Справа № 369/12664/13-а
Суддя: Ковальчук Л. М.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/369/500/13
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2014 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі ОСОБА_1, при секретарі Рябець А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визнання дій неправомірними та зобовязання сплатити одноразову компенсацію за шкоду, заподіяну здоровю,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2013 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду в порядку адміністративного судочинства із позовом до відповідача ОСОБА_3 соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визнання дій неправомірними та зобовязання сплатити одноразову компенсацію за шкоду, заподіяну здоровю, посилаючись на те, що згідно вимог ст. ст. 9 11 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалід 1 групи, який потребує стороннього догляду, з встановленим причинно-наслідковим звязком із аварією на Чорнобильській АЕС.

Згідно вимог ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, виплачується одноразова компенсація за шкоду заподіяну здоровю інвалідам 1 групи в розмірі 60 мінімальних заробітних плат.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплата здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент встановлення інвалідності.

Право на отримання одноразової компенсації виникли в мене з 11 жовтня 2012 року. Він звернувся з необхідними документами до ОСОБА_3 соціального захисту населення Києво-Святошинської РДА Київської області для отримання одноразова компенсація, проте так її і не отримав.

В подальшому він звернувся до ОСОБА_3 соціального захисту населення Києво-Святошинської РДА Київської області із заявою на яку він отримав відповідь, що питання розміру виплат щорічної допомоги на оздоровлення регулюється Постановами Кабінету Міністрів України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» від 26 липня 1996 року № 836; від 12 липня 2005 року № 512.

У даній відповіді було зазначено, що йому було виплачено у 2010 2012 роках по 120 грн. щорічної допомоги на оздоровлення, а за 2013 рік буде виплачено 120 грн. до кінця року, однак в даному листі не було зазначено про компенсацію за шкоду заподіяну здоровю, як особі, яка стала інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи, про що він просив у своїй заяві.

Він вважає, що одноразова компенсація йому не була виплачена ОСОБА_3 соціального захисту населення Києво-Святошинської РДА Київської області всупереч вимогам Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи викладене, ОСОБА_2 просив визнати дії ОСОБА_3 соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області неправомірними, такими, що суперечать Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобовязати ОСОБА_3 соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області сплатити на його користь, як учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, інваліду 1 групи одноразову компенсацію за шкоду заподіяну здоровю у розмірі 60 мінімальних заробітних плат.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити.

У судове засідання представник відповідача не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 знаходиться на обліку в ОСОБА_3 соціального захисту населення Києво-Святошинської РДА Київської області, як одержувач компенсаційних виплат, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Як вбачається з матеріалів справи позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що підтверджується посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи серії А № 136620, видане 22 січня 2013 року.

Згідно довідки до акта огляду МСЕК сер. КИО-І № 0415664, ОСОБА_2 є інвалідом 1 підгрупи «А» з 10 жовтня 2012 року, захворювання повязаного з роботами по ліквідації аварії на ЧАЕС.

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся із заявою до ОСОБА_3 соціального захисту населення Києво-Святошинської РДА Київської області з проханням виплатити йому одноразову компенсацію за шкоду заподіяну здоровю згідно вимог ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 60 мінімальних заробітних плат.

Відповідно до наданої відповіді ОСОБА_3 соціального захисту населення Києво-Святошинської РДА Київської області йому повідомили, що згідно Постанови Кабінету Міністрів України йому, як інваліду І групи (1 категорії) у 2010-2012 роках було виплачено по 120 грн. одноразової щорічної допомоги на оздоровлення, за 2013 рік буде нараховано та виплачено 120 грн. одноразової щорічної допомоги на оздоровлення до кінця року.

В наданих суду запереченнях на позовну заяву представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 23 Бюджетного кодексу України, який визначає засади бюджетної системи України, основи бюджетних відносин, будь-які бюджетні виплати, в тому числі одноразова компенсація за шкоду заподіяну здоровю позивачу, відповідно до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», можуть здійснюватися лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Згідно вимог ст. 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього закону, здійснюється за рахунок державного бюджету. Виконання цього закону залежить від фінансових ресурсів доходної частини державного бюджету України.

Згідно вимог ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, виплачується одноразова компенсація за шкоду заподіяну здоровю інвалідам 1 групи в розмірі 60 мінімальних заробітних плат.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах наданих їм повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік» встановлено, що у 2013 році норми і положення ст. ст. 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. ст. 5 та 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст. ст. 14, 22, 37 та 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст. 22 Закону України «Про міліцію», ст. 49 Закону України «Про прокуратуру», ст. 77 Основ законодавства України про охорону здоров'я, ст. 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. 9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», ст. 22 Закону України «Про пожежну безпеку», ст. 20 Закону України «Про захист рослин», ст. 43 Гірничого закону України, ст. 61, 62, 63 та 64 Закону України «Про жертви нацистських переслідувань», ст. 3 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Відповідно до рішення Конституційного суду України у справі № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема, питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Бюджетного кодексу України. В даному рішенні дано тлумачення, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України під час вирішення справ про соціальний захист підлягають застосуванню тоді, коли вони видані у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, Закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Отже, під час вирішення питань щодо соціального захисту прав громадян мають застосовуватись нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Згідно вимог ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що підстави для нарахування та виплати позивачу одноразової компенсації за шкоду здоровю у відповідності до вимог ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмір 60 мінімальних заробітних плат відсутні. А, оскільки відповідач діяв в межах наданих йому повноважень та у відповідності до вимог чинного законодавства України, тому протиправності в оскаржуваних позивачем дій судом не встановлено.

Отже, оцінюючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. ст. ст. 11, 71, 159, 160 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Києво-Святошинський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови або протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Л.М. Ковальчук