Справа № 803/3899/15
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2016-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 року Справа № 803/3899/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Шикун О.Є.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Майтім" до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, № від 08.12.2014 року,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Майтім" (далі - ТзОВ "Майтім") звернулось з позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, № від 08.12.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Луцькою ОДПІ була проведена перевірка дотримання строків сплати узгодженого податкового зобов'язання ТзОВ «Майтім», за результатами якої 27.11.2014 року був складений акт №9346/15-02/37751802.

Актом перевірки було встановлено порушення п.57.1 ст. 57 ПК України, а саме не забезпечено своєчасної сплати узгодженого грошового зобов'язання протягом граничного терміну по єдиному податку з юридичних осіб по строку сплати 19.02.2014 року. Фактично сплачено 20.02.2014 року, 24.03.та 25.03.2015 року.

На підставі даного акту прийняті податкові повідомлення-рішення від 08.12.2014 року №, № якими на підставі ст. 126 ПК України на позивача накладено штраф в розмірі 5804,46 гривень, та 554,90 гривень за затримку сплати на 33, 34 та 1 день суми грошових зобов'язань.

Позивач вважає необґрунтованими висновки податкового органу, викладені в акті перевірки, оскільки будь -якої затримки по сплаті узгоджених зобов'язань ним здійснено не не було , оскільки згідно поданої ним уточненої декларації від 25.03.2014 року позивачем виправлену допущену помилку по декларації від 06.02.2014 року. З уточнюючої декларації вбачається, що боргу у ТзОВ «Майтім» по сплаті єдиного податку не має і всі податкові зобов'язання були сплачено.

Вважає, що підстав застосовувати штраф до позивача на підставі ст.126 ПК України у відповідача не було, а тому оскаржувані податкові-рішення є протиправними та такими що підлягають скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні та письмових запереченнях від 29.12.2015 проти позову заперечив, просив суд у його задоволенні відмовити, з підстав його необґрунтованості. Зазначив, що позивачем самостійно було задекларовано грошове зобов'язання із сплати єдиного податку зі строком сплати до 19.02.2014 року.

Позивач сплатив його із затримкою на 1, 33, 34 дні відповідно 20.02.2014, 24.03. та 25.03.2014 року. Дане порушення зафіксоване актом перевірки від 27.11.2014 року. З врахуванням встановлених обставин на підставі ст.126 ПК України до позивача було застосовано штрафні санкції. Зазначила, що причини прострочення сплати грошових зобов'язань не спростовують самого факту прострочення, який має наслідком нарахування штрафних санкцій. Також представник відповідача вказав на те, що подача позивачем уточнюючої декларації після спливу строку сплати узгодженого грошового зобов'язання не може бути підставою для звільнення платника від відповідальності за несвоєчасну сплату узгоджених зобов'язань.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов безпідставний і в його задоволенні слід відмовити повністю.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При вирішенні спору судом податкові повідомлення-рішення №, № від 08.12.2014 року, прийняті відповідачем як суб'єктом владних повноважень, перевірялись на відповідність вимогам частини 3 статті 2 КАС України.

Судом встановлено, що 27.11.2014 року посадовими особами відповідача було проведено перевірку своєчасності сплати позивачем самостійно визначеного податкового зобов'язання . За результатами проведеної перевірки складено акт № 9346/15-02/37751802 (а.с. 30).

Перевіркою встановлено, що в порушення п. 57.1. ст. 57 ПК України, платником протягом граничних строків несвоєчасно сплачено суму самостійно визначеного податкового зобов'язання по єдиному податку з юридичних осіб, а саме:

- дата виникнення податкового боргу - 19.02.2014 року; сума сплаченого боргу - 5549,04 грн.; дата погашення податкового боргу - 20.02.2014 року; кількість днів затримки сплати узгодженої суми податкового зобов'язання - 1;

- дата виникнення податкового боргу - 19.02.2014 року; сума сплаченого боргу - 499,25 грн.; дата погашення податкового боргу - 24.03.2014 року; кількість днів затримки сплати узгодженої суми податкового зобов'язання - 33;

- дата виникнення податкового боргу - 19.02.2014 року; сума сплаченого боргу - 28523,04 грн.; дата погашення податкового боргу - 25.03.2014 року; кількість днів затримки сплати узгодженої суми податкового зобов'язання - 34, у зв'язку з чим передбачено відповідальність за ст. 126 ПК України.

На підставі акту перевірки, Луцька ОДПІ прийняла податкові повідомлення-рішення від 09.12.2014 № , яким за затримку на 33, 34 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 29022,30 грн. зобов'язала ТзОВ "Майтім" сплатити штраф у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу в розмірі 5804,46 грн., та № , яким за затримку на 1 календарний день сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 5549,00 грн. зобов'язала позивача сплатити штраф у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу в розмірі 554,90 грн.

Проаналізувавши зібрані та досліджені докази суд приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення про застосування штрафу за порушення терміну сплати узгодженого зобов'язання прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, а тому позовні вимоги ТзОВ "Майтім" не підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України (ПК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 14.1.39. пункту 14.1. статті 14 ПК України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Підпунктом 14.1.156. пункту 14.1. статті 14 ПК України визначено, що податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Пунктом 57.1. статті 57 Податкового кодексу України (ПК України) визначено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 203.2. статті 203 ПК України платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Відповідно до пункту 300.1. статті 300 ПК України платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Також згідно з пунктом 54.1. статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

За порушення правил сплати (перерахування) податків, платники притягуються до відповідальності, передбаченої ст. 126 Податкового кодексу України.

Пунктом 126.1. статті 126 ПК України встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Виходячи із наведених вище положень законодавства, одним із обов'язків платника податків є своєчасна сплата узгоджених грошових зобов'язань перед бюджетом.

Із матеріалів справи вбачається, що ТзОВ "Майтім" податкову декларацію з єдиного податку з юридичних осіб за звітний період 2013 року подано 06.02.2014 року з терміном сплати до 19.02.2014 року, задекларовано до сплати грошове зобов'язання в сумі 46315,39 грн.

З картки особового рахунку ТзОВ "Майтім" по платежу єдиний податок з юридичних осіб випливає, що станом на 19.02.2014 року, на момент подачі декларації, за позивачем рахувалась переплата в сумі 11744,06 грн., яка була спрямована на часткове погашення зобов'язання, задекларованого 06.02.2014 року, в результаті чого несплаченою залишилась сума в розмірі 34571,33 грн. (а.с. 44).

20.02.2014 року згідно з платіжним дорученням №225 був частково погашений борг в сумі 5549,04 грн., у зв'язку з чим була застосована штрафна санкція в сумі 554,90 грн. (10% від сплати) за прострочення на 1 день з 19.02.2014 по 20.02.2014 року сплати.

24.03.2014 року згідно з платіжним дорученням №237 було частково погашено борг в сумі 499,25 грн., у зв'язку з чим була застосована штрафна санкція в сумі 99,85 грн. (20% від сплати) за прострочення на 33 дні з 19.02.2014 по 24.03.2014 року сплати.

25.03.2014 внаслідок подання уточнюючого розрахунку № було погашено залишок податкового боргу в сумі 28523,04 грн., зв'язку з чим була застосована штрафна санкція в сумі 2704,61 грн. (20% від сплати) за прострочення на 34 дні з 19.02.2014 по 25.03.2014 року сплати узгодженого грошового зобов'язання. (а.с. 44-47)

Таким чином судом встановлено, що позивачем із затримкою здійснювалась сплата узгодженої суми податкового зобов'язання. Сплата була здійснена із затримкою на 1, 33, та 34 дні, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання по декларації від 06.02.2014 року № .

Відповідно до ст. 126 ПК України, застосування штрафу передбачено лише після того, як податковий борг буде погашено у повному обсязі, незалежно від того чи платник самостійно сплатив свій податковий борг, чи такий податковий борг погашено шляхом вжиття податковим органом передбачених законом заходів до його погашення.

Оскільки позивачем не було своєчасно сплачено в межах граничних термінів узгоджену суму грошових зобов'язань з єдиного податку з юридичних осіб в сумі 34571,33 грн. (строк сплати 19.02.2014 року), тому Луцькою ОДПІ правомірно застосовано штрафи в розмірі 10 % погашеної суми податкового боргу (за прострочення сплати на 1 день), та в розмірі 20% погашеної суми податкового боргу (за прострочення сплати на 33 та 34 дні) тобто в межах та у розмірі, визначеному статтею 126 ПК України.

Суд зазначає, що подача позивачем уточнюючої декларації від 25.03.2014 року не звільняє останнього від відповідальності за прострочення сплати узгодженого грошового зобов'язання, визначеного позивачем у декларації від 06.02.2014 року. Норма пункту 126.1 статті 126 ПК України є універсальним приписом, який підлягає застосуванню в будь-яких випадках прострочення встановленого ПК України строку узгодженого податкового зобов'язання.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на відсутність прострочення сплати грошового зобов'язання у зв'язку із оплатою 20.02.2014 наявної станом на 19.02.2014 року суми недоїмки в розмірі 3310 грн. та штрафу за прострочення сплати на 1 день, оскільки сплачені платіжними дорученнями №146 від 10.07.2013 року, №147 від 11.07.2013 року, №149 від 18.07.2013 року, №157 від 15.08.2013 року, №162 від 20.08.2013 року, №164 від 21.08.2013 року, №177 від 11.10.2013 року, №180 від 15.10.2013 року, №194 від 15.11.2013 року, №198 від 15.11.2013 року, № 207 від 18.12.2013 року, №219 від 19.02.2014 року грошові суми були спрямовані на погашення зобов'язання за попередньою декларацією платника єдиного податку № від 08.11.2013 року. Вказане підтверджується зворотнім боком облікової картки ТзОВ "Майтім" за 2013 рік. (а.с. 48-50). Недоїмка із сплати грошового зобов'язання з єдиного податку станом на 19.02.2014 року становила 34571,33грн., і вказана сума не була сплачена позивачем у встановлені законодавством строки.

Згідно із частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд вважає, що висновок відповідача про порушення позивачем граничних строків сплати грошових зобов'язань з єдиного податку з юридичних осіб, самостійно нарахованих позивачем у декларації від 06.02.2014 року № , є вірним і знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи та не був спростований позивачем, а тому прийняті на підставі матеріалів перевірки податкові повідомлення-рішення від №, № від 08.12.2014 року є правомірними.

Оскільки позивачем не спростовано належними та допустимими доказами факти, викладені в акті перевірки, не підтверджено своєчасної сплати узгодженої суми грошових зобов'язань з єдиного податку з юридичних осіб, тому у задоволенні адміністративного позову ТзОВ "Майтім" слід відмовити повністю.

Інші твердження представника позивача не спростовують висновків суду, зроблених в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 158, 160 ч.3, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю "Майтім" до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, № від 08.12.2014 року відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі до 19.01.2016 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий Р.С. Денисюк