Справа № 820/7628/15
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2016-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 р.Справа № 820/7628/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

при секретарі судового засідання - Кудіній Я. Г.,

за участю представників сторін:

представника позивача - Мошенця Д. В.,

представника третьої особи - Кузнецової Н. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27.11.2015р. по справі № 820/7628/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройиндустрия"

до Державного реєстратора Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Мирошниченко Де Гуардо Ольги Олексіївни , Державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Сидорчука Андрія Вікторовича , Міністерства юстиції України , Харківського міського управління юстиції Харківської області треті особи Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" , Товариство з обмеженою відповідальністю "Металіст-будметалконструкція"

про скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

29.07.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Стройиндустрия" звернулося до суду із позовом, у якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просило скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Сидорчука А.В. від 17.10.2014 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 16564240, щодо державної реєстрації права власності Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на об'єкт нерухомого майна - нежитлові будівлі літ. "ГБ" загальною площею 79,0 кв.м., літ "ГА" загальною площею 1560,70 кв.м, які розташовані за адресою: Харківська область, місто Харків, вул. Плиткова, 12 (реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно та їх обтяжень - 01.

Харківський окружний адміністративний суд постановою від 27.11.2015 року задовольнив позовні вимоги.

Скасував рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Сидорчука А.В. від 17.10.2014 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 16564240, щодо державної реєстрації права власності Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на об'єкт нерухомого майна - нежитлові будівлі літ. "ГБ" загальною площею 79,0 кв.м., літ "ГА" загальною площею 1560,70 кв.м, які розташовані за адресою: Харківська область, місто Харків, вул. Плиткова, 12 (реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно та їх обтяжень - 01.

Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а саме ст. 52, ст. 55, ст. 159 КАС України. Також, на думку апелянта, позов пред'явлено до неналежного відповідача.

У судовому засіданні представник третьої особи підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував у повному обсязі, вважав постанову суду першої інстанції такою, що не підлягає скасуванню.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників судового засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, 05.09.2012 року між Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Металіст-Будметалконструкція" (позичальник) укладено договір про не відновлювану кредитну лінію №24-01-12, відповідно до умов якого банк відкриває позичальникові невідновлювану кредитну лінію на загальну суму 9300000,00 грн з кінцевим строком погашення до 05.09.2017 року.

Також, 05.09.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" (іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Стройиндустрия" (іпотекодавець) укладено іпотечний договір №6316-90321/0912, відповідно до умов якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю наступне нерухоме майно: нежитлові будівлі літ. "ГБ" загальною площею 79,0 кв.м., літ "ГА" загальною площею 1560,70 кв.м, які розташовані за адресою: Харківська область, місто Харків, вул. Плиткова, 12.

Зазначені нежитлові приміщення передаються в іпотеку як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих ТОВ "Металіст-БМК" за договором про невідновлювальну кредитну лінію №24-01-12 від 05.09.2012 року на суму 9300000,00 гривень, строком до 05.09.2017 року. А також: процентів за користування кредитними ресурсами, а також комісійної винагороди за основним зобов'язанням, неустойки за цим договором або за основним зобов'язанням, враховуючи відшкодування збитків, завданих про строчкою платежів за основним зобов'язанням, відшкодування витрат по зверненню стягнення на Предмет іпотеки в повному обсязі (у тому числі витрат за виконавчим написом), визначеному на момент фактичного задоволення вимог.

У зв'язку із невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Металіст-БМК" основних зобов'язань за договором про відкриття невідновлювальної кредитної лінії №24-01-12 від 05.09.2012 року, Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" направило іпотекодавцю та позичальнику вимогу в порядку ст. 35 Закону України "Про іпотеку".

13.10.2014 року Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" звернулось до Реєстраційної служби із заявою про проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень на нежитлові будівлі літ. "ГБ" загальною площею 79,0 кв.м., літ "ГА" загальною площею 1560,70 кв.м, які розташовані за адресою: Харківська область, місто Харків, вул. Плиткова, 12.

17.10.2014 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Сидорчуком А.В. прийнято рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень індексний номер 16564240, щодо державної реєстрації права власності Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на об'єкт нерухомого майна - нежитлові будівлі літ. "ГБ" загальною площею 79,0 кв.м., літ "ГА" загальною площею 1560,70 кв.м, які розташовані за адресою: Харківська область, місто Харків, вул. Плиткова, 12.

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Державним реєстратором прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Сидорчуком А.В. при прийняті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 17.10.2014 року не дотримано вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у зв'язку із чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з п.1 ч.1 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним, особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам, без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям., іноземним державам, а також територіальним, громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.

У віповідності до ч.1 ст. 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Положеннями статті 8 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що орган державної реєстрації прав: 1) проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації; 2) забезпечує ведення Державного реєстру прав; 3) надає інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом; 4) забезпечує облік безхазяйного нерухомого майна; 5) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

При цьому, систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку (далі - органи державної реєстрації прав) (ч.1 ст. 6 вищевказаного закону).

Так, згідно з п.1 ч.2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Частиною 1 статті 15 зазначеного Закону передбачено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Положеннями ч. 3 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Аналізуючи наведені правові норми, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації відноситься виключно до компетенції державного реєстратора, та приймається в порядку та на підставах, чітко визначених вказаним Законом. При цьому, що документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

При цьому, відповідно до ч. 1 та абз. 1 ч. 3 ст. 36 Закону України "Про іпотеку" сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 цього Закону.

Частиною 1 статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Умовами статті 8.4.15 Договору іпотекодержателю надано право обирати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з ст. 11 - 11.3 іпотечного договору, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на розсуд іпотекодержателя: або за рішенням суду; або за виконавчим написом нотаріуса; або іпотекодержателем самостійно на умовах цього Договору.

За вибором іпотекодержателя застосовується один із способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя: за рішенням суду; у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в пп. 11.3.1 та 11.3.2 цього пункту, а саме: шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку", або шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу порядку, встановленому статтею 38 Закону України "Про іпотеку".

Водночас умовами статті 8.4.4 іпотечного договору передбачено право Банку залишити за собою предмет іпотеки без згоди на це іпотекодавця, якщо аукціон (публічні торги) по реалізації Предмета іпотеки оголошено такими, що не відбувся.

Вищевказаний договір іпотеки містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя (п. 11.3 іпотечного договору), яке передбачає задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку" або продажу іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України "Про іпотеку".

Таким чином, іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття за собою права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку" у випадку, якщо аукціон (публічні торги) по реалізації предмета іпотеки оголошено таким, що не відбувся.

Вказана позиція викладена у постанові Верховного суду України від 21.03.2011 року по справі №3-7гс11.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, аукціон або публічні торги Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" по реалізації нежитлових будівель літ. "ГБ" загальною площею 79,0 кв.м., літ "ГА" загальною площею 1560,70 кв.м, які розташовані за адресою: Харківська область, місто Харків, вул. Плиткова, 12 ,не проводилися.

На зазначені обставини державний реєстратор уваги не звернув, у зв'язку з чим під час прийняття рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно порушив вимоги абз. 5 п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсутність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав свідчить про невідповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, та у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є підставою для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройиндустрия" знайшли своє обгрунтоване підтвердження в ході судового розгляду справи, а тому підлягають задоволенню.

Таким чином, переглянувши постанову суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при її прийнятті суд першої інстанції у повному обсязі з'ясував обставини справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27.11.2015р. по справі № 820/7628/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Ральченко І.М.
Судді Бершов Г.Є. Катунов В.В.
Повний текст ухвали виготовлений 18.01.2016 р.