Справа № 822/733/15
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2016-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/733/15

Головуючий у 1-й інстанції: Козачок І.С.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

14 січня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г.

за участю:

секретаря судового засідання: Марцісь Ю.А.,

позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Собко Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Хмельницькому на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у м.Хмельницькому про визнання протиправною та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В :

10.03.2015 року позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м.Хмельницькому про визнання протиправною та скасування вимоги.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 24.03.2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі, позивач, в свою чергу, заперечив проти апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 є фізичною особою - підприємцем, перебуває на податковому обліку в ДПІ у м. Хмельницькому та є платником єдиного внеску

У період з 06.11.2014 року по 12.11.2014 року працівниками податкового органу проведена документальна невиїзна перевірка з питань дотримання справляння податку з доходів найманих працівників фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 за період з 01.04.2013 року по 31.05.2013 року. За результатами перевірки складений акт №22-25/17-1/5176/НОМЕР_1 від 19.11.2014 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем:

- п.п.168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України, в результаті чого не нараховувався, не утримувався та не перераховувався до бюджету податок з доходів найманих працівників в сумі 2 963, 26 грн. з виплаченої заробітної плати в сумі 19 755 грн. 09 коп.;

- п. 1 ч. 1 ст. 4, п.1 ч.1 ст. 7, ч.5, 7 ст. 8, ч. 2 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року, в результаті чого ФОП ОСОБА_2 занижено суму єдиного внеску із сум заробітної плати, на які нараховується єдиний внесок, а також утримання єдиного внеску із сум заробітної плати, нарахованої особам, які працюють на умовах трудового договору на суму 8 071 грн. 93 коп.;

- ст. 2, 24, 26, 48, 142 КЗпП;

- ст. 1, 5, 30 Закону України "Про оплату праці".

За результатами перевірки прийнята вимога про сплату боргу (недоїмки) від 03.02.2015 року №Ф-198-25, якою позивача зобов'язано сплатити суму недоїмки по єдиному внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 11 509 грн. 10 коп. (з яких 7 545 грн. 93 к. недоїмка, 3 963 грн. 17 к. штраф).

На думку позивача вище вказана вимога Державної податкової інспекції у м.Хмельницькому є необгрунтованою та підлягає скасуванню, що стало підставою звернення до суду.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Податкового кодексу України, прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до п. 79.2 ст. 79 ПК України позапланова невиїзна документальна перевірка проводиться на підставі рішення керівника податкового органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення копії наказу про призначення перевірки та інформації про дату початку та місце проведення перевірки.

Згідно з матеріалами справи, підставою для прийняття вимоги податковим органом слугувало те, що в ході перевірки виявлено, що за перевіряємий період суб'єкт господарювання - фізична особо ОСОБА_2 використовував працю неоформленого найманого працівника, та виплатив дохід без справляння (нарахування, утримання) податку з доходів найманих працівників за перевіряємий період.

Відповідно до ст. 21 Кодексу законів про працю трудовий договір це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Статтею 26 даного Кодексу передбачено,, що при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі розпорядженні про прийняття на роботу. В період випробування на працівників поширюється законодавство про працю.

Згідно з ст. 94 Кодексу, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до п. 163.1.1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Пунктом 168.1.1 ПК України передбачено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Крім цього, відповідно до п. 2 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 4 вище вказаного Закону платниками єдиного внеску є роботодавці фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).

Відповідно до ухвали Апеляційного суду Вінницької області встановлено факт перебування ОСОБА_4 у трудових відносинах в період з 01.04.2013 року по 31.03.2014 року із ОСОБА_2 без оформлення трудових відносин.

Частиною 2 ст. 14 КАС України передбачено, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Крім цього, позивач під час судового засідання 14.01.2016 року визнав, що ОСОБА_4 була його незареєстрованим працівником, при цьому позивач вказував на те, що податковим органом невірно нараховано суму заборгованості, оскільки вважає, що обрахунок потрібно здійснювати виходячи з розмірів заробітної плати вказаної в трудовому договорі, який було ним укладено з ОСОБА_4, а саме виходячи з розміру мінімальної заробітної плати встановленого законодавством. Проте, суд не бере дані посилання до уваги, оскільки в матеріалах справи наявний не зареєстрований належним чином згідно вимог податкового законодавства трудовий договір, згідно якого ОСОБА_4 отримала 19755,08 грн.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідач діяв на підставі та в межах закону.

На підставі викладеного, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, не правильно застосував норми матеріального права, у зв'язку із чим, ухвалив рішення, яке підлягає скасуванню.

Посилання суду першої інстанції на невиконання податковим органом вимог законодавства щодо поінформованості платника про проведення перевірки є необгрунтованим, оскільки відповідно до вимог п. 79.2 ПК України для початку перевірки достатньо відправлення відповідного листа платнику податку, при цьому факт отримання не є підставою для виникнення у податкового органу права на проведення перевірки.

Матеріалами справи підтверджується факт направлення позивачу повідомлення від 05.11.2014 року про проведення документальної невиїзної перевірки (а.с. 27).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції вирішив скасувати її та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Хмельницькому задовольнити повністю.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 до Державна податкова інспекція у м.Хмельницькому про визнання протиправною та скасування вимоги скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 20 січня 2016 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.