Справа № 806/5192/15
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2016-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року Житомир справа № 806/5192/15

категорія 12.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Черняхович І.Е.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області, третя особа: Овруцький районний суд Житомирської області про визнання протиправним та скасування висновку №749/10/17-01 від 20.11.2015,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із адміністративним позовом до Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправним та скасування висновку Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області № 749/10/17-01 від 20.11.2015 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України "Про очищення влади".

В обґрунтування поданого позову позивач зазначила, що працюючи в Овруцькому районному суді державним службовцем, нею 30.03.2015 була подана декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік. Овруцькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області було проведено перевірку по поданій декларації та складено висновок №749/10/17-01 від 20.11.2015. Відповідно до даного висновку ОСОБА_1 неправильно вказано розмір спадкових земельних ділянок, тобто подані недостовірні відомості щодо наявності майнових прав набутих за 2014 рік. Позивачем було подано письмове пояснення, але ці обставини представник Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області не перевірив. Крім того, позивач зазначила, що у поданій декларації нею була вказано інформацію про спадкове майно отримане у 2013 році - 1/3 частини земельних ділянок, а інші частини були отримані її братом та сестрою.

Позивачем було направлено до суду заяву про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Представником відповідача було подано клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Представник третьої особи направив клопотання про розгляд справи без участі представника третьої особи.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до заяви від 23.09.2015 про проведення перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади" та запиту в.о. керівника апарату Овруцького районного суду, що зареєстрований в контролюючому органі 27.11.2015 за вх. №494/9, Овруцькою ОДПІ проведено перевірку достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України Про очищення влади (а.с. 40 - 41).

За результатами перевірки відповідачем складено висновок від 20.11.2015 №749/10/17-01 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України Про очищення влади (а.с. 6-7). У висновку вказаної перевірки, з урахуванням письмових пояснень ОСОБА_1, та підтверджуючих документів зазначено, що ОСОБА_1 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік (2014 рік) вказала недостовірні відомості, щодо наявності (майнових прав), набутого (набутих) ОСОБА_1 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", які не відповідають наявній податковій інформації. У декларації про майно, доходи і витрати, зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік ОСОБА_1 вказано 1/3 частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2, загальна площа якої складає 0,85 га, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 рахуються земельні ділянки площею 2,0601 га (1/3 частина від загальної площі земельних ділянок відповідно до даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно). Відповідно до отриманого пояснення ОСОБА_1 (а.с. 53) при підрахунку площ земельних ділянок було допущено арифметичну помилку та зазначено 0,85 га.

З пояснення позивача від 16.11.2015 вбачається, що при підрахунку площ земельних ділянок позивачем було допущено арифметичну помилку та зазначено 0,85 га. (а.с. 53).

Відповідно до інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 рахуються земельні ділянки площею 2,0601 га, а саме рахується 1/3 частина земельної ділянки за адресою: Гошівська сільська рада Овруцького району, Житомирської області, загальна площа земельної ділянки складає 2,043 га, 1/3 частина земельної ділянки за адресою: Гошівська сільська рада, Овруцького району Житомирської області, загальна площа земельної ділянки складає 0,8338 га, 1/3 частина земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2, загальна площа земельної ділянки складає 0,203 га, 1/3 частина земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3, загальна площа земельної ділянки складає 0,2112 га, 1/3 частина земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, загальна площа земельної ділянки складає 0,25 га. 1/3 земельної ділянки за адресою: Гошівська сільська рада , Овруцького району, Житомирської області, загальна площа земельної ділянки складає 0,8932 га.

Таким чином в ході перевірки було встановлено, що позивач вказав недостовірні відомості про земельну ділянку у розділі ІІІ Відомості про нерухоме майно декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік.

Вирішуючи даний спір по суті, суд враховує наступне.

Закон України "Про очищення влади" від 16.09.2014 №1682-VII (далі - Закон №1682-VII) визначає правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації).

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 2 Закону №1682-VII заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо посадових та службових осіб органів прокуратури України.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону №1682-VII особи, які перебувають на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, подають керівнику або органу, зазначеному у частині четвертій статті 5 цього Закону, власноручно написану заяву, у якій повідомляють про те, що до них застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 цього Закону, або повідомляють про те, що до них не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо них відповідно до цього Закону (далі - заява).

Згідно з приписами ч. 3 ст. 1 Закону України "Про очищення влади" протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у ч.ч.1, 2, 4, 8 ст. 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені ч. 1 ст. 4 цього Закону.

Частиною восьмою статті 3 Закону N 1682-VII передбачено, що заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України Про засади запобігання і протидії корупції, та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Відповідно до пункту 4 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України Про очищення влади, затвердженого постановою КМУ від 16 жовтня 2014 N 563 (далі - Порядок N 563), організація проведення перевірки покладається на керівника відповідного органу, до повноважень якого належить звільнення з посади особи, стосовно якої проводиться перевірка.

Згідно з пунктом 19 Порядку N 563 запит про проведення перевірки достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідності вартості майна (майнових прав), зазначеного (зазначених) у декларації, поданій особою, яка підлягає перевірці, за минулий рік, набутого (набутих) за час перебування на посадах, зазначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел, надсилається до ДФС разом з копією декларації особи, яка підлягає перевірці, засвідченою кадровою службою органу, в якому проводиться перевірка.

ДФС проводить перевірку в порядку, визначеному Мінфіном (пункт 20 Порядку N 563).

Наказом Міністерства фінансів України 03 листопада 2014 року N 1100, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04 листопада 2014 року за N 1385/26162, затверджено Порядок проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" (далі - Порядок № 1100), яким визначено процедуру проведення органами Державної фіскальної служби України (далі - контролюючий орган) перевірки достовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" (далі - відомості), зазначених особами, перелік яких наведено у пунктах 1 - 11 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади" (далі - Закон), у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік (далі - декларація), за формою, встановленою Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" (далі - перевірка).

Пунктом 3 Порядку №1100 встановлено загальний алгоритм проведення органами ДФС перевірки, який включає такі складові:

1) отримання від керівника відповідного органу, передбаченого ч.4 ст.5 Закону України "Про очищення влади", запиту про проведення перевірки достовірності відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також копії декларації цієї особи;

2) одержання у разі необхідності та в межах повноважень, визначених Податковим кодексом України, від державних органів, органів місцевого самоврядування, банків, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації, копій підтвердних документів, які стосуються відомостей, зазначених у декларації;

3) проведення перевірки, що фактично полягає в:

- аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з'ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації;

- порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у п.п.1-10 ч.1 ст.2 Закону України "Про очищення влади", з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності;

- порівняльному аналізі наявної інформації з метою засування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у п.п.1-10 ч.1 ст.2 Закону України "Про очищення влади", доходам, отриманим із законних джерел;

4) повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей;

5) одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтвердних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обов'язкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку;

6) підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України "Про очищення влади", за встановленою формою та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.

Як передбачено п. 4 Порядку №1100, при проведенні перевірки використовується наявна в інформаційних ресурсах контролюючих органів податкова інформація, інформація, що міститься в податкових деклараціях платників податків (у разі їх подання відповідно до законодавства), інша інформація, що надійшла до контролюючих органів.

При перевірці контролюючим органом використовується інформація, надана особою, стосовно якої проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом контролюючого органу, а також інформація, що надходить від суб'єктів інформаційних відносин та платників податків (фізичних та юридичних осіб) в установленому законом порядку.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 1100 для перевірки використовуються дані, що зазначені у відповідних розділах декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також дані про фізичних осіб, які включаються до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інформаційної системи Податковий блок, зокрема про: джерела отримання доходів; об`єкти оподаткування; суму нарахованих та/або виплачених доходів.

Отримана та узагальнена податкова інформація порівнюється на предмет її достовірності з даними, вказаними в декларації.

За результатами такого порівняння встановлюється відсутність/наявність недостовірностей та/або невідповідностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями, а також відсутність/наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо особою, стосовно якої проводиться перевірка, не вказано або вказано неповну інформацію про таке майно (майнові права) у декларації.

Наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо вартість такого майна (майнових прав) перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел.

Відповідно до п. 8 Порядку № 1100 у розділі ІІІ декларації перевірці підлягають:

достовірність відомостей щодо наявності нерухомого майна, вказаного у декларації, набутого особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, наявній податковій інформації про нерухоме майно такої особи;

відповідність вартості нерухомого майна, вказаного у декларації, набутого особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, наявній податковій інформації про доходи, отримані із законних джерел.

Зі змісту вказаних норм, можна зробити висновок, що органи Державної фіскальної служби України здійснюють перевірку осіб, зазначених у пунктах 1 - 10 частини 1 ст. 2 Закону України Про очищення влади, за двома критеріями: 1) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, тобто, чи все майно, набуте особою вказане у декларації; 2) відповідність вартості майна (майнових прав), набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Згідно з п. 14 Порядку №1100 висновок про результати перевірки, підписаний керівником контролюючого органу (або особою, яка виконує його обов'язки), який проводив перевірку, надсилається керівнику органу, передбаченому ч.4 ст.5 Закону України "Про очищення влади", не пізніше ніж на шістдесятий день з дня початку проходження перевірки.

Одночасно з надсиланням висновку про результати перевірки контролюючий орган, який проводив перевірку, надсилає копію такого висновку до Міністерства юстиції України.

Якщо після надсилання висновку про результати перевірки від органу, в якому проводиться перевірка, одноразово надходить запит з метою проведення додаткової перевірки чи уточнення отриманої інформації, контролюючий орган зобов'язаний розглянути його та надати відповідь протягом десяти робочих днів.

Згідно висновку від 20.11.2015 №749/10/17-01 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України Про очищення влади встановлено, що позивач у розділі ІІІ Відомості про нерухоме майно декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік вказала недостовірні відомості щодо площі земельних ділянок.

Висновок сформований із урахуванням наданих позивачем письмових пояснень.

Таким чином, відповідачем дотримано порядок формування висновку від 20.11.2015 №749/10/17-01.

В поясненнях від 16.11.2015 позивач зазначає, що вона внаслідок арифметичної помилки зазначила площу земельних ділянок 0,85 га у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік замість 2,0608 га.

Також позивач вказує у позовній заяві, що у поданій декларації, нею було вказано, про отримання у 2013 році спадкового майна - 1/3 частини земельних ділянок, а інші частини були отримані її братом та сестрою, а тому не приховувала від декларування факт існування земельних ділянок, а нею було лише зроблено арифметичну помилку під час заповнення декларації.

Однак суд критично ставиться до таких тверджень позивача оскільки дана обставина не спростовує обставин вказання недостовірних відомостей у поданій у декларації за 2014 рік з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав (надання відмови в ній) проводиться у строк, що не перевищує п'яти робочих днів (крім випадків, установлених частиною сьомою цієї статті) з дня надходження до органу державної реєстрації прав заяви про таку реєстрацію і передбачених цим Законом та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до нього, документів, необхідних для її проведення.

Згідно ч. 2 ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Позивач не заперечувала, що земельні ділянки нею були набуті у власність у період, коли вона перебувала на державній службі працюючи в Овруцькому районному суді.

Таким чином, відомості про площу земельних ділянок повинні були зазначатися у Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру позивача, та вона, із врахуванням строку розгляду заяви про реєстрацію прав, який встановлено Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", мала би бути обізнаною щодо зареєстрованого за нею на праві власності нерухомого майна.

Отже, оскільки позивач не зазначив вірну інформацію про площу земельних ділянок що належать їй на праві власності, відповідач правомірно вказав у висновку про недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), набутих за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади"

При ухваленні рішення в даній справі суд також керувався наступним.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач діяв в межах своїх повноважень у відповідності до вимог чинного законодавства. Відтак, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 122, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд,

постановив:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Суддя І.Е.Черняхович