Справа № 497/150/16-а
Суддя: Кодінцева С. В.
Дата ухвалення: 2016-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/150/16-а
Провадження № 2-а/497/8/16
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення адміністративного позову без розгляду

"21" січня 2016 р. м.Болград

Суддя Болградського районного суду Одеської області Кодінцева С.В., перевіривши виконання вимог ст.ст.105, 106 КАС України за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання рішення неправомірним, зобовязання призначити і виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах, -

В С Т А Н О В И В:

21 січня 2016 року позивач ОСОБА_1 подав до суду вищеназваний адміністративний позов, та просить постановити рішення яким:

-визнати протиправними дії комісії для розгляду спірних питань, повязаних з призначенням та виплатою пенсій Управління пенсійного фонду України у Болградському районі Одеської області від 27.11.2015 року № 38 щодо відмови йому в підтвердженні стажу роботи на посаді тракториста-машиніста, необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах;

-визнати протиправним та скасувати рішення комісії при Головному управлінні пенсійного фонду України в Одеській області від 29.10.2015 року (протокол № 10) щодо відмови ОСОБА_1 в підтвердження стажу роботи на посаді тракториста-машиніста, необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах;

-зобовязати Управління пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області призначити з 24.07.2015 року йому, позивачу пенсію за віком на пільгових умовах як трактористу-машиністу безпосередньо зайнятому у виробництві сільськогосподарської продукції відповідно до п «в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

-стягнути з відповідачів судові витрати у справі.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що свою трудову діяльність розпочав в 1973 році в колгоспі «Шлях до комунізму», який у подальшому був реорганізований в Колективне сільськогосподарське підприємство «Трояни», потім Сільськогосподарський виробничий кооператив «Агрофірма «Буджак». З 1981 року по 2006 рік працював трактористом-машиністом в названому господарстві та безпосередньо був зайнятий на виробництві сільськогосподарської продукції.

23 липня 2015 року йому, позивачу виповнилось 55 років, і він маючи загальний трудовий стаж роботи більше 31 року, з яких 25 років 6 місяців на посаді машиніста-тракториста, отримав право на пільгову пенсію.

16 жовтня 2015 року позивач звернувся до Управління пенсійного фонду України в Болградському районі з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п «в» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Однак, 27.11.2015 року Комісія для розгляду спірних питань, повязаних з призначенням та виплатою пенсії Управління Пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області рішенням № 38 відмовила йому, ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. «в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у звязку з відсутністю пільгового стажу роботи оскільки за на одному тракторі працювали два трактористи-машиністи.

Аналогічне рішення було прийнято 29.10.2015 року Комісією при Головному управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

З названими рішеннями позивач не згоден, оскільки згідно записів в його трудовій книжці він, позивач відпрацював більше 25 років трактористом машиністом і його діяльність була безпосередньо повязана з виробництвом сільськогосподарської продукції в рослинництві і тваринництві. У зазначений період часу на протязі всього польового періоду та на протязі всього календарного року він був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції та ним відпрацьований встановлений мінімум трудоднів, що є підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах як трактористу-машиністу.

Згідно частини 1 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом, а якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі (ч. 2 ст. 107).

Зі змісту частини першої та пятої статті 99 КАС випливає, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, встановлюється місячний строк.

Тобто чинне законодавство обмежує право на звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів певними строками. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Дотримання строків розгляду адміністративних справ одна з обов'язкових передумов ефективності адміністративних проваджень, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі. Провадження в адміністративних судах, як спосіб захисту цих прав, базується на процесуальних принципах та забезпечується чітко регламентованими строками. Дотримання цих строків впливає на права та обов'язки учасників адміністративних правовідносин, спонукаючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обов'язків.

Строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій. Доказами того, що особа не могла дізнатися про порушення своїх прав є докази існування об'єктивних умов, за яких особа не мала реальної можливості дізнатися про порушення своїх прав.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач оскаржує рішення Комісії для розгляду спірних питань, повязаних з призначенням та виплатою пенсії Управління Пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області № 38 від 27.11.2015 року та аналогічне рішення від 29.10.2015 року Комісії при Головному управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Адміністративний позов до суду подав лише 21 січня 2016 року, про що свідчить штамп суду про реєстрацію вхідної документації на адміністративному позові, тобто з пропуском строку звернення до адміністративного суду, встановленого ч.5 ст.99 КАС України.

Клопотання про поновлення строку звернення до суду, доказів поважності причин пропуску цього строку позивач до позову не надав і в позовній заяві не зазначав.

Відповідно до вимог ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 102 КАС України правила даної статті не поширюються на строки звернення до адміністративного суду.

З огляду на викладене, дослідивши зміст позовних вимог та розглянувши копії документів доданих до позову, приходжу до висновку про те, що адміністративний позов ОСОБА_2 слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 99-100, 105-107, 158, 165 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання рішення неправомірним, зобовязання призначити і виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя : Кодінцева С.В.