодавством.
Будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
З наданих позивачем доказів вбачається, що укладені ТОВ «СВП «Криворіждорвибухпром» правочини мали на меті настання реальних правових наслідків, що обумовлені ними.
Таким чином, суд приходить до висновку, що правовідносини за спірними правочинами в повній мірі відображені в бухгалтерському та податковому обліку позивача, тобто позивачем дотримано принцип превалювання сутності над формою, який закріплений в ст. 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми).
Відповідно до ст. 215 Цивільного Кодексу України від 16.01.2003 № 435 (далі - ЦК України) підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин) - у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Згідно із ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину. Зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановлений законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
За вимогами цивільного законодавства існує презумпція правомірності правочину (стаття 204 ЦК України).
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). До оспорюваних правочинів належить зокрема фіктивний правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим право чином (фіктивний правочин). Фіктивний правочин визнається судом недійсним (ст. 234 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.
Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.12.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК: правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; правочини. спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.
Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно із ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Умовою для визнання недійсним правочину, який суперечить інтересам держави та суспільства, є встановлення умислу в діях осіб, що уклали такий правочин. При цьому носіями протиправного умислу юридичних осіб-сторін такого правочину є посадові особи цих юридичних осіб.
Головною підставою вважати правочин нікчемним являється його недійсність, встановлена законом. Саме законом, а не актами, які б факти в цьому акті не були відображені. Вказані ж в акті висновки є суто суб'єктивною думкою державного податкового ревізора-інспектора, оскільки були зроблені за відсутності інформації, яка надається в передбаченому законодавством порядку.
Відповідачем не доведено, а судом не встановлено, наявності мети, завідомо суперечної інтересам держави і суспільства, а також існування умислу у позивача чи його контрагентів, як обов'язкової ознаки для визнання правочину недійсним та застосування адміністративно-господарських санкцій. Хоча факт порушення публічного порядку повинен бути доведеним певними засобами доказування.
Інший підхід потенційно надасть можливість посадовим особам державних органів на власний розсуд оголошувати будь-який правочин недійсним (нікчемним) без звернення до суду, що не є правильним виходячи з загальних засад судочинства.
При дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні, перш за все, відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
В акті перевірки від 21.05.2015р. № 315/22.05/34440022 відповідач посилається на акти перевірок контрагентів позивача, а саме: від 21.05.2015р. № 320/22.01/36418245 «Про результати документальної перевірки ТОВ «Промислові Екотехнології» з питань достовірності формування податкового кредиту з ПДВ під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Мірош» за липень, листопад-грудень 2014 року та достовірності сформованого податкового зобов'язання з ПДВ по реалізації товарів (робіт, послуг), проте щодо такого використання суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до роз'яснення Вищою арбітражного суду «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів» від 26.01.2000р. N 02-5/35 акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.
Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні.
Нормативний акт - це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово. Що ж до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), то вони породжують права і обов'язки тільки у того суб'єкта (чи визначеного ними певного кола суб'єктів), якому вони адресовані.
Зазначене вище підтверджено також п. 3 листа Вищого господарського суду від 24.07.2001 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних та інших органів», в якому також зазначено, що «акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин».
У зв'язку з цим, акти перевірок контрагентів позивача, на підставі яких відповідачем було зроблено висновок про порушення позивачем норм діючого законодавства не можна застосовувати до ТОВ «Інвестмаш», оскільки вони (Акти перевірки) не мають обов'язкового характеру для данного суб'єкта господарювання.
Крім того, згідно листа Вищого адміністративного суду України № 742/11/13-11від 02.06.2011р. - «не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюги яких декларувався рухтоварів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом».
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.
Суд звертає увагу на те, що на момент здійснення правовідносин підприємства, контрагенти позивача ТОВ «Промислові Екотехнології», ТОВ «Танет-Груп», ТОВ «ДГ», ТОВ «Теана» та ТОВ «Надал Груп» були зареєстровані як юридичні особи, що відповідачем не спростовано.
Враховуючи наявність у позивача належним чином оформлених первинних документів, які підтверджують реальність здійснення господарських операцій з придбання товару та виконання контрагентами робіт, отже і правомірне формування податкового кредиту за рахунок сплаченого ПДВ по господарським операціям з придбання товарної продукції по операціям з ТОВ «Промислові Екотехнології» за листопад - грудень 2014 року, ТОВ «Танет-Груп» та ТОВ «ДГ» за грудень 2014 року, ТОВ «Теана» та ТОВ «Надал Груп» за січень 2015 року та свідчать про належне виконання договору та подальше використання придбаного товару, а тому в діях позивача відсутні порушення: п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.4, п.198.6 ст.198, п.201.4, п.201.6, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України ТОВ «СВП «Криворіждорвибухпром» та завищення суми податкового кредиту на 2 176 617,84 грн.: за листопад 2014 року на 58 550,40 грн., в тому числі по постачальникам: ТОВ «Промислові Екотехнології» на суму 58 550,40 грн.; за грудень 2014 року на 165 067,20 грн., в тому числі по постачальникам: ТОВ «Промислові Екотехнології» на суму 78 067,20 грн., ТОВ «Танет-Груп» на суму 43 500,00 грн., ТОВ «ДГ» на суму 43 500,00 грн.; за січень 2015 року на 1 953 000,24 грн., в тому числі по постачальникам: ТОВ «Теана» на суму 1 302 000,24 грн., ТОВ «Надал Груп» на суму 651 000,00 грн.
В судовому засіданні був повністю доведений представником позивача факт вчинення господарських операцій, за наслідками яких виникло право позивача на формування податкового кредиту, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Також, суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.
Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій та рішень.
Позивачем під час подання адміністративного позову сплачено судовий збір в розмірі 48 973 грн. 90 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 4546 від 08.12.2015 р.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Тому, згідно із ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір в розмірі 48 973 грн. 90 коп. присуджується на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань з Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 70-71, 86, 94, 160-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване виробниче підприємство «Криворіждорвибухпром» до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.
Копію постанови направити сторонам по справі.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та в строки, встановленні статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови викладений протягом п'яти днів.

Суддя (підпис) Е.О. Юрков