Справа № 804/15131/15
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2016-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Білак С. В.
Головуючий у 1 інстанції - Кононенко О.В.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18 січня 2016 рокусправа № 804/15131/15
Приміщення суду за адресою: 49083, м. Дніпропетровськ, пр.імені Газети "Правда", 29

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Шальєвої В.А. Олефіренко Н.А. , секретар судового засідання - Кязимова Д.В., з участю представника позивача Доненко В.В., представника відповідача 1 - Бузунова К.О., представника відповідача 2 - Власенко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2015 року у справі № 804/15131/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькспецсталь" до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

20 жовтня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Донецькспецсталь" звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 23.06.2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що підприємством надано для перевірки документи щодо реальності господарських операцій з Приватним підприємством "Мускун", однак контролюючим органом в акті перевірки використано необґрунтовані дані, а також суб'єктивні припущення, які не мають підтверджуючих доказів та належного обґрунтування.

Висновки податкового органу про нереальність господарських операцій з підстав помилкового заповнення товарно-транспортних накладних є необґрунтованими, оскільки товарно-транспортна накладна не міститься в переліку документів, що визначають право на формування податкового кредиту.

Податкове законодавство України не містить норм, які б ставили у залежність право платника податку на формування податкового кредиту від можливих порушень податкової дисципліни з боку його контрагента.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2015 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Жовтневому районі м. Дніпропетровська від 23.06.2015 року №.

Стягнуто з Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькспецсталь" судовий збір в сумі 1218,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2015 року та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції було проігноровано той факт, що відповідно до податкової звітності встановлено, що операції ПП «Максун» не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, відповідних виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської діяльності.

Відсутність реально вчиненої господарської операції та як наслідок юридична дефектність відповідних первинних документів за змістом п.44.1 Податкового кодексу України не дозволяє формувати дані податкового обліку незалежно від спрямованості умислу платників податку.

Представники відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що з 27.04.2015 року по 20.05.2015 року посадовими особами відповідача було проведено планову виїзну документальну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькспецсталь" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року.

За результатами наведеної перевірки 27.05.2015 року складено акт №1615/22-02/36560849, в якому зафіксовані порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Донецькспецсталь": п.198.1, п. 198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового Кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 1967 грн. в таму числі по періодам, у грудні 2014 року на суму 1967 грн.

В обґрунтування висновків про порушення позивачем наведених норм податкового законодавства контролюючий орган посилається на те, що при проведені аналізу податкової звітності по ПП "Муксун" було встановлено відсутність у підприємства основних засобів, трудових ресурсів, офісних, складських приміщень, транспорту, таким чином, вбачається маніпулювання податковою звітністю, що унеможливлює здійснення даних робіт, а саме транспортних перевезень на адресу ТОВ "Донецькспецсталь". До перевірки надано частину товарно-транспортних накладних, які складені із порушенням встановлених вимог діючого законодавства. Державною податковою інспекцією в Жовтневому районі отримано податкову інформацію про неможливість проведення перевірки ПП "Муксун" щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.07.2014 року по 31.12.2014 року.

На підставі висновків акту перевірки відповідача прийнято спірне податкове повідомлення - рішення форми «Р» від 23.06.2015 року № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість за основним платежем - 1967 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 983 грн. 50 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.10.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Донецькспецсталь" та Приватним підприємством "Муксун" був укладений договір на транспортно-експедиційне обслуговування по перевезенню вантажів в міжнародному та міжміському сполученні №01/10-14.

На підтвердження виконання умов договору були складені акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №14/10-1, №14/10-2 від 14.10.2014 року, №22/10-4, №22/10-5 від 22.10.2014 року, №27/10-2 від 27.10.2014 року, №28/10-2 від 28.10.2014 року ; рахунки-фактури від 14.10.2014 року №14/10-1, №22/10-4, №22/10-5 від 22.10.2014 року, 27/10-2 від 27.10.2014 року, №28/10-2 від 28.10.2014 року та товарно-транспортні накладні №1-14, №Ж1401 від 14.10.2014 року, №Ж2203, №Ж2201 від 22.10.2014 року, №Ж2701, б/н від 27.10.2014 року.

Приватним підприємством "Мускун" були виписані та надані на адресу позивача податкові накладні від 14.10.2014 року № 7999, № 8000, від 22.10.2014 року № 8311, 8312, від 27.10.2014 року №8478, від 28.10.2014 року № 8518. Сума податку на додану вартість по зазначеним податковим накладним включено Товариством з обмеженою відповідальністю "Донецькспецсталь" до податкового кредиту за грудень 2014 року у сумі 1967 грн.

Розрахунки із ПП "Мускун" проведені у повному обсязі грошовими коштами у безготівковій формі на загальну суму 11 800 грн., про що зазначено на 23 стор. акту перевірки та не заперечується сторонами.

Згідно з п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 ст.198.6 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

При цьому в пункті 198.2 зазначеної статті передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів із банківського рахунку платника податку в оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну. В даному пункті ПК України перелічені обов'язкові реквізити, що мають міститися в податковій накладній.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця (п. 201.6 ст. 201 ПК України).

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу (п. 201.8 ст. 201 ПК України).

Пунктом 201.10. ст. 201 ПК України встановлено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Таким чином, виходячи із приписів Податкового кодексу України, податкова накладна є звітним податковим і одночасно розрахунковим документом, засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг), надає право на формування податкового кредиту платника податків-покупця. Придбання товарів (робіт, послуг), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності платника податку, відсутність податкової накладної позбавляють платника податку права на включення до податкового кредиту сплачених (нарахованих) сум податків у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг).

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Як встановлено абз. 5 ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону № 996-ХІV бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

За змістом ч. 1 ст. 9 вищезазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 ст. 9 Закону № 996-ХІV передбачені обов'язкові реквізити, які мають містити первинні та зведені облікові документи, які є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Такими реквізитам є: назва документа (форми); дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Складені контрагентами податкові накладні відповідають вимогам законодавства України стосовно форми і порядку їх оформлення, що не заперечується матеріалами перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у грудні 2014 року сформовано податковий кредит на підставі належно оформлених податкових накладних, виданих ПП "Мускун", яке на час їх видачі зареєстроване платником податку на додану вартість, про що зазначено контролюючим органом в акті перевірки.

Водночас визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є подальше використання таких товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку.

Тобто обов'язковими ознаками господарської діяльності є здійснення її суб'єктами господарювання у сфері суспільного виробництва; спрямування її на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг. При цьому результати зазначеної діяльності - продукція, роботи чи послуги - мають вартісний характер і цінове вираження.

Відповідно до довідки з ЄДРПОУ (а.с.82) видами діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькспецсталь" є, зокрема: 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту, 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля, 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Враховуючи види діяльності позивача та сутність укладеного позивачем договору із зазначеним контрагентом, колегія суддів прийшла до висновку, що витрати понесені позивачем за вищевказаними господарськими операціями з ПП "Мускун" безпосередньо пов'язані з господарською діяльністю ТОВ "Донецькспецсталь".

Щодо посилань контролюючого органу на податкову інформацію про неможливість проведення перевірки ПП "Мускун" щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.07.2014 р. по 31.12.2014 р., з якої відповідачем було зроблено висновок про відсутність об'єктів оподаткування на ПП ПП "Мускун" при придбані та продажу товарів (послуг) за період з 01.07.2014 р. по 31.12.2014 р. та необхідність вжиття заходів щодо упередження декларування схемного кредиту по ланцюгу постачання за період з 01.07.2014 року по 31.12.2014 року, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Стаття 61 Конституції України закріплює принцип індивідуального характеру юридичної відповідальності особи.

Чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання.

Несплата продавцем податку на додану вартість до бюджету, у разі фактичного здійснення господарської операції, не впливає на формування податкового кредиту покупцем та не є підставою для позбавлення останнього права на відшкодування цього податку, якщо він виконав усі передбачені законом умови отримання такого відшкодування і має всі документальні підтвердження розміру заявленого податкового кредиту. Така правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду України від 22.10.2010 року, від 31.01.2011 року.

Зазначена правова позиція узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява №3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту прав власності.

За результатом розгляду справи, колегією суддів не встановлено фактів, які б свідчили про те, що зміст договору не відповідає дійсним намірам сторін і, що ці наміри спрямовані на ухилення від сплати податків за фінансово-господарськими результатами виконання укладених договорів.

Наявними в матеріалах справи первинними документами, які також були досліджені в ході перевірки позивача, в повному обсязі підтверджено виконання умов договору ПП "Муксун" та отримання послуг ТОВ "Донецькспецсталь".

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено факту відсутності реального характеру господарських операцій позивача з ПП "Муксун" у перевірений період та правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а тому колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про протиправність податкового повідомлення-рішення від 23.06.2015 року № та задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2015 року було відстрочено відповідачу сплату судового збору до ухвалення рішення по справі, а тому судовий збір за звернення до суду з апеляційною скаргою на оскаржувану постанову у розмірі 1339,80 грн. (110% від ставки, що підлягала сплаті при зверненні до суду з адміністративним позовом) підлягає стягненню на користь спеціального фонду Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2015 року у справі № 804/15131/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькспецсталь" до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без змін.

Стягнути на користь спеціального фонду Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області () судовий збір у розмірі 1339 (одна тисяча триста тридцять дев'ять) грн. 80 коп.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 18 січня 2016 року, в повному обсязі ухвала складена 19 січня 2016 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складання рішення відповідно до ст.160 КАС України - з дня складання рішення в повному обсязі.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді В.А.Шальєва

Н.А.Олефіренко