Справа № 587/2956/15-а
Суддя: Дашутін І. В.
Дата ухвалення: 2016-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 587/2956/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Дашутіна І.В., при секретарі Макошенець С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сумського міського голови ОСОБА_2, третя особа Департамент містобудування та земельних відносин Сумської міської ради про визнання протиправними і скасування розпоряджень,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 до суду з адміністративним позовом і просить визнати протиправним та скасувати розпорядження Сумського міського голови ОСОБА_2 № 508-к від 02.12.15 року про проведення службового розслідування стосовно директора департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради ОСОБА_1, визнати протиправним та скасувати розпорядження Сумського міського голови ОСОБА_2 № 509-к від 03.12.15 року про відсторонення ОСОБА_1 від виконання повноважень за посадою директора департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради на час проведення службового розслідування, стягнути з Сумського міського голови ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Позовні вимоги мотивує тим, що Сумський міський голова ОСОБА_2 не має достатнього обсягу повноважень визначати правомірність видачі позивачем містобудівних умов та обмежень, які намагається дослідити відповідач під час проведення відносно позивача службового розслідування, оскільки, на думку позивача, надання правової оцінки акту індивідуальної дії, належить до виключних повноважень судів.

Крім того, позивач мотивує свій позов відсутністю у міського голови повноважень, визначених діючим законодавством на проведення такого службового розслідування, відносно позивача, оскільки воно призначено з порушенням процедури його ініціювання, тобто особою, яка не має законодавчо встановлених повноважень це робити та у даному випадку, позивач вважає, що норми постанови Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року № 950 «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважений на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» не можуть бути застосовані міським головою, як підстава проведення службового розслідування, оскільки міський голова не є, а ні керівником державного органу, а ні посадовою особою такого органу.

Позивач також вважає, що відсутні законодавчо встановлені підстави для його відсторонення, оскільки норми трудового законодавства визначають виключний перелік підстав для відсторонення у разі проведення службового розслідування, а в оскаржуваному розпорядженні відсутні такі підстави.

В своїх доводах позивач посилається на правові позиції судів, які висловлені під час розгляду інших справ за участю тих самих сторін, що і у даній справі та вважає, що відносно позивача та відповідача у даній справі є встановлені обставини, що не підлягають доведенню у цій справі, щодо відсутності у Сумського міського голови ОСОБА_2 повноважень надавати правову оцінку містобудівним умовам і обмеженням, оскільки це виключні повноваження судів.

Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просить адміністративний позов задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення адміністративного позову заперечує в повному обсязі, вважає, що у Сумського міського голови ОСОБА_2 є повноваження на призначення та проведення службового розслідування відносно позивача, як працівника, якого призначає та звільняє з його посади саме відповідач, а відтак, він як роботодавець, керуючись положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року № 950 «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважений на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» має право і призначати проведення службового розслідування, і відсторонювати позивача від виконання обовязків на час проведення такого розслідування незалежно від підстав проведення такого розслідування та незалежно від наявності підстав відсторонення, визначених трудовим законодавством.

Представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи надав суду пояснення та підтримує позовні вимоги позивача, вважає, що вони обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки позивач, як керівник третьої особи наділений повноваженнями на підписання містобудівних умов і обмежень, які згідно до Положення про третю особу видає саме третя особа.

Представник третьої особи зазначає про те, що жодні містобудівні умови та обмеження, які підписані з боку позивача та які є предметом службового розслідування, станом на дату розгляду справи не скасовані або не визнані у судовому порядку незаконними, а відтак, відсутні підстави, як для проведення службового розслідування, так і для відсторонення позивача від займаної посади на час проведення такого розслідування.

Представник третьої особи просить адміністративний позов позивача задовольнити.

Вислухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши докази, що надані до матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Позивач, ОСОБА_1, займає посаду директора департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради на яку був призначений розпорядженням міського голови м. Суми 06.02.2014 року № 57-к.

Коло повноважень позивача, як директора вказаного департаменту, визначено Положенням про департамент містобудування та земельних відносин Сумської міської ради, яке на час виникнення спірних правовідносин, діяло в редакції, затвердженої рішенням Сумської міської ради від 29.01.2014 року № 3013-МР.

Згідно до п. 3.2.19. вказаного Положення, до функцій і завдань очолюваного позивачем департаменту віднесено видачу містобудівних умов та обмежень, а згідно до п. 2.8.1., 2.8.9. Положення, саме на директора департаменту, тобто на позивача, покладено обовязок здійснення керівництва діяльністю департаменту і вчинення представницької функції від імені департаменту та покладено персональну відповідальність за виконання покладених на департамент завдань.

Отже, виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що видача містобудівних умов на обмежень забудови земельної ділянки, віднесена до компетенції очолюваного позивачем департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради, а їх підписання від імені департаменту, тобто органу, що видав вказаний документ, віднесено до компетенції позивача, як керівника вказаного департаменту в силу зазначеної представницької функції.

Наведене також відповідає положенням ч. 3 ст. 29 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 3.6. Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 109 від 07.07.2011 року.

Посадової інструкції щодо визначення інших повноважень позивача або щодо їх конкретизації роботодавцем не затверджувалось та до суду, а ні представником відповідача, а ні представником третьої особи, не надавалось.

Представником відповідача не було надано до матеріалів справи доказів, які б спростовували вищевикладене та не було надано доказів, які б підтверджували, що в розпорядженні відповідача є судове рішення або інший, встановлений законодавством документ, який би підтверджував, що ті містобудівні умови і обмеження, які видані позивачем від імені очолюваного ним департаменту і які стали підставою для призначення відповідачем службового розслідування відносно позивача в оскаржуваному розпорядженні, скасовані або визнані незаконними.

Згідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд встановив, що позивачем в межах його повноважень, визначених вищевказаним Положенням та нормами матеріального права, як керівником департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради, надано та підписано містобудівні умови та обмеження забудови земельних ділянок, що стали підставою для внесення відповідачем оскаржуваного розпорядження щодо проведення службового розслідування та відсторонення позивача.

Суд також вважає, що у відповідності до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, при розгляді даної справи підлягають застосуванню факти, що встановлені іншими судами під час розгляду адміністративної справи № 587/1187/15-а та адміністративної справи № 591/5541/15-а.

Так, під час розгляду судової справи № 587/1187/15-а, в якій приймали участь ті ж самі сторони, що й у даній справі, Харківський апеляційний адміністративний суд у постанові від 19.11.2015 року, залишаючи без змін постанову місцевого суду в частині поновлення позивача ОСОБА_1 на роботі в посаді директора департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради та скасування і визнання протиправним розпорядження відповідача Сумського міського голови ОСОБА_2, встановив, зокрема, що оскільки містобудівні умови на дату прийняття міським головою оскаржуваного розпорядження, не були скасовані чи визнані недійсними у судовому чи іншому, встановленому законом порядку, то сам факт їх надання позивачем, не може бути підставою для визнання протиправності по віденки позивача, без визнання у законодавчо встановленому порядку протиправності такого факту надання цих містобудівних умов (а.с. 76-83).

На наведених обґрунтувань, суд у вказаній справі дійшов висновку про те, що Сумський міський голова ОСОБА_2 в порушення ст. 19 Конституції України вийшов за межі повноважень, наданих йому діючим законодавством та фактично визнав незаконним факт надання містобудівних умов, що в свою чергу, призвело до незаконного звільнення позивача й прийняття протиправного оскаржуваного розпорядження.

Аналогічна правова позиція наведена й в ухвалі Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2015 року у справі № 591/5541/15-а, де, залишаючи без змін постанову місцевого суду від 13.10.2015 року про визнання протиправним і скасування розпорядження Сумського міського голови ОСОБА_2 та поновлюючи позивача ОСОБА_3 на посаді головного архітектора департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради, суд встановив, що оскільки містобудівні умов не були скасовані чи визнані недійсними у судовому чи іншому, встановленому законом порядку, то сам факт їх надання, без визнання у законодавчо встановленому порядку протиправності такого факту, не може свідчити про протиправність дій чи бездіяльності позивача (а.с. 84-89).

Отже, досліджуючи у сукупності надані до матеріалів справи докази, суд встановив, що відносно Сумського міського голови ОСОБА_2, у вищезазначених судових рішеннях встановлено обставини, що не підлягають доказуванню у даній справі, а саме, що сам факт видані позивачем містобудівних умов і обмежень позивачем, не може свідчити про протиправність поведінки позивача без визнання протиправним у судовому, чи іншому порядку такого факту протиправним, а дії відповідача по звільненню позивача з його посади у такому разі, не відповідають ст. 19 Конституції України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що Сумський міський голова ОСОБА_2 не має законодавчо встановлених повноважень під час проведення службового розслідування встановити протиправність чи законність факту видачі позивачем містобудівних умов та обмежень забудов земельних ділянок, які стали підставою для винесення ним оскаржуваних у даній справі розпоряджень, оскільки такими повноваженнями наділена судова гілка влади у відповідності до п. 11 ст. 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», що відповідає Конституційним принципам, закріпленим у ст. 6, ст. 19, ст. 55,ч. 2 ст.58, ст. 124 Конституції України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що така підстава проведення службового розслідування, як зазначено в оскаржуваному розпорядженні від 02.12.2015 року № 508 к, а саме: перевірка законності та обґрунтованості надання позивачем певних містобудівних умов та обмежень за повідомленням начальника правового управління Сумської міської ради ОСОБА_4 у службовій записці, не може вважатись законодавчо обґрунтованою та не може бути підставою проведення службового розслідування, оскільки дослідження вказаних питань не віднесено до компетенції, а ні Сумського міського голови ОСОБА_2, а ні створеної ним комісії з службового розслідування (а.с. 9-11).

За наведених обставин, суд дійшов висновку про невідповідність оскаржуваного розпорядження відповідача від 02.12.2015 року № 508-к «Про проведення службового розслідування стосовно директора департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради ОСОБА_1В.» вищевказаним нормам матеріального права, через що таке розпорядження підлягає визнанню судом протиправним та скасуванню, а адміністративний позов позивача задоволенню.

В свою чергу, суд вважає обґрунтованими доводи позивача щодо неправомірності його відсторонення від виконання повноважень за посадою директора департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради на час проведення службового розслідування згідно до розпорядження відповідача від 03.12.2015 року № 509 (а.с. 12).

Так, відстороняючи позивача від виконання повноважень за посадою, відповідач послався на п.4 постанови КМУ від 13.06.2000 року № 950 «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (зі змінами), подання першого заступника міського голови голови комісії з проведення службового розслідування ОСОБА_5, п. 20 ч.4 ст.42 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні».

Суд не бере до уваги такі підстави, як п. 4 вказаної Порядку та подання голови комісії, оскільки, судом вже вище надано правову оцінку неправомірності самого факту призначення службового розслідування, що виключає відсторонення позивача від виконання ним повноважень за посадою.

В свою чергу, п. 4 вказаного Порядку передбачено, що рішення про відсторонення приймається за поданням голови комісії з проведення службового розслідування керівником органу державної влади, в якому працює особа.

Згідно до ч.1, ч.3 ст. 12 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно міста, очолює виконавчий комітет відповідної міської ради, головує на її засіданнях.

Отже, з наведеного вбачається, що відповідач не є керівником органу державної влади, в якому працює позивач, а отже, не наділений повноваженнями на відсторонення позивача з вказаних підстав.

Наведене відповідає принципу розподілу державної влади в Україні, визначеного ст. 6 Конституції України.

Крім того, суд вважає, що відсторонення працівника від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; відмови або ухилення від обов'язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Наведене врегульовано ст. 46 КЗпП України.

Як вбачається з оскаржуваного розпорядження, щодо позивача відсутні вказані факти.

За наведених підстав, суд дійшов висновку про безпідставність відсторонення позивача від виконання ним повноважень за посадою, а вказане розпорядження позивача не відповідає п.20.ч.4ст.42 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст.19 Конституції України, оскільки прийняте відповідачем не в межах повноважень, визначених вказаним законодавством, а отже є протиправним і підлягає скасуванню.

Згідно до ухвали від 10.12.2015 року судом було вжито заходи забезпечення позову у даній справі шляхом зупинення вищевказаних оскаржуваних розпоряджень, що відповідає праву суду, визначеному ст. 117, 118 КАС України, ч. 2 ст.144 Конституції України.

Проте суд, згідно до ч. 4 ст. 118 КАС України, може одночасно з прийняттям постанови або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення адміністративного позову або заміну одного способу забезпечення адміністративного позову іншим.

Враховуючи те, що судом ухвалено судове рішення про задоволення адміністративного позову в повному обсязі, відпали підстави дії заходів забезпечення адміністративного позову позивача, у звязку з чим вказана ухвала підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 159-161 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 про визнання протиправними і скасування розпоряджень задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Сумського міського голови ОСОБА_2 № 508-к від 02.12.2015 року про проведення службового розслідування стосовно директора департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради ОСОБА_1

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Сумського міського голови ОСОБА_2 № 509-к від 03.12.2015 року про відсторонення ОСОБА_1 від виконання повноважень за посадою директора департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради на час проведення службового розслідування.

Стягнути з Сумського міського голови ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок витрати по сплаті судового збору.

Скасувати ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 10 грудня 2015 року про забезпечення позову шляхом зупинення розпорядження Сумського міського голови ОСОБА_2 № 508-к від 02.12.2015 року про проведення службового розслідування стосовно директора департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради ОСОБА_1 та розпорядження Сумського міського голови ОСОБА_2 № 509-к від 03.12.2015 року про відсторонення ОСОБА_1 від виконання повноважень за посадою директора департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради на час проведення службового розслідування.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції, з одночасним направленням її копії до суду апеляційної інстанції протягом 10 днів з дня її проголошення. У разі відкладення складання повного тексту постанови, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після спливу строку на подачу апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

Суддя І.В. Дашутін