Справа № 2-а-1135/10/2035
Суддя: Сорока О. П.
Дата ухвалення: 2010-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-1135/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.10 року Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі судді-Сорока О.П., за участю секретаря - Толкач Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Червонозаводської районної в м. Харкові ради, про поновлення строку для звернення з адміністративним позовом, визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання здійснити перерахунок та виплатити разову грошову допомогу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Червонозаводської районної в м. Харкові ради, в якому просить поновити строк для звернення з адміністративним позовом, визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення призначення, нарахування та виплати позивачу разової грошової допомоги за 2009-2010 роки у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з розрахунку прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та зобов»язати відповідача здійснити перерахунок і виплату належних позивачу щорічної разової грошової допомоги за 2009-2010 роки у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, виходячи з розрахунку прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного відповідними законами України на момент виплати у березні 2009, 2010 років, з урахуванням раніше проведених виплат. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що він перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Червонозаводської районної в м.Харкові ради, є інвалідом війни П групи, віднесений до 1 категорії учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

У зв'язку із вищезазначеним, позивач має право на отримання різних пільг, компенсацій і допомоги, передбачених Законами України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а саме, право на отримання щорічної разової грошової допомоги у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, яка встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Проте, нарахування та виплата вказаних допоміг здійснюється відповідачем в значно менших розмірах ніж передбачено законодавством, а тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача, Управління праці та соціального захисту населення Червонозаводської районної в м. Харкові ради у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного.

ОСОБА_1 віднесений до І категорії учасників ліквідації наслідків аварії Чорнобильської катастрофи (а.с.23-24), є інвалідом П групи (а.с.26), і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни (а.с.25).

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам II групи - вісім мінімальних пенсій за віком.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати пенсії, згідно із Законом України «Про державний бюджет України» і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Рішенням Конституційного Суду України №10 від 22.05.2008 року у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 65 розділу І пунктів 61,62,63,64, розділу П пункту 3, розділу Ш, та положень ст.,61, розділу І, пунктів 1-4,6-22,24-100 розділу П Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», вказані положення визнані неконституційними, втратили чинність з дня ухвалення рішення судом, оскільки зменшують розміри виплат, обмежують права та свободи і мають місце лише у випадках, передбачених ст.. 64 Конституції України.

При цьому, Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді позовів у звязку з правовідносинами, які вини» внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. № 530 врегульовано деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян, зокрема громадян, які отримують пенсії, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Частиною 4 зазначеної постанови з 22.05.2008 передбачено: щомісячна додаткова пенсія інвалідам II групи у розмірі 20% від розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатні, мінімальний розмір пенсії для інвалідів II групи у розмірі -965 грн. Постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 р. № 654 «Про підвищення пенсійного забезпечення громадян» для осіб, що отримують пенсію відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.07.2008 р. встановив мінімальний розмір пенсій для Інвалідів II групи - 1090 грн.

З огляду на загальні засади пріоритетності законів над підзаконними нормативний актами під час вирішення цього спору суд вважає за необхідне застосувати саме норми Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильські катастрофи», а не Постанову КМУ № 530 від 28 05 2008 року та № 654 від 16 07 2008 року.

Статтею 64 Конституції України встановлено, що Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені. Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що позивач має право на отримання разової грошової допомоги у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком.

За 2009 рік разова грошова допомога позивачу була виплачена в розмірі 430,00 гривень.

За 2010 рік разова грошова допомога позивачу була виплачена в розмірі 480,00 гривень (а.с.14-15).

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцево самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, із врахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню в частині визнання порушеним права позивача щодо отримання повної суми щорічної разової грошової допомоги у 2010 році. Вимоги позивача перерахувати та виплатити разову грошову допомогу за 2009 р не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно ч.2 ст.5 КАСУ провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Частиною 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлений шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх при свобод чи інтересів.

Пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови задоволенні адміністративного позову (ст. 100 КАС України).

Позов в частині стягнення щорічної разової допомоги за 2009 рік поданий з пропущенням шестимісячного строку, позивач не навів поважних причин його пропуску. Посилання позивач на той факт, що він вперше дізнався про порушення його прав 30.08.2010 року, суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до довідки, наданої відповідачем (а.с.15), позивач отримав разову грошову допомогу за 2009 рік, ще в березні 2009 року, і саме тоді повинен був дізнатися про порушення його прав. Необізнаність позивача про порушення його права суд не вважає поважною причиною пропущення строків звернення до суду. Крім того, доводи позивача, що порушення має тривалий характер, не відповідають дійсності тому, що виплата грошової допомоги до 5 травня носить єдино разовий характер. Щодо неможливості звернутись до суду з позовом внаслідок поганого стану здоров'я, суд зазначає, що в судове засідання надані медичні документи, які підтверджують, що ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні з 09.05.2009р. по 15.05.2009р. та проходив курс лікування в кардіологічному відділенні ОСДРЗН з 20.02.2009р. по 06.03.2009р., з 12.05.2010р. по 25.05.2010р., тобто мав час для звернення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 8-14, 71, 94, 99, 100, 159, 160-164, 167, 185, 186 КАС України, суд - ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Червонозаводської районної в м.Харкові ради, про поновлення строку для звернення з адміністративним позовом, визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання здійснити перерахунок та виплатити разову грошову допомогу - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту Червонозаводської районної в м. Харкові ради (юридична та поштова адреса: 61002, м.Харків-1, проспект Гагаріна,7), щодо не здійснення призначення, нарахування та виплати позивачу ОСОБА_1, як інваліду війни П групи, щорічної до 5 травня, разової грошової допомоги за 2010 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, встановленому ст.13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленому ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов»язати Управління праці та соціального захисту населення Червонозаводської районної в м.Харкові ради здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 разову грошову допомогу за 2010 рік у розмірі, встановленому ст.13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», восьми мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії, встановленому ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням раніше проведених виплат.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Сорока О.П.