Справа № 808/8457/15
Суддя: Шара Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року о 10 год. 00 хв.Справа № 808/8457/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Шари І.В.

за участю секретаря судового засідання Панасенка О.О.

представників сторін:

позивача - Соломахи О.О.

відповідача - Хижняка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Преобразователь - комплекс", м.Запоріжжя

до Державної податкової інспекції у Хортицькому районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2015 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Преобразователь - комплекс" (далі - позивач) до Державної податкової інспекції у Хортицькому районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача № від 15.10.2015 та № від 15.10.2015.

В обґрунтування позовних вимог посилаються на безпідставність висновків податкового органу, яких він дійшов за результатами планової виїзної перевірки ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Преобразователь - комплекс" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2012 по 31.12.2014, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 по 31.12.2014. Зазначає, що відповідач необґрунтовано в акті перевірки посилається на не підтвердження господарських операцій позивача з підприємствами-контрагентами, оскільки до перевірки контролюючому органу були надані всі первинні документи (договори, податкові накладні, видаткові накладні, акти прийому-передачі ті інш.), що вказують на зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Вважає податкові повідомлення - рішення, які прийняті на підставі Акту перевірки №486/08-31-22/13626132 від 21.09.2015 протиправними та просить їх скасувати. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача проти позову заперечує, з підстав зазначених у письмових запереченнях (а.с.88-91 т.2) зокрема зазначає, що під час проведеної планової виїзної перевірки встановлено не підтвердження господарських операцій між ТОВ "НВП «Преобразователь-Комплекс» та його контрагентами - ТОВ «Торг Консар», ТОВ «Укрметавтоматика» та ТОВ «ПП «ПроектЕМБ», у зв'язку з чим в порушення пп.14.1.27 пп.14.1.36 п.14.1 ст. 14, пп.138.1.1, п.138.1, п.138.2, пп.138.8.1 п.138.8 ст. 138, пп.139.1.9 п.139.1 ст. 139, п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України позивачем занижено податок на прибуток у загальній сумі 178004,00 грн. та занижено податок на додану вартість у сумі 191404,00 грн. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії №21339261 Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Преобразователь - комплекс", зареєстроване 20.07.1992, як юридична особа за адресою: 69076, Запорізька область, м.Запоріжжя, Хортицький район, вул. Новобудов, буд. 5 (а.с.22-26).

На підставі направлень від 03.08.2015 №160, №161, №162 та №163, від 26.08.2015 №173, від 01.09.2015 №174 виданих ДПІ у Хортицькому районі м.Запоріжжя, фахівцями відповідача, згідно із п.75.1 ст.75 Податкового Кодексу України, наказів ДПІ у Хортицькому районі м.Запоріжжя від 26.08.2015 №555, від 31.08.2015 №561, відповідно до плану графіка проведення документальних планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання проведена планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Преобразователь - комплекс" () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2012 по 31.12.2014, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 по 31.12.2014.

Перевірка проводилась з 03 серпня 2015 року по 14 вересня 2015 року за результатами якої складено акт №486/08-31-22/13626132 від 21.09.2015.

У висновках Акту перевірки зазначено про порушення позивачем вимог:

- пп.14.1.27 пп.14.1.36 п.14.1 ст. 14, пп.138.1.1, п.138.1, п.138.2, пп.138.8.1 п.138.8 ст. 138, пп.139.1.9 п.139.1 ст. 139, п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток у загальній сумі 178004,00 грн., у т.ч. за: 4 квартал 2012 року на суму 34335,00 грн., за 2013 рік на суму 15869,00 грн., за 2014 рік на суму 127800,00 грн.

- п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження суми податку на додану вартість у сумі 191404,00 грн., у т.ч. за: квітень 2013 року у сумі 41052,00 грн., липень 2013 року у сумі 8352,00 грн., листопад 2013 року у сумі 71000,00 грн., грудень 2013 року у сумі 71000,00 грн.

На підставі акту перевірки №486/08-31-22/13626132 від 21.09.2015 податковим органом прийняті податкові повідомлення - рішення:

- № від 15.10.2015, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 287106,00 грн., в т.ч. за основним платежем 191404,00 грн. та 95702,00 грн. за штрафними санкціями;

-№ від 15.10.2015, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 267006,00 грн., в т.ч. за основним платежем 178004,00 грн. та 89002,00 грн. за штрафними санкціями;

Позивач, не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями - рішеннями, звернувся з позовом до суду.

З матеріалів справи судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень - рішень став висновок контролюючого органу про відсутність підтвердження реальності господарських операцій між позивачем та ТОВ «Торг Консар», ТОВ «Укрметавтоматика» та ТОВ «ПП «ПроектЕМБ».

Підпунктом 14.1.181, пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу; бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Положеннями п. 198.2 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події,що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того,чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 198.3 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом,спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством України. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідно до пункту 2 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 21.12.2010 №969 (який набрав чинності з 10.01.2011), податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку в податковому органі та якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість

Згідно п. 201.10 ст. 201 Кодексу, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Пунктом 201.6 ст. 201 Кодексу встановлено, що податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Отже, податкова накладна є документом, який підтверджує факт сплати покупцем ПДВ у ціні товару.

Як свідчать матеріали справи, між ТОВ "НВП «Преобразователь-Комплекс» (замовник) та ТОВ «Торг-Консар», м.Донецьк (виконавець) укладено договір від 10.12.2012 №1012/2012/1 за умовами якого ТОВ «Торг-Консар» зобов'язане виконати згідно конструкторської документації замовника роботи: виготовлення деталей та вузлів; зборка шаф: АТЛА.656453.333 - 1шт., АТЛА.656453.333-01 - 1шт., АТЛА.656453.339 - 1шт., АТЛА.656453.334 - 1 шт. (а.с.93-94 т.1).

Для виконання робіт відповідно до умов договору від 10.12.2012 №1012/2012/1 виконавцем передані, а замовником прийняті матеріали та комплектуючі згідно акту приймання-передачі від 10.12.2012 (а.с.99-102 т.1).

26.12.2012 роботи прийняті ТОВ "НВП «Преобразователь-Комплекс» про що складено акт здачі - приймання виконаних робіт від 26.12.2012 №1012/2012/1 на суму 196200,00 грн. (а.с. 103 т.1) та оформлено податкову накладну №12062 від 25.12.2012 (а.с.107 т.1).

Досліджена судом податкова накладна містить всі необхідні реквізити, зауваження з боку податкової відсутні.

Розрахунки між ТОВ "НВП «Преобразователь-Комплекс» та ТОВ «Торг-Консар» здійснювались у безготівковій формі, що підтверджується копією банківської виписки від 25.12.2012 у сумі 196200,00 грн., заборгованість відсутня (а.с.106 т.1).

Товар перевозився водієм перевізника на замовлення ТОВ «Торг-Консар» автомобілем Газель, державний номер НОМЕР_1, що підтверджується товарно-транспортною накладною від 26.12.2012 (а.с.104 т.1).

Судом з'ясовано та підтверджено матеріалами справи, що шафи зібрані ТОВ «Торг-Консар» для ТОВ "НВП «Преобразователь-Комплекс» в подальшому реалізовано 10.01.2013 позивачем на адресу ТОВ «РВСА», Казахстан, м.Караганда відповідно до договору від 11.09.2012 №35/14-566/12.

Копії всіх вищезазначених документів долучені до матеріалів справи.

Також, із матеріалів справи встановлено, що між ТОВ "НВП «Преобразователь-Комплекс» (покупець) та ТОВ «Укрметавтоматика», м.Дніпропетровськ (продавець) укладено договір поставки від 17.04.2013 №170413 за умовами якого, продавець зобов'язаний передати товар покупцю у кількості, в асортименті згідно наданих покупцем заявок та у термін узгоджений з покупцем, вказаний у рахунках продавця (а.с. 108-109 т.1). Передача товару здійснюється службою доставки ТОВ «Нова Пошта» або іншим з їх складу в м.Запоріжжя за рахунок покупця після 100% оплати за товар.

Згідно із специфікацією №1 від 17.04.2013 (а.с.110 т.1) до договору від 17.04.2013 №170413 ТОВ «НВП «Преобразователь-Комплекс» придбало товар: енкодери MHGP 200B5 G75H N1024C у кількості 4 шт. загальною вартістю 100224,00 грн.

В підтвердження здійснення господарської операції за договором від 17.04.2013 №170413 позивачем надані: рахунок на оплату товару №399 від 18.04.2013, видаткова накладна №489 від 26.07.2013, копія витягу з журналу реєстрації довіреностей за 2012 рік; сертифікат менеджменту якості Baumer Group ISO 9001:2008; банківські виписки: від 19.04.2013 про сплату 50112,00 грн. за платіжним дорученням №731, від 25.07.2013 №50112,00 грн. за платіжним дорученням №1550; податкові накладні №60 від 19.04.2013, №98 від 25.07.2013; переклад Запорізької торгово-промислової палати від 26.07.2013 №260 додатку:ЄС Декларація відповідності до Інструкції з монтажу та експлуатації енкодера (а.с.111-122 т.1). Досліджені судом податкові накладні містять всі необхідні реквізити, зауваження з боку податкової відсутні.

Матеріалами справи підтверджено, що товар (енкодери) придбаний у ТОВ «Укрметавтоматика» було реалізовано 30.08.2013 позивачем на адресу ВАТ «Стерлитамакский нефтехимический завод», Росія, республіка Башкортостан згідно контракту №25-13г-124 від 25.02.2013.

Копії всіх вищезазначених документів долучені до матеріалів справи.

Крім того, судом встановлено, що між ТОВ "НВП «Преобразователь-Комплекс» (покупець) та ТОВ «ПП Проектелектромережбуд», м.Донецьк (скорочено - ТОВ «ПП «ПроектЕМБ») (продавець) укладено договір від 23.10.2013 №2210/2013/1 (а.с.154-161 т.1). За умовами вказаного договору та специфікації до нього від 23.10.2013 №1 продавець зобов'язаний передати покупцю товар - трансформатор збудження для ТГВ-200М у кількості 1 шт. на суму 852000,00 грн.

Виконання умов договору від 23.10.2013 №2210/2013/1, підтверджено: рахунком-фактурою №272 від 08.11.2013; видатковою накладною №3 від 22.01.2014; товарно-транспортною накладною №Р2 від 22.01.2014; виписками банку: від 11.11.2013 на суму 426000,00 грн., від 20.12.2012 № на суму 426000,00 грн., податковими накладними №14 від 19.12.2013, №8 від 11.11.2013.

Досліджені судом податкові накладні містять всі необхідні реквізити, зауваження з боку податкової відсутні.

Судом з'ясовано, що придбаний трансформатор в подальшому реалізовано 28.03.2014 позивачем на адресу ТОВ «ДТЕК» , м.Донецьк по договору №3326 від 04.10.2013.

Копії всіх вищезазначених документів долучені до матеріалів справи.

Ставлячи під сумнів вказані вище господарські операції податковий орган посилається на наступне:

Щодо фінансово-господарських взаємовідносин позивача з ТОВ «Торг-Консар» відповідач зазначає, що під час аналізу податкової звітності ТОВ «Торг-Консар» встановлено, що на підприємстві на кінець 2012 року рахуються основні засоби первісна вартість яких 3,0 тис.грн., відсутні транспортні та складські приміщення, відсутнє власне обладнання для виконання послуг з виготовлення деталей і вузлів та збірки шаф. Крім того, акт виконаних робіт не містить зміст та обсяг виконаної господарської операції, тому на думку відповідача його не можливо визнати первинним документом, що підтверджує господарські операції.

Стосовно фінансово-господарських операцій позивача з ТОВ «Укрметавтоматика» відповідач посилається на відсутність товарно - транспорних накладних, які підтверджують доставку товару від ТОВ «Укрметавтоматика» до ТОВ "НВП «Преобразователь-Комплекс». Крім того, виробником поставленої продукції був Baumer Group, але відповідно до аналізу ІС «Податковий блок» ТОВ «Укрметавтоматика» не займалося імпортом товарів за весь період своєї діяльності. До того ж, податковий орган посилається на акт ДПІ в Бабушкінському районі м. Запоріжжя №746/04-62-22-3 від 18.07.2014 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Укрметавтоматика» щодо підтвердження реальності здійснення господарських відносин, їх реальності та повноти відображення в обліку за лютий листопад 2013 року, що у свою чергу, на думку відповідача, свідчить про відсутність у підприємства необхідних умов для здійснення господарської діяльності в частині купівлі-продажу, реалізації, зберігання та відвантаження товарно-матеріальних цінностей, а отже унеможливлює здійснення господарської діяльності ТОВ «Укрметавтоматика».

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «ПП «ПроектЕМБ», відповідач зазначає, що виписану товарно-транспортну накладну на постачання товару (трансформатора) від ТОВ «ПП «ПроектЕМБ» не можна вважати належно оформленою, так як не має можливості дослідити час прибуття вантажу, час вибуття вантажу, можливого простою, який підлягав транспортуванню. До того ж, згідно товарно-транспортної накладної перевезення здійснював водій ОСОБА_3, проте встановлено, що серед працівників ТОВ «ПП «ПроектЕМБ» не має такої особи. Також, податковий орган посилається на не підтвердження отримання ТОВ «ПП «ПроектЕМБ» товару - «трансформатор» по ланцюгу постачання, тоді як ТОВ «ПП «ПроектЕМБ» не здійснював імпорт вказаного товару на митну територію, а отже підприємство не мало можливості здійснювати поставку даного трансформатору до ТОВ "НВП «Преобразователь-Комплекс».

Проте, суд зазначає, що податкові накладні надані ТОВ «Торг Консар», ТОВ «Укрметавтоматика» та ТОВ «ПП «ПроектЕМБ» для документального оформлення виконання умов договорів, містять відомості про адресу місцезнаходження покупця (замовника) та продавця (виконавця), одиниці виміру товару (послуг, робіт), кількість товару/послуг, ціну товару/послуги, тому відповідає вимогам оформлення первинних документів бухгалтерської та податкової звітності. Будь-яких порушень щодо оформлення податкових накладних не встановлено, зауваження до змісту та форми зазначеного документу відсутні, що не заперечується і відповідачем в акті перевірки. Податкові накладні видані особою, яка на час здійснення господарських операцій зареєстрована суб'єктом підприємницької діяльності, платником податку на додану вартість.

Суми податку на додану вартість за вказаними податковими накладними включено до податкового кредиту, відображено у реєстрі отриманих податкових накладних, що відповідає даним додатку 5 до податкової декларації з ПДВ та даним декларації з ПДВ.

З матеріалів справи також встановлено, що на момент укладення договорів та виконання робіт (постачання товару) за договорами, контрагенти позивача мали зареєстровані у встановленому порядку установчі документи та цивільну дієздатність згідно з чинним законодавством, були зареєстровані як платники податку на додану вартість.

З усіма постачальниками товарів та послуг, позивачем проведено повний розрахунок за поставлений товар та виконанні роботи, в підтвердження чого надані банківські виписки.

За таких обставин, немає підстав для не включення сум податку на додану вартість по вказаних податкових накладних до складу податкового кредиту позивача.

Суд зазначає, що відповідно до ч.4 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 3 Закону України № 996-ІV від 16.07.1999 "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (зі змінами та доповненнями) (далі - Закон № 996-ІV) передбачено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону № 996-ІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Статтею 1 Закону № 996-ХІV визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення), первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону та п.2.4 Положення, первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.2.15 та п.2.16 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок.

Крім того, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Суд дійшов висновку, що наявність первинних документів є достатньою підставою для відображення вказаних операцій в бухгалтерському обліку, що зумовлює відсутність підстав для висновку про відсутність фактичного здійснення господарських операцій.

Вказані ж в Акті висновки є суто суб'єктивною думкою податкового органу, яка ґрунтується на припущеннях.

Що стосується товарно-транспортних накладних, які містили незаповнені графи, суд вважає, що окремі недоліки у заповненні товарно-транспортних накладних не можуть вважатися беззаперечними доказами відсутності господарських операцій (при відвантаженні та отриманні товару, навантажувальних та розвантажувальних робіт), а також не можуть свідчити про неотримання товарів позивачем від контрагентів.

Здійснений податковим органом аналіз Єдиного реєстру податкових накладних, з якого податковим органом по ланцюгу постачання товару не вдалося встановити походження товару не є доказами фіктивності поставки товару позивачу.

Що стосується посилання податкового органу на акт ДПІ в Бабушкінському районі м. Запоріжжя №746/04-62-22-3 від 18.07.2014 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Укрметавтоматика» щодо підтвердження реальності здійснення господарських відносин, їх реальності та повноти відображення в обліку за лютий листопад 2013 року, суд зазначає наступне.

Самі по собі акти перевірки органами ДПІ контрагентів постачальника в ланцюгу постачання товару (робіт та послуг) та висновки про не підтвердженість факту реального здійснення господарських операцій з його окремими контрагентами не є доказами фіктивності поставки товару (надання послуг або виконання робіт) позивачу.

Товариство з обмеженою відповідальністю "НВП «Преобразователь-Комплекс» не наділене повноваженнями здійснювати контроль та перевірку господарської діяльності своїх контрагентів.

До того ж, ст. 61 Конституції України встановлений індивідуальний характер відповідальності юридичної особи.

Згідно ст.1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів 2, 4, 7, 11 до Конвенції" ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року, Україна визнала джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського суду є частиною національного законодавства і є обов'язковим для правозастосування органами правосуддя.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 22 січня 2009 року у справі "Булвес" АД проти Болгарії (заява №3991/03) визначено, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Європейського суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Крім того, податковий орган не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивач, як платник податку, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які допускали його контрагенти, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з вищевказаними підприємствами було одержання позивачем податкової вигоди.

Як зазначено у п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до п.138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді. Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Згідно з пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку. У разі втрати, знищення або зіпсуття зазначених документів платник податку має право письмово заявити про це органу державної податкової служби та здійснити заходи, необхідні для поновлення таких документів. Письмова заява має бути надіслана до/або разом із поданням розрахунку податкових зобов'язань за звітний податковий період. Платник податків зобов'язаний відновити втрачені, знищені або зіпсовані документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження такої заяви до органу державної податкової служби, митного органу. Якщо платник податку поновить зазначені документи в наступних податкових періодах, підтверджені витрати включаються до витрат за податковий період, на який припадає таке поновлення.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведено правомірність свого рішення.

Враховуючи наведене, позивач у відповідності до норм Податкового кодексу України правомірно сформував показники податкової звітності за перевіряємий період.

Також, суд дійшов висновку, про відсутність підстав у ДПІ у Хортицькому районі для донарахування позивачу суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість та з податку на прибуток, у зв'язку з чим прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення є неправомірними та підлягають скасуванню.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій, бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. При розгляді справи встановлено, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення - рішення відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

У судовому засіданні, відповідно до ст.160 КАС України, сторонам проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст. 86, 158, 160-163,167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Преобразователь - комплекс" - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати винесені Державною податковою інспекціїєю у Хортицькому районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області податкові повідомлення рішення від 15.10.2015 № та №.

Судові витрати в сумі 9529,68 грн. присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Преобразователь - комплекс" за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Хортицькому районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя І.В.Шара