Справа № 826/26906/15
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2016-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів: Пилипенко О.Є., Шелест С.Б.,

секретаря Строяновської О.В.,

за участю:

представника позивача - Черненка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Приватного підприємства «Васильківтрансавто» до Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Васильківтрансавто» на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року, -

У с т а н о в и в:

У грудні 2015 року Приватне підприємство «Васильківтрансавто» звернулося у суд із адміністративним позовом до Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, в якому просило визнати протиправним та скасувати наказ від 17 листопада 2015 року №434 про позбавлення його дозволу серії УП №000970 на виконання перевезень пасажирів на міжобласному автобусному маршруті загального користування Київ - Трускавець - Бориспіль (рейси 893/894).

Разом із адміністративним позовом подано клопотання про його забезпечення шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу та зобов'язання відповідача в невідкладному порядку письмово проінформувати про це власників автостанцій та автовокзалів по маршруту руху автобуса згідно діючого розкладу руху.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року зазначене клопотання позивача залишене без задоволення.

Не погоджуючись із указаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заявлене клопотання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін, з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про забезпечення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано доказів в його обґрунтування та наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, та неможливості захисту його права, свобод та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову. При цьому, місцевий суд вказав, що ознаки протиправності оскаржуваного наказу підлягають встановленню при вирішенні справи по суті, а тому посилання заявника на його протиправність, як на підставу для забезпечення позову, були відхилені.

З таким висновком суду не можна не погодитися.

Статтею 117 Кодексу адміністративного судочинства України передбачена можливість забезпечення адміністративного позову. Ця стаття визначає підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Згідно частини 1 вказаної правової норми суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до положень частини 3 цієї правової норми у порядку забезпечення адміністративного позову суд може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються.

Адміністративний позов, крім способу, встановленого частиною третьою цієї статті, може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії (ч. 4 ст. 117 Кодексу).

Аналіз наведених норм свідчить на користь висновку, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги.

Згідно частини першої статті 69 Кодексу суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги осіб, на підставі підтверджених доказами фактичних даних. Ці дані встановлюються судом на підставі, зокрема, пояснень сторін, їхніх представників, письмових доказів.

Відповідно до частин першої, третьої статті 86 Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням наведених норм, для правильного вирішення питання про забезпечення адміністративного позову суд на основі наданих позивачем пояснень та доказів повинен перевірити та встановити існування очевидної протиправності оскаржуваного рішення чи небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, а також обставин, які свідчили б про те, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим чи значно ускладненим без вжиття відповідних заходів.

Із адміністративного позову слідує, що позивач оскаржує наказ Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті про позбавлення його дозволу на перевезення пасажирів на міжобласному маршруті загального користування Бориспіль - Київ - Трускавець (рейси 893/894). Зі змісту цього наказу слідує, що відповідачем, серед іншого, вирішено довести інформацію про позбавлення позивача відповідного дозволу до підприємств автобусних станцій.

Обґрунтовуючи клопотання про забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення його дії та зобов'язання відповідача у невідкладному порядку письмово проінформувати про це власників автостанцій та автовокзалів, позивач зазначає, що на підставі оскаржуваного наказу автостанції припинили продаж квитків пасажирам на відповідні рейси та прийняття і відправлення автобусів позивача. Разом з тим, позивач звертає увагу на те, що напередодні Новорічних та Різдвяних свят багато пасажирів вже попередньо придбали квитки на дані рейси, і в результаті позбавлення його дозволу на здійснення перевезень ці пасажири не зможуть скористуватись відповідними послугами. Відтак, позивач зазначає, що у разі незабезпечення даного позову в указаний ним спосіб буде заподіяна шкода його, як підприємства-перевізника, правам та інтересам, а також власникам автостанцій і правам, свободам та інтересам великої кількості громадян. На підтвердження вказаних обставин позивач надав таблицю, яка містить інформацію по рейсах №№893, 894, дати придбання квитків на певні місця (з листопада по грудень 2015 року), їх вартість та інші маршрутні дані.

Окрім того, позивач стверджує, що невиконання перевезень на зазначених маршрутах призведе до втрати сталого пасажиропотоку і потребуватиме значних зусиль та часу на його відновлення, а також суттєвих матеріальних витрат.

Проаналізувавши викладені у клопотанні пояснення позивача та дослідивши надані на підтвердження обґрунтованості вжиття заходів забезпечення адміністративного позову докази, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення цього клопотання.

Так, колегія суддів не вбачає очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень та очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, оскільки встановлення обставин, які свідчать про порушення прав, свобод чи інтересів позивача, та перевірка правомірності спірного рішення здійснюються під час розгляду справи по суті, і на стадії вирішення питання про забезпечення адміністративного позову невідомо, чи буде він задоволений. Інакший підхід призвів би до передчасного вирішення спору без належного розгляду справи.

Колегія суддів наголошує, що заходи забезпечення адміністративного позову впроваджені з метою гарантування можливості виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, а не задля перешкоджання реалізації можливо протиправного акту суб'єкта владних повноважень. Відтак, вжиття відповідних заходів є виправданим лише у разі, якщо наявне достатньо обґрунтоване припущення, що їх невжиття може у подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Оскільки предметом оскарження в даній справі виступає рішення суб'єкта владних повноважень, яке позивач просить визнати протиправним та скасувати, у суду відсутні підстави для висновків, що судове рішення, у разі ухвалення його на користь позивача, не може бути виконане.

Посилання позивача на те, що у разі незабезпечення позову буде заподіяна шкода правам, свободам та інтересам великої кількості громадян внаслідок того, що останніми раніше (попередньо) придбано квитки на спірні рейси, колегія суддів відхиляє, адже позивач не позбавлений можливості вжити заходів щодо завчасного доведення до відома громадян, зокрема засобами телефонного зв'язку та у місцях (Інтернет-ресурсах) продажу квитків, інформації про припинення відповідних перевезень, задля уникнення наслідків невдоволення громадян.

Разом з тим, доводи позивача про те, що не виконання перевезень на маршрутах призведе до втрати сталого пасажиропотоку і потребуватиме значних зусиль та часу на його відновлення, а також суттєвих матеріальних витрат не підтверджені жодними доказами, в тому числі розрахунками, а тому не приймаються колегією суддів.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача про забезпечення адміністративного позову і доходить висновку, що судом першої інстанції правильно застосовано положення статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України і вирішено відповідне питання.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та є недостатніми для скасування оскаржуваної ухвали.

Згідно зі ст.ст. 199 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 199, 200, 206, 211 КАС України, суд,

У х в а л и в:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Васильківтрансавто» залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяС.Б. Шелест

(Повний текст ухвали складено 22 січня 2016 року).

.

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Шелест С.Б.

Пилипенко О.Є.