Справа № 814/4796/13-а
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2016-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" січня 2016 р. м. Київ К/800/49973/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів : Логвиненко А.О. (доповідач), Донець О.Є., Мороз В.Ф.

при секретарі судового засідання Вишняк О.М.

з участю представника позивача - Лавошник Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Руский Стандарт»

до відповідача-1 Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області

відповідача-2 Миколаївського інспекційного відділу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області

відповідача-3 Приморського інспекційного відділу південного інспекційного управління Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області

про визнання дій протиправними, скасування протоколу, припису та постанов, -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2013р. до суду з позовом про визнання протиправними дій Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області (далі Інспекція), скасування протоколу, припису та постанов звернулось публічне акціонерне товариства «Банк Руский Стандарт» (далі Банк). Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що за наслідками проведеної перевірки Інспекцією складено акт перевірки, прийнято протоколи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та постанови про застосування до Банку штрафу. Крім того, відповідачем винесено приписи про усунення виявлених порушень. Вважаючи, що перевірку було організовано та проведено з порушеннями вимог чинного законодавства, а в діях Банку відсутні будь-які порушення, позивач просив задовольнити позов.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.12.2013р., залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 6.03.2014р., позов задоволено частково : визнано протиправними та скасовано приписи Інспекції від 5.09.2013р. №210 та №211 та постанови про накладення штрафу від 20.09.2013р. №180 та №181. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погодившись з судовими рішеннями Інспекція звернулась з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просила їх скасувати та відмовити в задоволенні позову. При цьому, скаржник зазначив, що суди дійшли помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог.

У своїх запереченнях Банк вважає судові рішення законними та обґрунтованими.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судові рішення попередніх інстанцій вказаним вимогам не відповідають в зв'язку з наступним.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за наслідками проведеної позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил Інспекцією 5.09.2013р. складено акт, в якому зазначено, що при перевірці приміщення, розташованого за адресою : м. Миколаїв, пр. Леніна,76/2, яке Банк займає на підставі договору оренди, виявлено самовільне проведення будівельних робіт з реконструкції приміщення, наслідком яких стало зміна функціонального призначення приміщення.

На цій підставі Інспекцією 5.09.2013р. складено протоколи про правопорушення у сфері містобудування, після чого 20.09.2013р. постановою №180 застосовано до позивача штраф в сумі 103230гр. за вчинення правопорушення, передбаченого абз.4 п.6 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», тобто за експлуатацію або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а постановою №181 - штраф в сумі 103230гр. за вчинення правопорушення, передбаченого абз.4 п.4 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», тобто за виконання будівельних робіт без отримання дозволу на їх виконання.

Крім того, приписами від 5.09.2013р. зупинено експлуатацію приміщень до прийняття їх в експлуатацію та заборонено в подальшому виконання будівельних робіт без реєстрації відповідних документів.

Позивач 14.11.2013р. звернувся з адміністративним позовом, зокрема, про скасування постанов Інспекції від 20.09.2013р. про накладення передбаченого Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» штрафу.

Відповідно до статті 5 вказаного Закону (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) постанову центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, може бути оскаржено до суду протягом 15 днів з дня її винесення з повідомленням про таке оскарження у той самий строк органу, який виніс постанову.

Статтею 99 КАС України обумовлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 1 статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

В своїй позовній заяві Банк, обґрунтовуючи поважність пропуску строку на звернення до суду з позовом про скасування постанов Інспекції від 20.09.2013р. про накладення штрафу, послався на те, що вказані постанови позивачем було отримано лише 14.11.2013р. та просив в зв'язку з цим поновити пропущений строк. При цьому жодних доказів в підтвердження своєї заяви щодо поважності пропущеного строку Банк суду не надав.

Натомість, з пояснень Інспекції та копій протоколів про правопорушення у сфері містобудування від 5.09.2013р. вбачається, що позивача було своєчасно проінформовано про час та місце розгляду справи про правопорушення. Постанови про накладення штрафу також містять інформацію про те, що їх було надіслано в адресу позивача 20.09.2013р.

Крім того, з постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 22.11.2013р. слідує, що судом було розглянуто позов ОСОБА_5 (в.о. голови правління Банку) про оскарження ним постанови Інспекції від 20.09.2013р. про накладення штрафу за самовільне виконання будівельних робіт в приміщенні за адресою : м. Миколаїв, пр. Леніна,76/2. При цьому судом відмовлено в задоволенні позову та встановлено, що як ОСОБА_5 так і Банк були своєчасно проінформовані про час розгляду щодо них Інспекцією справ про порушення містобудівного законодавства та про наслідки цього розгляду.

Суд першої інстанції питання щодо наявності підстав для визнання причин пропуску строку позивачем на звернення до адміністративного суду поважними не розгляув, рішення з цього приводу не прийняв, а суд апеляційної інстанції вказаний недолік не усунув.

Таким чином, попередні судові інстанції у розгляді даної справи припустилися порушення норм процесуального права, а саме вимог частини третьої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо прийняття судового рішення на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених дослідженими у судовому засіданні доказами.

Не встановлення в судовому процесі вище зазначених обставин як таких, що мають суттєве значення у справі з огляду на неможливість правильно вирішити спір без їх з'ясування, відповідно до частини другої статті 227 КАС України є підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень у зв'язку з їх не відповідністю вимогам частин 4 та 5 статті 11, частині 1 статті 138 та статті 159 цього Кодексу з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 221,223,227,230,231,254 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області задовольнити частково.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.12.2013р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 6.03.2014р. скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому ст. 235-244 КАС України.

Судді А.О. Логвиненко

О.Є. Донець

В.Ф. Мороз