Справа № 810/5031/14
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2016-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/5031/14 Головуючий у 1-й інстанції: Лисенко В.І. Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

20 січня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л.М.

Міщука М.С.

за участю секретаря судового засідання: Строй Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу відповідача - Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Єкатєріна ІІ-ДФ» до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області про визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2013 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Єкатєріна ІІ-ДФ», звернулось до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просило визнати протиправними та скасувати постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області про накладення на Товариство з обмеженою відповідальністю «Єкатєріна ІІ-ДФ» штрафів за порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності №З-1807/6 від 18 липня 2013 року у розмірі 424390, 00 грн. та від 18 липня 2013 року №З-1807/5 у розмірі 1147,00 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2013 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Єкатєріна ІІ-ДФ» до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу - залишено без розгляду внаслідок пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду, встановленого ч. 1 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2014 року ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2013 року - скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

За наслідком розгляду справи по суті Київським окружним адміністративним судом ухвалено постанову від 01 квітня 2014 року, залишену без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2014 року, якою адміністративний позов задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19 листопада 2015 року ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2014 року - скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Підставою для скасування ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2014 року стало те, що суд апеляційної інстанції не перевірив поважності причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі звернення Заступника прокурора Київської області та направлення Інспекції ДАБК у Київській області від 05 червня 2013 року, у червні 2013 року посадовими особами відповідача проведено позапланову перевірку дотримання позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, за результатами якої складено Акт від 05 червня 2013 року.

Перевіркою встановлено, що за адресою по АДРЕСА_1 на земельній ділянці, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Єкатеріна II-ДФ», розташовується об'єкт будівництва (недобудований кафе-магазин), який належить громадянці ОСОБА_3та на якому за відсутності належної документації, що надає право на виконання будівельних робіт, ТОВ «Єкатеріна II-ДФ» ведуться будівельні роботи.

На підставі висновків акту перевірки Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області було винесено Припис №С-0706/1 від 07 червня 2013 року, яким позивача зобов'язано зупинити будівельні роботи з будівництва кафе-магазину по АДРЕСА_1 (пункт 1); у термін до 08 липня 2013 року демонтувати: стіни другого, першого поверхів, монолітно-бетонне перекриття та підлогу першого поверху, монолітний бетонний стрічковий фундамент між колонами(пункт 2).

На підставі Акта перевірки від 05 червня2013 року та Протоколів про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 15 липня 2013 року № 2-Л-З-1507/1 та від 04 липня 2013 року № 2-Л-З-0407/1, відповідачем винесені постанови від 18 липня 2013 року № 3-1807/5 та № 3-1807/6, якими до позивача застосовані штрафні санкції за порушення у сфері містобудівної діяльності у розмірі 11470,00 грн. та 424390,00 грн. відповідно.

Санкції застосовані до позивача за невиконання вимог припису від 07 червня 2013 року № С-0706/1 (абз.2 пункту 1 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності») та за виконання будівельних робіт без отримання відповідних дозволів (абз.1 пункту 5 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності»).

Вважаючи протиправними постанови про застосування штрафних санкцій за порушення у сфері містобудівної діяльності, 17 вересня 2013 року позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом

Даючи правову оцінку викладеним обставинам, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін з огляду на таке.

Колегія суддів звертає увагу, що скасовуючи ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2014 року, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку про те, що судом апеляційної інстанції не перевірено поважності причин пропуску строку для звернення до адміністративного суду, встановленого ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд касаційної інстанції звернув увагу, що ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2013 року скасовано ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва 18 вересня 2013 року про залишення адміністративного позову без розгляду, внаслідок того, що судом першої інстанції зроблено передчасний висновок про пропуск позивачем без поважних причин строку на звернення до адміністративного суду.

Натомість, під час нового розгляду справи суди не отримали жодних нових доказів, що підтверджують поважність пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду, встановленого ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у судовому засіданні 20 січня 2016 року представником позивача було надано додаткові пояснення щодо поважності причин пропуску строку, відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Єкатеріна II-ДФ» перебував у відрядженні з 17 липня 2013 року по 28 серпня 2013 року, що підтверджується наказом №8/07/з від 15 липня 2013 року (а.с.25).

Відповідно до п. 12.2 ст. 12 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Єкатеріна II-ДФ», виконавчий орган діє у складі однієї особи - директора.

Надаючи довіреність представницького характеру, директором не була передана печатка та повноваження засвідчувати документи від імені товариства.

Судом касаційної інстанції встановлено, що перебування директора у відпустці не завадило Товариству з обмеженою відповідальністю «Єкатеріна II-ДФ» оскаржити постанову Інспекції від 18 липня 2013 року про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Проте, судова колегія Київського апеляційного адміністративного суду звертає увагу, що ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2013 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Єкатеріна II-ДФ» про визнання протиправними та скасування постанов було повернуто позивачу.

Підставою для ухвалення такого рішення стало те, що позов від імені позивача було подано особою, яка належним чином не підтвердила свої повноваження.

Зазначене дає підстави для висновку, що перебування директора позивача у відрядженні унеможливлювало оформлення позову та додатків до нього відповідно до вимог ст.. 106 Кодексу адміністративного судочинства Україна.

Крім того, суд касаційної інстанції зазначає, що матеріалами справи підтверджується своєчасність отримання позивачем протоколів про правопорушення від 15 липня 2013 року, в яких зазначено, що розгляд справ призначено на 15 год. 18 липня 2013 року.

У матеріалах адміністративної справи містяться копії протоколів про правопорушення від 15 липня 2013 року (а.с.81- 83, а.с. 86-88).

У протоколі №2-Л-З-1507/1 від 15 липня 2013 року зазначено дату та час розгляду справи та те, що другий примірник протоколу отримав ОСОБА_4 (а.с.83).

Так, у судовому засіданні 20 січня 2016 року представником позивача було надано оригінал другого примірника протоколу №2-Л-З-1507/1 від 15 липня 2013 року у якому відсутнє зазначення дати та часу розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що у протоколі №2-Л-З-0407/01від 04 липня 2013 року не зазначено дату та час розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності. У рядку «Другий примірник протоколу отримав» зазначено - ОСОБА_4, проте, також зазначено, що останній відмовився від отримання протоколу.

Враховуючи викладене, причини, внаслідок яких позивачем було пропущено строк звернення до адміністративного суду є поважними та підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про помилковість тверджень відповідача щодо здійснення позивачем самочинного будівництва на об'єкті за адресою АДРЕСА_1.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на таке.

Згідно з договором купівлі-продажу незавершеного будівництвом магазину - кафе (готовністю 28%) від 11 травня 2011 року, акта на право власності, акта прийому-передачі приміщення, фактичним власником недобудованого кафе-магазину за адресою АДРЕСА_1, є ОСОБА_3

Рішенням Броварського міськрайонного суду від 18 грудня 2013 року у справі № 316/5212/13, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 18 березня 2014 року, встановлено, що 11 травня 2011 року ОСОБА_3 придбала у ПП «Дека-Інвест» об'єкт будівництва за адресою АДРЕСА_1.

Зазначеним рішенням встановлено, що ОСОБА_3 не здійснювалось жодних будівельних робіт, з моменту придбання об'єкту незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 11 травня 2011 року.

У матеріалах справи міститься висновок Київської незалежної судово-експертної установи за результатами експертного будівельно-технічного дослідження по об'єкту незвершеного будівництва, якому також надано оцінку судами першої та апеляційної інстанції у цивільній справі № 316/5212/13.

Судами у порядку цивільного судочинства встанволено, що відповідний дозвіл на виконання будівельних робіт первісним забудовником - ПП «Дека-Інвест» отримувався, відхилень від норм ДБН по вказаному об'єкту встановлено не було, таким чином судами не встановлено достатньо підстав для знесення незавершеного кафе-магазину.

Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оскільки, рішенням Броварського міськрайонного суду від 18 грудня 2013 року у справі №316/5212/13 спростовуються викладені в акті перевірки та приписі від 07 червня 2013 року №С-0706/1 порушення позивачем вимог статей 31 та 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», колегія судів вважає вірним висновок суду першої інстанції про помилковість тверджень відповідача щодо здійснення позивачем самочинного будівництва на об'єкті будівництва за адресою АДРЕСА_1, а відтак, і штрафні санкції за невиконання вимоги про знесення самочинного будівництва накладені на позивача протиправно.

Крім того, відповідно до положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, компетенція відповідача не поширюється на питання щодо демонтажу або знесення самочинно збудованого об'єкту. Рішення про демонтаж або знесення побудови може бути прийнято у судовому порядку під час якого підлягає з'ясуванню, насамперед, питання чи відноситься об'єкт до категорії самочинного будівництва, та інших вимог, визначених статтею 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Приписами ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

На підставі викладеного, враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2014 року - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, відповідно до вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 22.01.2016

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Л.М. Гром,

М.С. Міщук

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Гром Л.М.

Міщук М.С.