Справа № 207/4326/15-а
Суддя: Скиба С. А.
Дата ухвалення: 2016-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 207/4326/15-а
№ 2-а/207/13/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 року м. Дніпродзержинськ .

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді Скиби С.А. , при секретареві Крупновій І.М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпродзержинську справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області про визнання протиправними бездіяльності , зобов'язання вчинити певні дії ,

В С Т А Н О В И В

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області про визнання протиправними бездіяльності , зобов'язання відповідача перерахувати та поновити виплату раніше призначеної пенсії за віком починаючи з 7 вересня 2009 року в розмірах відповідно до чинного законодавства , оскільки до листопада 1999 року проживала у АДРЕСА_1 , отримувала пенсію за віком . Виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю , в зв'язку з чим виплату пенсії було припинено . 6 червня 2015 року через представника за нотаріально посвідченою довіреністю звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області із заявою про перерахунок і поновлення виплати раніше призначеної пенсії за віком , на що їй було відмовлено .

Представник позивача у судове засідання не явилася , письмово просила розглядати справу у її відсутність .

Представник відповідача Єсіпова І.В. заявлений позов не визнала і пояснила , що позивач отримувала пенсію в Україні з 1987 року та виїхала до на постійне місце проживання до Ізраїлю у 1999 році . У документах , які позивач подала для поновлення виплати пенсії була розбіжність по батькові позивачки , що не дозволило розглядати пакет документів , тому було відмовлено . У подальшому просила розглядати справу без її участі .

Суд , вислухавши пояснення представника відповідача , вивчивши матеріали справи , вважає , що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав .

У судовому засіданні встановлено , що позивачка ОСОБА_1 до листопада 1999 року проживала у АДРЕСА_1 , отримувала пенсію за віком . Виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю , в зв'язку з чим виплату пенсії було припинено . 6 червня 2015 року через представника за нотаріально посвідченою довіреністю позивачка звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області із заявою про перерахунок і поновлення виплати раніше призначеної пенсії за віком , на що їй було відмовлено .

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі , в межах повноважень та у спосіб , що передбачені Конституцією та законами України .

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном , якщо інше не передбачено міжнародним договором України , згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України .

Згідно ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні , за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом , рахуючи з місяця , що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання . Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі , якщо це передбачено міжнародним договором України , згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України .

Рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 7 жовтня 2009 року п. 2 ч. 1 ст. 49 , друге речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі , якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов'язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України було визнано таким , що не відповідає Конституції України ( є неконституційним ) .

Отже , з 7 жовтня 2009 року порядок виплати пенсії громадянам , які виїхали на постійне місце проживання за кордон , регулюється нормами Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» з урахуванням рішення Конституційного Суду України щодо неконституційності положень п. 2 ч. 1 ст. 49 , другого речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» .

Таким чином , у позивачки виникло право на поновлення раніше призначеної пенсії , а тому відповідач неправомірно відмовив позивачці у поновленні виплати пенсії .

Що стосується дати , з якої підлягає поновлення позивачці виплата пенсії , суд виходить з наступного .

Згідно п. 3.3 Рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 7 жовтня 2009 року оспорюваними нормами Закону конституційне право на соціальний захист поставлене в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення . Таким чином держава , всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб , що мають право на отримання пенсії у старості , на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках , коли вони обрали постійним місцем проживання країну , з якою не укладено відповідного договору . Виходячи із правової , соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою , як постійне проживання в Україні ; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того , де проживає особа , якій призначена пенсія , - в Україні чи за її межами .

Як зазначив Європейський суд з прав людини у п. 51 рішенні у справі «Пічкур проти України» , яке набрало статусу остаточного 7лютого 2014 року , право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника . Це призвело до ситуації , в якій заявник , пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення , був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі , що він більше не проживає на території України .

У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив , що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те , що різниця в поводженні , на яку заявник скаржився , порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , згідно з якою користування правами та свободами , визнаними в конвенції , має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі , раси , кольору шкіри , мови , релігії , політичних чи інших переконань , національного чи соціального походження , належності до національних меншин , майнового стану , народження , або за іншою ознакою , у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції , якою передбачено право кожної фізичної особи або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено , що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах , передбачених законом і загальними принципами міжнародного права .

Таким чином , з дня набрання чинності Рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 7 жовтня 2009 року виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії . З цього часу управління ПФУ має відновити виплату пенсії громадянам України , які виїхали на постійне місце проживання за кордон .

При розподілі судових витрат суд враховує , що позов задоволено , тому судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень на користь позивача .

Керуючись ст. 44 , 45 , 47 , 49 , 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» , ст. 2 , 6, 8 , 9 , 69 , 94 , 104 , 159 , 162 Кодексу адміністративного судочинства України , суд

П О С Т А Н О В И В

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області про визнання протиправними бездіяльності , зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково .

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області щодо не поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області здійснити перерахунок та поновити виплату раніше призначеної пенсії за віком ОСОБА_1 починаючи з 7 жовтня 2009 року .

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 487 гривень 20 копійок .

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня отримання її копії .

Суддя С.А. Скиба