Справа № 806/5362/15
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2016-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 року м.Житомир справа № 806/5362/15

час прийняття: 16 год. 00 хв. категорія 8.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

секретар судового засідання Маленька Ю.О.,

за участю: представників позивача Гумінський М.В., Кришта В.В., Литвинчук Н.П.,

представників відповідача Дубінчук В.Д., Гарькава Г.І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Валки-Ільменіт" до Володарсько-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Валки-Ільменіт" звернулося з позовом до Володарсько-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 02.12.2015р.:

- № в частині збільшення ТОВ "Валки-Ільменіт" грошового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 321318,00грн.;

- № в частині збільшення ТОВ "Валки-Ільменіт" грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 103337,00грн.;

- № від 03.12.2015р. про збільшення ТОВ "Валки-Ільменіт" грошового зобов'язання зі збору за спеціальне використання води в розмірі 8150,00грн.

В судовому засіданні представники Позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі і зазначили, що Відповідачем була призначена та проведена планова виїзна перевірка підприємства з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2013року по 31.12.2014року, про що був складений акт перевірки, в якому відображені виявлені порушення. З окремими порушеннями підприємство погодилося.

Разом з тим, на думку представників Позивача, уповноважені особи податкового органу безпідставно прийшли до висновку про завищення підприємством валових витрат у взаємовідносинах із ДП "Запорізький титано-магнієвий комбінат", шляхом віднесення до фінансових витрат відсотків за користування позикою, та в результаті завищення собівартості запасних частин в результаті списання редуктора та оприбуткування його запасних частин. Вказані господарські операції, як зазначили представники Позивача, мали реальний характер і підтверджуються всіма необхідними документами, що стало підставою для врахування їх при визначенні податкових зобов'язань підприємства з податку на прибуток, а сплачений у вартості послуг, отриманих від ДП "Запорізький титано-магнієвий комбінат" податок на додану вартість підприємством правомірно віднесено до свого податкового кредиту за звітні податкові періоди.

Представники Позивача вважають, що акт взаємозвірки від 14.11.2012року з ФОП ОСОБА_6 свідчить про переривання строків позовної давності щодо заборгованості в сумі 246946,00грн., а тому така заборгованість не вважається безнадійною і не підлягає віднесенню до валового доходу підприємства.

На думку представників Позивача, у підприємства відсутні правові підстави для сплати збору за спеціальне використання води в подвійному розмірі. Особливості технологічного процесу на підприємстві та роботи насосних установок унеможливлюють установку на них вимірювальних приладів. У дозволі на таке спеціальне використання води прямо зазначено, що її облік здійснюється виходячи із потужностей насосів та часу їх роботи.

Представники Відповідача, Володарсько-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області, проти позову заперечили і пояснили, що дійсно в період з 29.09.2015року по 10.11.2015року уповноваженими посадовими особами інспекції була проведена планова виїзна перевірка Позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2013року по 31.12.2014року, про що був складений акт перевірки. За результатами такої перевірки було встановлено, що Позивачем за перевіряємий період завищені валові витрати на 923988,00грн. та занижено валовий дохід на 248199,00грн. (безнадійна заборгованість у відносинах з ФОП ОСОБА_6), що призвело до заниження податку на прибуток на 214438,00грн.

На думку представників Відповідача, підприємством безпідставно до податкового кредиту віднесено кошти по господарським операціям із ДП "Запорізький титано-магнієвий комбінат" щодо придбання товарів та послуг із відновлення насосів. Такі господарські відносини не мають реального товарного характеру, не підтверджуються відповідними документами бухгалтерського та податкового обліку, а наявні документи містять цілий ряд неточностей та дефекти.

Крім того, на думку представників Відповідача, платник не надав підтверджуючих документів щодо неможливості встановлення вимірювальних приладів для визначення обсягу використаної води, а тому повинен сплачувати збір за спеціальне використання води в подвійному розмірі.

Зазначені порушення, на думку представників Відповідача, стали підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень - рішень щодо збільшення Позивачу сум податкових зобов'язань з податку на прибуток, з податку на додану вартість, зі збору за спеціальне використання води та застосування фінансових санкцій за вказаний період.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представників Позивача та заперечення представників Відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо визначення валових витрат і валового доходу підприємства, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток, щодо формування податкового кредиту з податку на додану вартість та визначення платником своїх зобов'язань з цього податку, та щодо визначення збору за спеціальне використання води, регулюються правовими нормами Податкового кодексу України, що були чинні на день виникнення таких відносин.

В судовому засіданні встановлено, що в період з 29.09.2015року по 10.11.2015року уповноваженими посадовими особами Володарсько-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції була проведена планова виїзна перевірка Позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2013року по 31.12.2014року, про що був складений акт перевірки від 17.11.2015року. За результатами такої перевірки було винесено оскаржувані податкові повідомлення - рішення від 02.12.2015 р.:

- № відповідно до якого підприємству були збільшені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток на 214438,00грн. та застосовані фінансові санкції в сумі 107219,00грн.;

- № відповідно до якого підприємству були збільшені суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість на 79517,00грн. та застосовані фінансові санкції в сумі 39758,00грн.;

- № від 03.12.2015року про збільшення ТОВ "Валки-Ільменіт" грошового зобов'язання зі збору за спеціальне використання води в розмірі 6520,00грн. та застосовані фінансові санкції в сумі 1630,00грн.

Відповідно до позовних вимог Позивач оскаржує податкове повідомлення - рішення № про збільшення підприємству грошового зобов'язання зі збору за спеціальне використання води в повному обсязі.

Податкове повідомлення - рішення № Позивачем оскаржується лише в частині в частині збільшення ТОВ "Валки-Ільменіт" грошового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 214212,00,00грн. та застосування фінансових санкцій в сумі 107106,00грн., а податкове повідомлення - рішення № - лише в частині збільшення ТОВ "Валки-Ільменіт" грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 68893,00грн. та застосування фінансових санкцій в сумі 34445,00грн.

Як зазначено в оскаржуваному податковому повідомленні - рішенні від 02.12.2015 р. №, підставою для його винесення про збільшення підприємству суми податкових зобов'язань з податку на прибуток на 214212,00грн. та застосування фінансових санкцій в сумі 107106,00грн., стали порушення Позивачем вимог п.135.1, пп.135.5.4 п.135.5 ст.135, п.138.2, пп.138.10.5 п.138.10 ст.138, пп.139.1.5 п.139.1 мт.139, п.146.4 і п.146.5 ст.146 Податкового кодексу України.

Відповідно до висновків, зазначених в акті перевірки від 17.11.2015року, та пояснень представників податкового органу в судовому засіданні підставою для винесення вказаного податкового повідомлення - рішення в оскаржуваній частині стало виключно:

- не віднесення платником до свого валового доходу безнадійної кредиторської заборгованості у господарських відносинах з ФОП ОСОБА_6 на 246946,48грн.;

- віднесення платником до своїх валових витрат коштів, сплачених по господарським операціям із ДП "Запорізький титано-магнієвий комбінат" щодо придбання товарів та послуг із відновлення насосів на загальну суму 344465,00грн.;

- віднесення платником до своїх валових витрат коштів, сплачених у вигляді відсотків за кредитним договором від 02.12.2002року між Позивачем та Корпорацією "Pennwood Minerals,ins" США;

- віднесення платником до своїх валових витрат на 357000,00грн. в результаті завищення собівартості запасних частин при списанні редуктора підйому лебідки та оприбуткування його запасних частин.

Доводи податкового органу про завищення Позивачем протягом перевіряємого періоду зазначених сум валових витрат та заниження сум валового доходу не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, так як не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що в травні 2011року сплив термін розрахунків Позивача за отримані від ФОП ОСОБА_6 послуги з навантаження самоскидів та перевезенню гальки на загальну суму 6946,48грн. та за придбаний електродвигун в сумі 240000,00грн. Вказана кредиторська заборгованість на загальну суму 246946,48грн. Позивача відображена у бухгалтерському обліку.

Безспірно, відповідно до вимог пп.135.5.4. п.135.5 ст.135 Податкового кодексу (в редакції на день виникнення спірних відносин) є різновидністю інших доходів платника і підлягає врахуванню при обчисленні об'єкта оподаткування податком на прибуток.

Як зазначено в пп.14.1.11 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, безнадійною заборгованістю слід вважати заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

В судовому засіданні встановлено, що шляхом складання та підписання акту звірки взаємних розрахунків від 14.11.2012року Позивач підтвердив наявність такої заборгованості перед ФОП ОСОБА_6. Вказаний акт звірки Позивачем надавався податковому органу одночасно із запереченнями на акт перевірки як додаток до заперечень (а.с.76т.2). Вказаний акт звірки був досліджений судом (а.с.124т.1).

За приписами ст.264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Таким чином, визнання Позивачем 14.11.2012року своєї заборгованості перед ФОП ОСОБА_6 в сумі 246946,48грн. призвело до переривання строків загальної позовної давності тривалістю у три роки, а тому вказана заборгованість протягом перевіряємого періоду в 2013-2014роках не набула статусу безнадійної заборгованості і не підлягала віднесенню до валового доходу Позивача і не підлягала врахуванню при обчисленні його об'єкта оподаткування податком на прибуток.

В судовому засіданні встановлено також, що спірні господарські відносини Позивача з ДП "Запорізький титано-магнієвий комбінат" були зумовлені договорами щодо придбання продукції ливарного виробництва від 23.04.2012року та щодо надання послуг із відновлення проточної частини ґрунтових насосів від 05.02.2013року (а.с.131-142т.1).

Про реальність даних господарських операцій між Позивачем та ДП "Запорізький титано-магнієвий комбінат", свідчать наявні в матеріалах справи та досліджені судом первинні документи бухгалтерського та податкового обліку (додатки до договору щодо видів придбаної продукції, специфікації і дефектні відомості щодо видів запчастин та об'ємів послуг по їх відновленню, акти здачі-прийняття відновлених запчастин, товаро - транспортні та податкові накладні, накладні на відпуск товаро-матеріальних цінностей), які підтверджують факт поставки продукції та надання зазначених послуг (а.с.143-168т.1).

Сторони визнають, що Позивачем за вказану продукцію та послуги ДП "Запорізький титано-магнієвий комбінат" протягом перевіряємого періоду було сплачено 344465,00грн., в тому числі 68893,00грн. податку на додану вартість. Ці обставини, що визнаються сторонами, відповідно до положень ч.3 ст.72 КАС України перед судом не доказувалися, так як їх не заперечують сторони і в суду не виникло сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Використання вказаної продукції ливарного виробництва та відновлених запасних частин ґрунтових насосів в господарській діяльності Позивача підтверджується дослідженими в судовому засіданні накладними на їх відпуск зі складу підприємства, актами на списання використаних у виробництві запчастин та актами на їх заміну (а.с.169-184т.1).

В розумінні вимог ст.138 Податкового кодексу України (в редакції на день виникнення відносин) зазначені витрати прямо пов'язані із виробничою діяльністю підприємства, а тому підлягають віднесенню до валових витрат платника та врахуванню їх при обчисленні його (Позивача) об'єкта оподаткування податком на прибуток.

Доводи податкового органу про відсутність документального підтвердження зазначених господарських операцій Позивача (дефектність окремих первинних документів) не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому судом до уваги не приймаються.

Так, підписання актів здачі-прийняття послуг від імені ДП "Запорізький титано-магнієвий комбінат" не в.о.Генерального директора ОСОБА_7, а ОСОБА_8 було зумовлено виключно тим, що наказом Фонду державного майна України з 27.11.2013року ОСОБА_7 був відсторонений від виконання обов'язків керівника вказаного державного підприємства, а з 28.11.2013року саме ОСОБА_8 здійснював повноваження керівника цього підприємства. Ці обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні при дослідженні копій відповідних наказів (а.с.185-187т.1).

Відсутність додаткових актів здачі-прийняття послуг і продукції по кількості та якості була зумовлена виключно відсутністю таких недоліків, що в свою чергу, як пояснили представники Позивача, виключали необхідність їх фіксування шляхом складання цих актів.

Не ґрунтуються на чинному законодавстві також доводи податкового органу про невідповідність заповнення товаро-транспортних накладних щодо перевезення Позивачем виробів ливарного виробництва та поновлених запасних частин до ґрунтових насосів вимогам Наказу Міністерства транспорту України та Міністерства статистики України від 29 грудня 1995 року N 488/346 "Про затвердження типових форм первинного обліку роботи вантажного автомобіля".

Суд зазначає, що вказаний Наказ втратив чинність згідно з наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 10 грудня 2013 року N1005/1454.

В судовому засіданні також встановлено, що 07.05.2014року в результаті обстеження технічного стану редуктора підйому лебідки вартістю 357000,00грн. було прийнято рішення про неможливість його (редуктора) подальшої експлуатації та можливість подальшого використання його складових частин ( вал редуктора в зборі, вал-шестерні підйому в зборі та корпуса редуктора) на загальну вартість в тому ж розмірі 357000,00грн.

Вказана господарська операція була відображена в дебеті рахунку бухгалтерського обліку 91 "Загальновиробничі витрати" (як транзитний) з кредиту рахунку 209.1 "Інші матеріали, запчастини".

Одночасно в той же день Позивачем оприбуткування запасних частин цього редуктора тією ж загальною вартістю на склад було відображено по дебету рахунку 209.1 "Інші матеріали, запчастини" та кредиту рахунку 91 "Загальновиробничі витрати".

Такі дії платника узгоджуються із вимогами Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 р. N92 та Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.99 р. N318.

Відповідно до пункту 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.99 р. N 318 витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно із зменшенням активів або збільшенням зобов'язань.

Зазначене свідчить, що Позивач правомірно, у відповідності до вимог п.138.8 ст.138 Податкового кодексу України (в редакції на день виникнення відносин) відніс повну вартість комплектуючого матеріалу в сумі 357000,00грн. до собівартості придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) за 2014рік, та правомірно врахував їх при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток за відповідний звітний період.

В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що 02.12.2002року між Позивачем та Корпорацією "Pennwood Minerals,ins" США був укладений договір про відкриття кредитної лінії в сумі 1,8 млн. доларів США з оплатою трьох відсотків річних строком до 31.12.2006року для придбання обладнання та оплати вартості будівельно-монтажних робіт.

Як пояснили представники Позивача, зазначені кошти запозичувалися виключно для реалізації інвестиційного проекту "Будівництво кар'єру та введення в експлуатацію переробного комплексу на Валки-Гацьківському родовищі ільменітів", затвердженого рішенням Ради з питань територій приоритетного розвитку № 53 від 22.11.2002року.

Ці обставини були підтверджені Відповідачем ще в акті перевірки від 17.07.2003року, дослідженого в судовому засіданні (а.с.202-241т.1).

Термін дії договору про відкриття кредитної лінії був продовжений до 31.12.2026року відповідно до дослідженої судом додаткової угоди від 31.12.2006року (а.с.196т.1).

На виконання вказаних фінансових зобов'язань Позивачем за період з 01.10.2013року по 31.12.2014року було нараховано та сплачено кредитору 222523,00грн. процентів за його користування, які віднесено до валових витрат підприємства.

Як зазначили представники податкового органу, вказані фінансові витрати в сумі 222523,00грн. підлягають віднесенню до валових витрат, так як підлягають включенню до собівартості відповідного кваліфікаційного активу.

Такі доводи податкового органу не ґрунтуються на матеріалах справи та не відповідають вимогам чинного законодавства з огляду на таке.

Безспірно, в розумінні вимог п.3 і п.5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 31 "Фінансові витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 квітня 2006 р. N 415, витрати на проценти та інші витрати підприємства, пов'язані із запозиченнями, відносяться до фінансових витрат платника за умови, що так фінансові витрати не здійснювалися на створення конкретного кваліфікаційного активу.

Разом з тим, ні в акті перевірки, ні в поясненнях представників Відповідача в судовому засіданні всупереч вимогам ст.71 КАС України не зазначено на створення якого конкретного кваліфікаційного активу Позивачем були понесені спірні фінансові витрати.

Суд вважає обґрунтованими доводи представників Позивача, що вказані кредитні кошти були використані підприємством на виконання інвестиційного проекту "Будівництво кар'єру та введення в експлуатацію переробного комплексу на Валки-Гацьківському родовищі ільменітів", як кваліфікаційного активу, в попередніх звітних періодах.

Вказані фінансові витрати в сумі 222523,00грн. є виключно поточними зобов'язаннями Позивача за додатковою угодою, вони не зумовлені створенням відповідного кваліфікаційного активу і, відповідно до вимог пп.138.10.5 п.138.10 ст.138 Податкового кодексу України, підлягають віднесенню до валових витрат, як фінансові витрати на нарахування процентів за користування кредитами.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що Позивач при визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток за спірний звітний період правомірно до своїх валових витрат відніс кошти, сплачені по господарським операціям із ДП "Запорізький титано-магнієвий комбінат" щодо придбання товарів та послуг із відновлення насосів на загальну суму 344465,00грн., 222523,00грн. коштів, сплачених у вигляді відсотків за кредитним договором від 02.12.2002року між Позивачем та Корпорацією "Pennwood Minerals,ins" США та 357000,00грн., зумовлених списанням редуктора підйому лебідки та оприбуткування його запасних частин. Кредиторська заборгованість Позивача у господарських відносинах з ФОП ОСОБА_6 на 246946,48грн. не підлягала віднесенню до валового доходу та при врахуванні об'єкта оподаткування податком на прибуток за спірний звітний період.

Правомірне визначення Позивачем об'єкта оподаткування податком на прибуток виключає підстави для застосування до платника фінансових санкцій.

Таким чином, податкове повідомлення - рішення Володарсько-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції від 02.12.2015р. № в частині збільшення ТОВ "Валки-Ільменіт" грошового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 214212,00,00грн. та застосування фінансових санкцій в сумі 107106,00грн., винесено не на підставі вимог чинного законодавства та без врахування всіх обставин, що мали значення для його винесення, а тому є протиправним та підлягає скасуванню в цій частині, а позов - задоволенню.

Як зазначено в оскаржуваному податковому повідомленні - рішенні від 02.12.2015 р. №, підставою для його винесення про збільшення підприємству грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 68892,00грн. та застосування фінансових санкцій в сумі 34445,00грн., стали порушення Позивачем вимог п.198.1, п.198.2 і п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України (в редакції на день виникнення спірних відносин).

Відповідно до висновків, зазначених в акті перевірки від 17.11.2015року, та пояснень представників податкового органу в судовому засіданні підставою для винесення вказаного податкового повідомлення - рішення в оскаржуваній частині стало виключно невизнання податковим органом податкового кредиту Позивача, сформованого за результатами господарських операцій із ДП "Запорізький титано-магнієвий комбінат" щодо придбання товарів та послуг із відновлення насосів на загальну суму 68893,00грн.,що мали місце в жовтні-грудні 2013року.

Доводи податкового органу про відсутність документального підтвердження зазначених господарських операцій Позивача (дефектність окремих первинних документів) не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому судом до уваги не приймаються.

За приписами п.198.1 та п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до вимог п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Сторони визнали, що Позивачем у вартості продукції та послуг ДП "Запорізький титано-магнієвий комбінат" протягом перевіряємого періоду було сплачено 68893,00грн. податку на додану вартість відповідно до виданих податкових накладних, про що також було зазначено в акті перевірки (а.с.66-67т.1).

Ці обставини, що визнаються сторонами, відповідно до положень ч.3 ст.72 КАС України перед судом не доказувалися, так як їх не заперечують сторони і в суду не виникло сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що сплачені Позивачем у вартості вказаних товару та послуг суми податку на додану вартість в розмірі 68893,00грн. правомірно, у відповідності до вимог Податкового кодексу України були віднесені до податкового кредиту Позивача за жовтень, листопад і грудень 2014року (відповідно 7902,40грн.+50415,20грн.+10575,40грн.=68893,00грн.) (а.с.66т.1).

Правомірність визначення Позивачем свої зобов'язань з податку на додану вартість виключає можливість застосування до нього жодних фінансових санкцій.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що податкове повідомлення - рішення Володарсько-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції від 02.12.2015р. №, в частині збільшення ТОВ "Валки-Ільменіт" грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 68893,00грн. та застосування фінансових санкцій в сумі 34445,00грн., винесено не на підставі вимог чинного законодавства та без врахування всіх обставин, що мали значення для його винесення, а тому є протиправним та підлягає скасуванню в цій частині, а позов - задоволенню.

Як зазначено в оскаржуваному податковому повідомленні - рішенні від 03.12.2015 р. № підставою для його винесення про збільшення підприємству суми податкових зобов'язань зі збору за спеціальне використання води в розмірі 6520,00грн. та застосування фінансових санкцій в сумі 1630,00грн., стали порушення Позивачем вимог п.326.10 ст.326 Податкового кодексу України, що були чинні на день виникнення спірних відносин.

Відповідно до висновків, зазначених в акті перевірки від 17.11.2015року, та пояснень представників податкового органу в судовому засіданні підставою для винесення вказаного податкового повідомлення - рішення стало виключно відсутність у платника вимірювальних приладів для визначення обсягу використаної води.

Сторони визнають, що Позивач в розумінні вимог ст.323 Податкового кодексу України, що була чинна на день виникнення спору, протягом перевіряємого періоду був платником збору за спеціальне використання води.

Сторони визнають, що Позивач в своїй діяльності використовує поверхневу воду, кар'єрну воду та воду з шахтного колодязя, а обсяг фактично використаної платником кар'єрної води та води з шахтного колодязя визначаються за технологічними даними (потужність та тривалість роботи насосів).

Сторони визнають також, що відповідно до журналів обліку води за перевіряємий період Позивачем використано 85800 м.куб. кар'єрної води та 45 м.куб. води із шахтного колодязя, що відповідає сумі сплаченого Позивачем збору за спеціальне використання води за четвертий квартал 2013року в розмірі 1318,76грн., а за 2014рік - в розмірі 5200,91грн. (а.с.69т.1).

Ці обставини, що визнаються сторонами, відповідно до положень ч.3 ст.72 КАС України перед судом не доказувалися, так як їх не заперечують самі сторони і в суду не виникло сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Суть спору в цій частині між сторонами зведена виключно до правомірності визначення Позивачем обсягу використаної води без вимірювальних приладів.

За приписами п.326.10 ст.326 Податкового кодексу України, що була чинна на день виникнення спору, обсяг фактично використаної води обчислюється водокористувачами самостійно на підставі даних первинного обліку згідно з показаннями вимірювальних приладів.

За відсутності вимірювальних приладів обсяг фактично використаної води визначається водокористувачем за технологічними даними (тривалість роботи агрегатів, обсяг виробленої продукції чи наданих послуг, витрати електроенергії, пропускна спроможність водопровідних труб за одиницю часу тощо). У разі відсутності вимірювальних приладів, якщо можливість їх встановлення існує, збір сплачується у двократному розмірі.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що спеціальне водокористування Позивачем здійснюється за відповідним дозволом, виданим 09.01.2012року Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Житомирській області (а.с.27-31т.2).

В підпункті "д" пункту 5 вказаного Дозволу прямо зазначено, що "облік забору води з шахтного колодязя проводиться по потужності насосу і часу його роботи, облік води з кар'єру проводиться по потужності насосу і часу його роботи".

Неможливість встановлення лічильників на насосні установки підприємства виходячи із технологічних особливостей роботи підтверджується також висновками фахівців підприємства, досліджених в судовому засіданні (а.с.25-26т.2).

На підставі викладеного суд робить висновок про правомірне обчислення Позивачем обсягів фактично використаної води за технологічними даними (тривалість роботи агрегатів), та у повній відповідності до Дозволу на таке спеціальне водокористування, що виключає можливість застосування до платника оскаржуваних санкцій.

Таким чином, податкове повідомлення - рішення Володарсько-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції від 03.12.2015р. № про збільшення підприємству суми податкових зобов'язань зі збору за спеціальне використання води в розмірі 6520,00грн. та застосування фінансових санкцій в сумі 1630,00грн., винесено не на підставі вимог чинного законодавства та без врахування всіх обставин, що мали значення для його винесення, а тому є протиправним та підлягає скасуванню, а позов в цій частині - задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір. Доказом понесення ним інших судових витрат суду не надано. Таким чином, судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Валки-Ільменіт" у вигляді судового збору в сумі 7587,83грн. підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Володарсько-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області..

Керуючись ст.ст.2,86,94,159-163,167,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Позов задовольнити, визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Володарсько-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції від 02.12.2015р. № в частині збільшення ТОВ "Валки-Ільменіт" грошового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 321318,00грн., № в частині збільшення ТОВ "Валки-Ільменіт" грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 103337,00грн. і № від 03.12.2015р. про збільшення ТОВ "Валки-Ільменіт" грошового зобов'язання зі збору за спеціальне використання води в розмірі 8150,00грн.

Судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Валки-Ільменіт" у вигляді судового збору в сумі 7587,83грн. підлягають відшкодуванню з державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань Володарсько-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Повний текст постанови виготовлено: 20 січня 2016 р.