Справа № 824/3062/13-а
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2016-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2016 року м. Київ К/800/32352/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Донця О.Є.

Логвиненка А.О.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Державної казначейської служби України у м. Чернівцях на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 березня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2014 року у справі за позовом Національного університету "Одеська юридична академія" до Управління Державної казначейської служби України у м. Чернівцях, Головного управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області, Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності незаконною,

в с т а н о в и л а:

Національний університет "Одеська юридична академія" звернувся з позовом про визнання незаконною бездіяльності щодо невиконання наданих для оплати платіжних доручень за зареєстрованими зобов'язаннями в період з 07.06.13р. по 25.09.12р., не підкріплення субрахунку єдиного казначейського рахунку з урахуванням необхідного рівня платоспроможності та не зміни доведеного ліміту для виконання таких платіжних доручень (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог).

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2014 року, позов задоволено частково. Визнано незаконною бездіяльність управління Державної казначейської служби України у місті Чернівцях щодо невиконання наданих для оплати платіжних доручень за зареєстрованими зобов'язаннями в період 07.06.2013 року по 25.09.2013 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Управління Державної казначейської служби України у м. Чернівцях, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів скасувати, у задоволенні позову відмовити.

Переглядаючи судові рішення в межах касаційної скарги, судова колегія не вбачає підстав для її задоволення.

Судами встановлено, що 02 січня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №144 про здійснення розрахунково-касового обслуговування та 03 січня 2013 року укладено додатковий договір №219 до Договору про здійснення розрахунково-касового обслуговування.

Позивач протягом періоду з 07.06.2013р. по 12.12.2013р. подавав відповідачу платіжні доручення на суму 467217,93грн., що підтверджується реєстром платіжних доручень, які подані до УДКСУ у Чернівецькій області ВСП "Чернівецький факультет НУ "ОЮА".

Згідно звіту про заборгованість за бюджетними коштами на 1 січня 2014 року зареєстровані бюджетні фінансові зобов'язання на кінець звітного періоду (року) в сумі 467217,93грн.

04 жовтня 2013 року відповідачем було надано відповідь позивачу на його звернення від 05.09.13р. з питання не проведення оплати платіжних доручень, згідно з якою управління Казначейства вживає усіх можливих заходів щодо проведення у повному обсязі розрахунків згідно наданих платіжних доручень, направляючи на це весь доведений фінансовий ресурс.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Бюджетного кодексу України № 2456-VI, при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Згідно Положення про єдиний казначейський рахунок, затвердженого Наказом Державного казначейства України від 26 червня 2002 №122 (у редакції наказу Державного казначейства України від 30 листопада 2010 №449), єдиний казначейський рахунок - це консолідований рахунок, відкритий Державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України.

Єдиний казначейський рахунок консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством.

Згідно з п. 2.4 Положення з метою ведення бухгалтерського обліку операцій по виконанню державного та місцевих бюджетів, а також інших операцій з коштами клієнтів, передбачених законодавством, в органах Державного казначейства України відкрито бюджетні рахунки для операцій клієнтів з бюджетними коштами.

Згідно з ч. 1 ст. 23 БК України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Відповідно до ч. 12 ст. 23 БК України усі бюджетні призначення втрачають чинність після закінчення бюджетного періоду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 47 ч. 1 ст. 2 БК України, розпорядник бюджетних коштів - бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов'язань та здійснення витрат бюджету.

Відповідно до ст. 49 БК України розпорядник бюджетних коштів після отримання товарів, робіт і послуг відповідно до умов взятого бюджетного зобов'язання приймає рішення про їх оплату та надає доручення на здійснення платежу органу, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснює платежі за дорученнями розпорядників бюджетних коштів у разі: наявності відповідного бюджетного зобов'язання для платежу у бухгалтерському обліку виконання бюджету; наявності затвердженого в установленому порядку паспорта бюджетної програми (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі); наявності у розпорядників бюджетних коштів відповідних бюджетних асигнувань.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що для проведення оплати платіжних доручень коштів на рахунках позивача достатньо і даний факт не заперечувався відповідачем, зокрема згідно виписки з рахунку з урахуванням КЕКВ за 11.12.13р., вихідний залишок у позивача по всіх КЕКВ складає - 642614,57 грн.. В ході судового розгляду також були досліджені підкріплення УДЕСУ у м. Чернівці за вересень - грудень 2013 року.

Таким чином, встановлено, що відповідач прийняв подані позивачем платіжні доручення (відповідачем даний факт не є спірним), однак в порушення вимог Бюджетного кодексу України та вищезазначених Порядків не перерахував кошти на оплату зареєстрованих зобов'язань, згідно платіжних доручень, наданих позивачем, що призвело до порушення права позивача розпоряджатися грошовими коштами, що перебувають на його рахунках та призвело до виникнення заборгованості перед кредиторами.

Згідно з п.10.1 Наказу Міністерства фінансів України від 23 серпня 2012 року №938 "Про затвердження Порядку казначейського обслуговування місцевих бюджетів" (далі - Наказ №938) органи Казначейства здійснюють розрахунково-касове обслуговування розпорядників бюджетних коштів шляхом проведення платежів з реєстраційних, спеціальних реєстраційних рахунків розпорядників бюджетних коштів та рахунків одержувачів бюджетних коштів, відкритих в органах Казначейства, відповідно до кошторисів, планів асигнувань загального фонду місцевих бюджетів (за винятком надання кредитів з місцевих бюджетів), планів спеціального фонду місцевих бюджетів (за винятком власних надходжень бюджетних установ та відповідних видатків), планів надання кредитів із загального фонду місцевих бюджетів або планів використання бюджетних коштів та помісячних планів використання бюджетних коштів.

Згідно з п. 10.3 Наказу №938 платіжні доручення подаються до органів Казначейства в кількості примірників, необхідних для всіх учасників безготівкових розрахунків. Форма, обов'язкові реквізити, строк дії платіжних доручень та вимоги до заповнення розрахункових документів на паперових носіях визначено Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 .

Відповідно до п. 3.5 Інструкції банк платника приймає платіжне доручення до виконання протягом 30 календарних днів з дати його виписки. День оформлення платіжного доручення не враховується.

Згідно з п.10.7 Наказу №938 платіжне доручення, не прийняте до виконання, не пізніше наступного робочого дня повертається без виконання органами Казначейства розпорядникам бюджетних коштів (одержувачам бюджетних коштів), від яких воно надійшло. Даний пункт також передбачає перелік випадків, коли платіжне доручення не приймається до виконання, зокрема у разі відсутності або недостатності залишків коштів на відповідних рахунках бюджетних установ та організацій.

Посилання відповідача на виконання в першу чергу захищених статей видатків бюджету є безпідставною, оскільки в даній спірній ситуації кошти, які обліковуються на рахунках позивача, не мають жодного відношення до виконання казначейством захищених статей видатків бюджету (виплату заробітної плати, стипендії, оплату комунальних послуг та енергоносії, продуктів харчування, медикаментів тощо). Однак по окремих платіжних дорученнях оплата не проводиться ще з липня 2013 року, при цьому згідно ч. 12 ст. 23 БК України усі бюджетні призначення втрачають чинність після закінчення бюджетного періоду (31 грудня).

Враховуючи вищезазначене, відповідач мав здійснити платежі за дорученням розпорядника бюджетних коштів, проте вказаних дій не вчинив. Така бездіяльність унеможливлює своєчасне проведення розрахунків позивачем за отримані товари, роботи та послуги і призводить до виникнення заборгованості, а також може спричинити інші негативні наслідки за невиконання взятих зобов'язань.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи порушено норми матеріального та процесуального права, які відповідно до закону є підставою для скасування оскаржуваних рішень.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтею 222, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління Державної казначейської служби України у м. Чернівцях залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 березня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через 5 днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст. 237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є Донець