Справа № К/9991/8913/12-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2016-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2016 року м. Київ К/9991/8913/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Загороднього А.Ф.,

Ємельянової В.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на постанову Центрального районного суд міста Миколаєва від 23 червня 2008 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_4 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області, Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про перерахунок пенсії,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2007 року ОСОБА_4 звернувся в суд з адміністративним позовом й зазначав, що у червні 1986 року його звільнено з органів внутрішніх справ й призначено пенсію за вислугу років. При черговому перерахунку пенсії у 2000 році посадовий оклад було визначено у розмірі 190 грн., а згідно постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 посада «начальник відділу пожежної охорони № 21 ГУПО МВС СРСР», на якій він перебував до звільнення, забезпечувалась посадовим окладом 210 грн.

Посилаючись на неправильний розрахунку пенсії протягом 2000-2006 років та порушення пенсійних прав, позивач просив суд зобов'язати відповідачів провести перерахунок пенсії та стягнути недоплачену різницю пенсії і відшкодувати моральну шкоду

Постановою Центрального районного суд міста Миколаєва від 23 червня 2008 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2011 року, позов задоволено частково: стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області 618,49 грн.

Вирішуючи спір суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що у межах строку звернення до суду (з серпня 2006 року) позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки розмір посадового окладу при розрахунку пенсії було визначено неправильно. З огляду на те, що з 01 січня 2007 року функції з призначення та виплати пенсії деяким категоріям громадян було передано органам Пенсійного фонду України, заборгованість підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області просило скасувати судові рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з січня 2000 року по січень 2007 року пенсія позивачу обчислювалась виходячи з посадового окладу за посадою начальник управління самостійного відділу управління Міністерства внутрішніх справ в області. Відповідно до тарифікації, здійсненої Міністерством внутрішніх справ України у лютому 2007 року, пенсія позивачеві мала обчислюватися з посади начальника відділу у складі Головного управління Міністерства внутрішніх справ України. Голо-вним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області на підставі подання управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області пенсія позивачеві з 01 січня 2007 року була перерахована та обчислена виходячи з посадового окладу 210 грн. (замість 190 грн.).

Сторонами не заперечувалося, що при проведенні розрахунку пенсії позивачу управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області, яке на той час виконувало такі функції, помилково було визначено посадовий оклад у розмірі 190 грн., а не 210 грн., чим порушено його права та законні інтереси.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02 листопада 2006 року №1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» функції з призначення і виплати пенсій особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передані органам Пенсійного фонду України.

Статтею 99 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» встановлено, що військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсії призначаються (перераховуються) органами Пенсійного фонду України.

Виплата пенсій, в тому числі призначених до введення в дію цього Закону, здійснюється органами Пенсійного фонду через установи ВАТ «Ощадний банк України» за місцем фактичного проживання пенсіонера або за його бажанням через установи банків, з якими Пенсійним фондом України укладено відповідні договори, на підставі документів та у порядку, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З урахуванням наведеного, обов'язок по перерахунку та виплаті пенсійного забезпечення позивача відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» судами попередніх інстанцій правомірно покладено на Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Посилання відповідача у касаційній скарзі на те, що їх вина у недоотриманні позивачем належної пенсії відсутня, а тому і відсутній обов'язок по виплаті заборгованості, є неприйнятним, оскільки з 01 січня 2007 року функції з призначення, виплати та перерахунку пенсій, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», передано територіальним органам Пенсійного фонду України, а отже відновити порушене право позивача щодо виплати заборгованості з пенсійного забезпечення можливо лише шляхом покладення відповідного зобов'язання на органи пенсійного фонду.

Також судами попередніх інстанцій правомірно застосовано до спірних правовідносин наслідки пропуску строку звернення до суду, встановлені статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи допущені порушення норм матеріального та процесуального права.

Судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, передбачених статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для їх скасування та ухвалення нового не вбачається.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишити без задоволення, а постанову Центрального районного суд міста Миколаєва від 23 червня 2008 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ А.Ф. Загородній /підпис/ В.І. Ємельянова /підпис/