Справа № 818/387/15
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2016-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

818/387/15

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючої судді – Васильченко Н.В.,

суддів: Калашнікової О. В., Леонтович К.Г.,

провівши попередній розгляд справи за касаційною скаргою Сумської митниці Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 5 березня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року по справі №818/387/15 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Симфонія тепла” до Сумської митниці Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області про скасування рішення, -

в с т а н о в и л а :

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Сумська митниця Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області безпідставно прийняла оскаржувані рішення коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, оскільки позивачем надані відповідні документи, які підтверджували митну вартість товару, визначену за ціною угоди.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями, Сумська митниця Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судом, вивчивши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між ТОВ “Симфонія тепла” та COSKUNOZ RADYATOR VE ISI SANAYI TIC. A.S. (Туреччина) укладений контракт № 1209/CR від 12 вересня 2014 року про поставку радіаторів. Згідно укладеного контракту продавцем проводиться поставка продукції з подальшим розмитненням позивачем та реалізацією на території України. Згідно пункту 4.3. укладеного договору вартість товару, що поставляється, визначається в рахунку-фактурі (проформі-інвойсі) на кожну партію товару.

Відповідач зазначив недостатність документів для визначення митної вартості товарів за основним методом та визначив митну вартість за другорядним методом - ціною договору щодо подібних товарів, оскільки наявна інформація по операціях з подібними товарами, які продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів та є максимально наближеними до нього. Підставою для визначення митної вартості є цінова інформація щодо імпортних операцій Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України.

Сумською митницею ДФС України 6 січня 2015 року прийняте рішення №805130000/2015/000001/2 про коригування митної вартості товарів, що проходять процедуру розмитнення на митному пості “Суми-центральний”. Рішення митного органу мотивоване тим, що використані ТОВ “Симфонія тепла” відомості є не підтверджені документально.

Задовольняючи позовні вимоги суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що під час проведення митного контролю, одночасно з поданням митної декларації, митному органу були подані всі необхідні документи, які підтверджують ціну товару, зазначену в митній декларації.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Згідно до ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

У випадках, передбачених зазначених Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частини 1, 2 ст. 53 МК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно ч. 1 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється, згідно ч. 1 ст. 57 МК України, за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні:а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;в) на основі віднімання вартості;г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (стаття 57 МК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), і єдиною підставою його незастосування є те, що використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Судами було встановлено, що під час проведення митного контролю, одночасно з поданням митної декларації, митному органу були подані всі необхідні документи, які підтверджують ціну товару, зазначену в митній декларації.

Вищевказана вартість товару повністю співпадає із вартістю зазначеною в митній декларації від 6 січня 2015 року № 805130000/2015/000024.

Митне оформлення товару здійснювалося шляхом подання митному органу декларантом документів, що підтверджують заявлену митну вартість товарів, зокрема, двох Інвойсів № 101493-4 та № 101492, митної декларації та інших документів, надання яких передбачене Митним кодексом України.

Обгрунтованими є висновки судів, щодо безпідставності посилання відповідача на невідповідність призначення платежу у платіжних дорученнях №58 від 9 грудня 2014 року, № 59 від 10 грудня 2014 року та № 61 від 12 грудня 2014 року номерам Інвойсів, оскільки відповідно до п. 4.3. Контракту № 1209/СК від 12.09.2014 року вартість товару визначається в Рахунку - фактурі (Проформі - Інвойс) на кожну партію поставки. Проформа - інвойс - це попередній рахунок на оплату товару, який постачається виробником. Згідно з п. 4.2. Контракту №1209/СК від 12 вересня 2014 року 100 % передоплати має бути здійснена перед завантаженням. ТОВ “Симфонія тепла” здійснила оплату товару відповідно до виставлених Проформи - Інвойсів № 2014/626, № 2014/626-8РАКЕ РАКТ8, від 10 жовтня 2014 року. Відповідні номера Проформи - Інвойсів були вказані в графі призначення платежу в платіжних дорученнях № 58 від 9 грудня 2014 року, № 59 від 10 грудня 2014 року та № 61 від 12 грудня 2014 року.

Вірними є висновки судів попередніх інстанцій, що кількість та вага товару, що проходив процедуру розмитнення, ідентично визначена в Сертифікаті походження № 0831731, в митній декларації країни відправлення та митній декларації № 805130000/2015/000042.

Судами було встановлено, що транспортні витрати включені до митної вартості товару та підтверджується наданою для митного оформлення товару довідкою № 26-12/ОД від 26 грудня 2014 року ТОВ “Сипрайз”, згідно якої сума транспортних витрат по доставці контейнера ADMU4112560 від пункту за межами державної території України в порт Одеса, Україна становить 14 455, 00 грн. без ПДВ. Зазначений товар не страхувався.

У відповідності з договором доручення № 42 в сфері транспортно-експедиторського обслуговування від 1 серпня 2014 року, та рахунку - фактури № СФ-0000091 від 26 грудня 2014 року, витрати на морський фрахт на користь нерезидента становлять 14 455,00 гри. без ПДВ., а витрати на страхування - 150,00 грн. без ПДВ. Витрати на страхування у сумі 150,00 грн. без ПДВ є витратами по страхуванню контейнера при його транспортуванні по території України на користь лінії.

Враховуючи вищенаведене суди першої та апеляційної інстанцій дійшли до обґрунтованих висновків про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів дійшла думки, що суди першої та апеляційної інстанцій повно та всебічно дослідили обставини справи, вірно встановили характер спірних правовідносин та обґрунтовано застосували норми матеріального права до їх вирішення. Порушень норм процесуального закону, які б призвели до ухвалення незаконних рішень судом першої та апеляційної інстанції, не вбачається.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Сумської митниці Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області відхилити.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 5 березня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року по справі №818/387/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236 – 239-1 КАС України.

Судді: