Справа № 805/4757/15-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2016-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Козаченко А.В.
Суддя-доповідач - Казначеєв Е.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року справа №805/4757/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Казначеєва Е.Г., суддів Василенко Л.А., Жаботинської С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2015 р. у справі № 805/4757/15-а (головуючий І інстанції Козаченко А.В.) за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» до Управління Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області про визнання недійсним рішення № 13 від 24.07.2015 року,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області про визнання недійсним рішення №13 від 24.07.2015 року (а.с.4-6).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року відмовлено в задоволені позовних вимог (а.с.56-57).

Позивач не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати постанову щодо відмови в задоволені позовних та прийняти нову якою задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 04.08.2015 року на адресу позивача надійшло повідомлення про скасування рішення про розстрочення заборгованості зі сплати фінансових санкцій та пені № 13 від 29.03.2015 року. Проте, в порушення вимог п. 4, 8 Порядку проведення органами Пенсійного фонду України розстрочення сум заборгованості зі сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, нарахованого до 1 січня 2004 року, з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, із сплати фінансових санкцій та пені, що виникла до 1 січня 2011 року, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 27 вересня 2010 року № 21-4 (далі - Порядок № 21-4), до теперішнього часу на адресу позивачем не надходило рішення про скасування рішення про розстрочення заборгованості зі сплати фінансових санкцій та пені № 13 від 29.03.2015 року. Також вважає, що перерахував на рахунок відповідача черговий платіж за базовий звітний період, про що свідчить відповідне платіжне доручення № 1069 від 20.03.2015 року.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Управлінням Пенсійного фонду України в м. Добропіллі відповідно до пункту 7 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» 8 липня 2010 року № 2464-VI (далі - № 2464-VI), було складено та направлено до позивача повідомлення про розстрочення заборгованості із сплати фінансових санкцій та пені № 13 (а.с.10).

29 березня 2015 року відповідачем було прийнято рішення про розстрочення № 13, яким відповідно до пункту 7 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI, управлінням Пенсійного фонду України в м. Добропіллі прийнято рішення розстрочити ТДВ «Шахта «Білозерська» суми заборгованості із сплати фінансових санкцій та пені у розмірі 5864307,73 грн. (а.с.9)

За вказаним рішенням Управління надає страхувальнику розстрочку сплати заборгованості усього на суму 5864307,73 грн. з 20 квітня 2011 року по 20 грудня 2015 року. Страхувальник погашає зазначені суми щоквартально не пізніше 20 числа місяця, що настає після зазначеного періоду, рівними частинами, починаючи з 20 квітня 2011 року. У разі несплати розстрочених сум у строки, зазначені у цьому рішенні, рішення підлягає скасуванню, а сума заборгованості підлягає стягненню у встановленому законодавством порядку.

Також, між позивачем та відповідачем 29 березня 2011 року укладено договір № 13 про розстрочення суми заборгованості із сплати фінансових санкцій та пені (а.с.11-13).

Відповідно до п. 1 Договору, управління (відповідач) надає Страхувальнику (позивач) розстрочку сплати заборгованості зі сплати фінансових санкцій та пені відповідного розміру з 20 квітня 2011 року по 20 грудня 2015 року. Сума розстроченої заборгованості сплачується рівними частинами щокварталу не пізніше 20 числа місяця, що настає після зазначеного періоду, незалежно від факту виплати заробітної плати за цей період.

Згідно пп. 2.2. п. 2 Договору, управління має право прийняти рішення про скасування договору про розстрочення, якщо страхувальник зокрема не сплачує чергову частку розстроченої заборгованості протягом трьох базових звітних періодів.

Управління Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області рішенням № 13 від 24.07.2015 року про скасування рішення № 13 про розстрочення від 29.03.2011 року, відповідно до п. 8 Порядку № 21-4 та пп. 2.2. п. 2 договору від 29.03.2011 року про розстрочення суми заборгованості із сплати фінансових санкцій та пені, скасовано рішення про розстрочення від 29.03.2011 року № 13 на загальну суму 5864307,73 грн. (а.с.15)

Відповідно до вказаного рішення, відповідачем при розгляді питання виконання рішення від 29.03.2011 року № 13 про розстрочення виявлено, що з боку ТДВ «Шахта «Білозерська» не виконане дане рішення в частині своєчасності та повноти погашення заборгованості, а саме: частини розстроченої заборгованості не сплачувались протягом трьох базових звітних періодів за січень 2015 року в сумі 293215,39 грн., квітень 2015 року в сумі 293215,39 грн. та липень 2015 року в сумі 293215,39 грн.

Відповідачем було складено та направлено відповідне повідомлення щодо скасування рішення відповідача 04.08.2015 року на адресу позивача, яке отримане останнім 04.08.2015 року за вхідним № 09-191 (а.с.14-16).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідачем доведено правомірність прийняття спірного рішення.

Колегія суддів з зазначеним висновком суду першої інстанції погоджується, з наступних підстав.

Згідно пункту 7 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI, заборгованість із сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, нарахованого до 1 січня 2004 року, не погашена станом на 1 січня 2011 року, з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, із сплати фінансових санкцій та пені, що виникла до 1 січня 2011 року, підлягає розстроченню не більш як на 60 календарних місяців починаючи з 1 січня 2011 року.

Повідомлення про розстрочення суми заборгованості, пені та штрафних санкцій надсилається платникам у встановленому Пенсійним фондом порядку.

Відповідно до Закону № 2464-VI та пункту 12 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007 року № 1261 Правлінням Пенсійного фонду України 27 вересня 2010 року винесено постанову за № 21-4, якою затверджено Порядок проведення органами Пенсійного фонду України розстрочення сум заборгованості зі сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, нарахованого до 1 січня 2004 року, з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, із сплати фінансових санкцій та пені, що виникла до 1 січня 2011 року, який розроблено відповідно до пункту 7 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Згідно підпункту 3 пункту 2 Порядку № 21-4, розстроченню підлягає, зокрема, заборгованість із сплати фінансових санкцій та пені, що виникла до 1 січня 2011 року.

За заявою платника, яка надається (надсилається) органу Пенсійного фонду за місцем взяття його на облік за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку, орган Пенсійного фонду здійснює звірення сум заборгованості із платниками, результати якого оформлюються відповідним актом, та протягом 10 робочих днів з дня підписання акта звірення вручає (надсилає) платнику рішення про розстрочення за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку. Розстрочення надається окремо з кожного виду платежу (п. 5 Порядку № 21-4).

За пунктом 7 Порядку № 21-4, сплата розстрочених сум здійснюється рівними частками щокварталу не пізніше 20 числа місяця, що настає після зазначеного періоду, незалежно від факту виплати заробітної плати за цей період.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 21-4, керівник органу Пенсійного фонду приймає рішення про скасування рішення про розстрочення, якщо страхувальник: не сплачує чергову частку розстроченої заборгованості протягом трьох базових звітних періодів; ліквідується (якщо страхувальник є юридичною особою); виїжджає за кордон на постійне місце проживання (якщо страхувальник є фізичною особою); визнається неплатоспроможним у встановленому законом порядку.

З дня скасування рішення про розстрочення страхувальник зобов'язаний сплатити невнесену суму розстроченої заборгованості.

Несплачені суми розстроченої заборгованості переносяться із картки розстрочених сум до картки особового рахунку страхувальника по відповідному платежу днем скасування рішення про розстрочення.

Відповідно до виписок банку від 20.01.2014 року, 18.07.2014 року, 18.07.2014 року, 20.03.2015 року, 22.07.2015 року позивачем вносилось на рахунок відповідача грошові кошти у якості сплати розстроченої заборгованості за певний базовий звітний період.

Відповідно до матеріалів справи, за позивачем при здійсненні чергового платежу платіжним дорученням № від 18.07.2014 року на суму 293215,39 грн. рахувалась переплата у сумі 293215,39 грн., внаслідок чого, вказаною сумою було погашено заборгованість за черговий базовий звітний період - липень 2014 року (а.с.41)

Разом з цим, позивачем заборгованість за черговий базовий звітний період - жовтень 2014 року, граничний термін сплати якого є 20 січня 2015 року, в строк не була сплачена.

Позивачем платіжним дорученням № від 20.03.2015 року на суму 293215,39 грн. було здійснено платіж в погашення заборгованості по сплаті фінансових санкцій відповідно до рішення про розстрочення № 13 від 29.03.2011 року (а.с.42).

Таким чином, зазначеним платіжним дорученням позивачем фактично було погашено заборгованість за черговий базовий період - жовтень 2014 року, тобто, за черговий платіж, який був не сплачений в березні 2015 року на момент платежу.

Наступний платіж був здійснений позивачем 22.07.2015 року у розмірі 50000 гривень. Зазначена суму не є достатньою для погашення несплаченої заборгованості згідно з договором про розстрочення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки платіжні доручення не містили даних щодо періоду за котрий сплачуються кошти, то відповідачем було зараховано сплачену суму в рахунок погашення заборгованості саме за черговий базовий звітний період, яка не була погашена на час здійснення платежу.

Вищезазначене спростовує посилання апелянта на сплату чергового платежу за базовий звітній період платіжним дорученням № від 20.03.2015 року.

Таким чином, оскільки позивачем порушено умови розстрочення заборгованості передбачені рішенням та договором від 29.03.2011 року, а саме не сплачено у повному обсязі частки розстроченої заборгованості протягом трьох базових періодів - січень 2015 року, квітень 2015 року, липень 2015 року, відповідачем правомірно на підставі п. 1 договору про розстрочення та п. 8 Порядку № 21-4 скасовано рішення про розстрочення.

Колегія суддів не приймає посилання апелянта щодо скасування рішення № 13 на підставі не вручення позивачу такого рішення, з наступних підстав.

Пунктом 4 Порядку № 21-4 передбачено обов'язок щодо направлення повідомлення про розстрочення сум заборгованості, а пунктом 5 Порядку № 21-4 направлення рішення про розстрочення.

Таким чином, норми вищенаведеного законодавства не передбачають обов'язку направлення (вручення) рішення про скасування рішення про розстрочення.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята відповідно до вимог матеріального та процесуального права, тому залишається без змін, а апеляційна скарга - без задоволення з викладених в даній ухвалі підстав.

Керуючись статтями 184, 195, 197, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2015 р. у справі № 805/4757/15-а залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2015 р. у справі № 805/4757/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: Е.Г. Казначеєв

Судді: І.А.Васильєва

С.В. Жаботинська