Справа № 825/3581/15-а
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2016-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/3581/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Падій В.В.
Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 січня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Артюхіній М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного підприємства «Семенівська мануфактура» на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2015 року у справі за позовом приватного підприємства «Семенівська мануфактура» до чернігівської митниці Державної фіскальної служби про скасування рішення та картки відмови, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, тому у відповідності до ч. 6 ст. 12, ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіряючи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні справи, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 12.04.2013 між приватним підприємством «Семенівська мануфактура» (Покупець) та ZHE JIANG WAYSUN CHEMICAL FIBER CO, LTD» (Китай) (Постачальник) укладено контракт № SWC12/04/13, згідно умов якого, постачальник зобов'язується виробляти та поставляти покупцю по його заявці шпательне волокно, а покупець - оплатити товар згідно умов контракту (а.с.25-29).

Згідно інвойсу від 27.08.2015 № 15WS01C040, Компанією «ZHE JIANG WAYSUN CHEMICAL FIBER» поставлено позивачу поліестерове шпательне волокно 15DX64MM на загальну суму 20532,60 доларів США (ціна за одиницю товару - 0,90 доларів США/кг) (а.с.37).

Як вбачається з матеріалів справи, 20.10.2014 між приватним підприємством «Національні традиції» (Виконавець) та позивачем (Замовник) укладено договір № 20/10-14/02 про надання послуг по декларуванню товарів, відповідно до якого Замовник доручає, а Виконавець зобов'язується за обумовлену плату в обумовлений термін надавати послуги по декларуванню товарів, майна, транспортних засобів та інших предметів Замовника, що переміщуються через митний кордон України та їх оформленню у Харківській області, а також надавати інші, пов'язані із зовнішньоекономічною діяльністю Замовника, послуги (а.с.65-67).

22.10.2015 приватним підприємством «Національні традиції» з метою митного оформлення товару до митного органу в електронному вигляді подано митну декларацію № 102110000/2015/025963, згідно якої позивачем було заявлено митну вартість товару за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються у розмірі 20532,60 доларів США (0,90 долар США за 1 кг).

До вищевказаної декларації підприємством додані наступні документи:

- звіт про оцінку майна від 21.10.2015 № 04-04/10/150;

- контракт від 12.04.2013 № SWC12/04/13;

- платіжне доручення від 13.08.2015 № 365;

- розрахунок ціни (калькуляція собівартості на тканини) від 10.09.2015 № 15WS01C040/001;

- прейскурант (прайс - лист) виробника товару від 20.08.2015 № W201508;

- рахунок - фактура (інвойс) від 27.08.2015 № 15WS01C040;

- пакувальний лист до інвойсу;

- видаткова накладна від 24.08.2015 № W241508;

- відвантажувальна специфікація від 28.08.2015 № W281508;

- міжнародна товарно-транспортна накладна від 21.10.2015 № 7788;

- коносамент від 31.08.2015 № HLCK15460;

- листи від 11.09.2015 №№ WS1109/5, WS1109/7, від 14.09.2015 №№ WS1109/9, WS1109/12 від 15.09.2015 №№ 9.014/15.09, 10.014/15.09,11.014/15.09, від 20.08.2015 № W201508 (а.с. 25-29, 32-41,46-49,53-64,69-87,146).

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару з використанням інформації ЄАІС посадовою особою Чернігівської митниці встановлено, що по товару: «Волокна шпательні синтетичні з поліефіру, не піддані кардо- чи гребенечесанню і не оброблені іншим способом для прядіння. Порожнисті сполучені силиконізовані волокна. Волокна регенеровані після переробки ПЕТ пляшок. Виробник: «ZHE JIANG WAYSUN CHEMICAL FIBER CO, LTD. Торгівельна марка ZHE JIANG WAYSUN CHEMICAL FIBER CO. Країна виробництва Китай» заявлена позивачем митна вартість становить 0,90 долар США за 1 кг, при цьому у митного органу наявна цінова інформація на подібні товари, згідно митної декларації від 09.07.2015 № 102110000/2015/023631, яка дорівнює 1,47 долар США за 1 кг (а.с.123).

23.10.2015 посадовою особою Чернігівської митниці ДФС з метою визначення вартості та обміну інформацією на ідентичні, подібні (аналогічні) товари проведено консультацію з декларантом (а.с. 147).

У зв'язку з тим, що позивачем цінова інформація щодо товару не надана, а до митного оформлення подані документи, які не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, 23.10.2015 Чернігівською митницею ДФС винесено рішення про коригування митної вартості товарів № 102000010/2015/000191/2 за шостим (резервним методом).

Підставами прийняття рішення відповідач зазначив наступне:

- звіт про оцінку майна від 21.10.2015 № 04-04/10/150 не містить інформацію ціноутворення ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, що імпортуються на митну територію України;

- згідно умов контракту від 12.04.2013 № SWC12/04/13 оплата товару здійснюється на умовах передоплати згідно рахунку-фактури про предоплату. На момент митного оформлення рахунок-фактура на передоплату та платіжне доручення про здійснення попередньої оплати не надано. Згідно платіжного доручення від 13.08.2015 № 365 перевірити перерахування коштів на дану поставку товару неможливо;

- надана калькуляція собівартості на тканини від 10.09.2015 № 15WS01C040/001 дійсна на період з 15.07.2015 по 15.08.2015, у той час як відвантаження товару здійснено 27.08.2015 згідно інвойсу від 27.08.2015 № 15WS01C040;

- прайс-лист від 20.08.2015 № W201508 не містить інформації щодо періоду дії цін та країн, на які поширюється дана цінова пропозиція (а.с.135,136).

23.10.2015 відповідачем прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 102110000/2015/00261, якою позивачу відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів та роз'яснено вимоги, виконання яких забезпечить можливість прийняття відповідачем митної декларації (а.с.137,139).

Вважаючи оскаржуване рішення відповідача та картку відмови протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову. суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані рішення та картка прийняті відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством.

Колегія суддів не погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Зі змісту оскаржуваного рішення про визначення митної вартості товарів, митну вартість було визначено за шостим (резервним) методом.

Як вбачається з пояснювальної записки спірного рішення митного органу, підставою не застосування основного методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) стало те, що подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Перевіряючи законність та обгрунтованість оскаржуваного рішення відповідача, колегія суддів виходить з наступного.

Статтями 49, 51, 52, 53, 57, 58 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Згідно із ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України до переліку документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення, належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз наведених статей свідчить, що обов'язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнiвiв у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбiжностi, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхiднiсть перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є не підтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовiрностi наданої iнформацiї, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Частиною 4 ст. 54 МК України передбачено обов'язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору», зареєстрованого Міністерством юстиції України 01 червня 2012 року за № 883/21195, митним органом при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної митної вартості, митниця посилалась на те, що звіт про оцінку майна від 21.10.2015 № 04-04/10/150 не містить інформацію ціноутворення ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, що імпортуються на митну територію України. Проте згідно із ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України до обов'язкового переліку документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення звіт про оцінку майна не відноситься.

Крім того, митниця посилається на те, що згідно умов контракту від 12.04.2013 № SWC12/04/13 оплата товару здійснюється на умовах передоплати згідно рахунку-фактури про предоплату. На момент митного оформлення рахунок-фактура на передоплату та платіжне доручення про здійснення попередньої оплати не надано. Згідно платіжного доручення від 13.08.2015 № 365 перевірити перерахування коштів на дану поставку товару неможливо.

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України відсутність платіжних документів про оплату товару, наявність даних про його часткову оплату не можуть вплинути на заявлену митну вартість товару, оскільки вони не стоять у залежності/не спростовують ту вартість товару, що визначена у зовнішньоекономічному договорі (контракті) або документі, який його замінює, та додатків до нього: рахунку-фактурі (інвойс) або рахунку-проформі (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу). Окрім того, названі документи формують зобов'язання у покупця на оплату товару у розмірі, встановленому у договорі, що свідчить про незмінність його вартості за умови відсутності платіжних документів.

Посилання митного органу на ту обставину, що надана калькуляція собівартості на тканини від 10.09.2015 № 15WS01C040/001 дійсна на період з 15.07.2015 по 15.08.2015, у той час як відвантаження товару здійснено 27.08.2015 згідно інвойсу від 27.08.2015 № 15WS01C040, а прайс-лист від 20.08.2015 № W201508 не містить інформації щодо періоду дії цін та країн, на які поширюється дана цінова пропозиція (а.с.135,136) не є достатніми підставами для невизнання задекларованої позивачем вартості товару.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що у митного органу не було підстав витребовувати у декларанта додаткові документи, оскільки сумніви з підстав, викладених у оскаржуваному рішенні, не обґрунтовані у розумінні ст. 53 Митного кодексу України, а отже митниця не спростувала такими сумнівами числові значення складових митної вартості товарів.

Водночас, митниця може витребувати, а декларант зобов'язаний надати лише ті документи, які здатні такі сумніви усунути. При цьому законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів.

З матеріалів справи вбачається, що митним органом не надсилалася письмова вимога декларанту, як це передбачено ч. 4 ст. 54 МК України, надавати додаткові документи із зазначенням причин, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Будь-які заперечення працівників Митниці без зазначення їх у п. 33 рішень про коригування митної вартості не заслуговують на увагу та не можуть бути належними доказами у цій справі.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення митного органу про коригування митної вартості товарів, митна вартість товару, імпортованого позивачем, була визначена на підставі резервного методу.

Згідно зі ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Частинами 2 та 3 цієї статті передбачено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребовувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Разом з тим дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості.

Судом встановлено, що рішення про визначення митної вартості товару митниця прийняла, не застосувавши жодного іншого методу, крім шостого (резервного), при цьому, не обґрунтувавши необхідності застосування саме цього методу та не зазначивши, які саме розбіжності містять документи, що підтверджують вартість ввезеного товару, та які були подані декларантом.

При цьому, колегією суддів встановлено, що надані позивачем до митниці документи на підтвердження вартості товару, не містять розбіжностей та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що визначення відповідачем митної вартості товару та коригування її за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для визнання протиправними та скасування оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої та дають підстави вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального та права, які регулюють спірні правовідносини, та процесуального права.

Згідно пп. 1. 3. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним так, як прийняте з порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, оскаржувану постанову належить скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 41, 160, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254, КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Семенівська мануфактура» задовольнити.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2015 року скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов приватного підприємства «Семенівська мануфактура» задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Чернігівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 23.10.2015 № 102000010/2015/000191/2 та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 102110000/2015/00261.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська

Постанову в повному обсязі виготовлено 18.01.2016

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Грибан І.О.

Губська О.А.