Справа № 2а/0470/3237/11
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2016-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 січня 2016 р. Справа № 2а/0470/3237/11
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Юркова Е.О.
при секретарі - Шпота Я.С.
за за участю: представник позивача - ОСОБА_1
представник відповідача - ОСОБА_2
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Відкритого акціонерного товариства «Дніпропетровський трубний завод» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську з вимогами:
Ухвалою суду від 20.04.2011 року провадження в адміністративній справі № 2а/0470/3237/11 за позовом Відкритого акціонерного товариство «Дніпропетровський трубний завод» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 10.03.2011р. було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 2а-26/10 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Дніпропетровський трубний завод» до Дніпропетровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення від 13.02.2008 р. № 35/28 "Про внесення змін до рішення Дніпропетровської міської ради від 30.07.03 р. № 6/11 "Про комунальний податок" (суддя Конева С.О.).
Згідно розпорядження №680д від 07.12.2015 року, у зв'язку з закінченням повноважень судді Конєвої С.О., відповідно до п.п. 2.3.50, 2.3.52 Положення про атоматизовану систему документообігу суду, здійснено повторний автомативний розподіл справи № 2а/0470/3237/11.
Ухвалою суду від 07.12.2015 року поновлено провадження в адміністративній справі № 2а/0470/3237/11 та справу призначено до розгляду.
В судовому засіданні 05.01.2016 року ухвалою суду без виходу до нарадчої кімнати за клопотанням представника позивача здійснено заміну позивача Відкритого акціонерного товариства «Дніпропетровський трубний завод» правонаступником на Публічне акціонерне товариство «Дніпропетровський трубний завод», а також здійснено заміну відповідача по справі Спеціалізовану державну податкову інспекцію по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську на правонаступника - Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів.
В обґрунтування позову позивач посилається на безпідставність та необґрунтованість висновків акту № 336/08-02/2-05393122 від 24.02.2011 року камеральної перевірки податкової декларації (розрахунку) по комунальному податку за 4 квартал 2010 року, на підставі якого прийнято спірне податкове повідомлення-рішення, яке винесено без урахування фактичних обставин справи та в порушення приписів чинного законодавства. Позивач зазначає, що при розрахунку комунального податку керується наказом ДПА України № 625 від 24.12.2003 року, згідно якого нарахування податку визначається шляхом множення ставки комунального податку на розмір річного фонду оплати праці. Отже, жодних порушень при здійсненні розрахунку по комунальному податку за 4 квартал 2010 року позивачем не допущено.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, до суду надав письмові заперечення на позов, в обґрунтування яких вказано, що обчислення комунального податку має здійснюватись у відповідності до Положення про комунальний податок, затвердженого згідно рішення Дніпропетровської міської ради № 6/11 від 30.07.2003 року «Про комунальний податок» зі змінами, внесеними рішеннями Дніпропетровської міської ради № 4/4 від 27.09.2006 року та № 35/28 від 13.02.2008 року, про запровадження на території міста комунального податку із затвердженням положення про комунальний податок, що набуло чинності. Так, згідно вказаного положення про комунальний податок розмір податку за звітній період за одного працівника становить 5% від річного фонду оплати праці, обчисленого виходячи з розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Проте, позивачем обчислено комунальний податок за ставкою 10% від офіційного встановленого неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, в результаті чого занижено суму комунального податку за 4 квартал 2010 року на 13 555,80 грн.
Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутності підстав для його задоволення.
Судом встановлено, що 10.01.2011 року ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» подано до СДПІ у м. Дніпропетровську звітній податковий розрахунок комунального податку за 4 квартал 2010 року, яким задекларовано комунальний податок за звітній період 13 555,80 грн.
Вказана сума податку розрахована з урахуванням ставки комунального податку - 10% від річного фонду оплати праці, що становить 135 558,00 грн.
З матеріалів справи судом встановлено, що 24.02.2011р. СДПІ у м. Дніпропетровську проведено камеральну перевірку податкової декларації (розрахунку) ВАТ «Дніпропетровський трубний завод» по комунальному податку за ІVквартал 2010 року, за результатом якої складено акт від 24.02.2011р. № 336/08-02/2-05393122.
Камеральною перевіркою встановлено, що розмір податкового зобов'язання з податку, зазначеного платником такого податку у податковій декларації є меншим ніж визначено за результатами камеральної перевірки, оскільки при заповненні податкової декларації платником податку або збору (обов'язкового платежу) в порушення вимог нормативно-правових актів, які регулювали податкове законодавство до набрання чинності Податкового кодексу України, а саме ст.15 Закону України «Про систему оподаткування», ст.15, 18, 19 Декрету Кабінету Міністрів України від 20.05.1993р. № 56-93 «Про місцеві податки та збори» та п.п. 2.2 додатку до рішення Дніпропетровської міської ради № 6/11 від 30.07.2003 року «Про комунальний податок» зі змінами, внесеними рішеннями Дніпропетровської міської ради № 4/4 від 27.09.2006 року та № 35/28 від 13.02.2008 року.
Вказане призвело до заниження податкового зобов'язання на 13 555,80 грн.
Досліджуючи правомірність винесеного податкового повідомлення-рішення судом встановлено наступне.
Види місцевих податків і зборів, їх граничні розміри та порядок обчислення встановлено Декретом Кабінету Міністрів України від 20.05.1993р. № 56-93 «Про місцеві податки і збори» (далі - Декрет № 56-93).
Статтею 15 Декрету № 56-93 визначено, що комунальний податок справляється з юридичних осіб, крім бюджетних установ, організацій, планово-дотаційних та сільськогосподарських підприємств. Його граничний розмір не повинен перевищувати 10 відсотків річного фонду оплати праці, обчисленого виходячи з розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Статтею 15 Закону України від 25.06.1991 р. № 1251 «Про систему оподаткування» (далі - Закон №1251) та статтею 1 Декрету №56-93 комунальний податок віднесено до переліку місцевих податків і зборів.
Частиною 3 статті 15 Закону №1251 передбачено, що місцеві податки і збори (обов'язкові платежі), механізм справляння та порядок їх сплати встановлюються сільськими, селищними, міськими радами відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, установлених законами України. При цьому комунальний податок є обов'язковим для встановлення сільськими, селищними та міськими радами за наявності об'єктів оподаткування або умов, з якими пов'язане запровадження цього податку.
Статтею 18 Декрету №56-93 визначено, що органи місцевого самоврядування самостійно встановлюють і визначають порядок сплати місцевих податків і зборів відповідно до переліку і в межах установлених граничних розмірів ставок.
Так, Дніпропетровською міською радою 30.07.2003 року прийнято рішення №6/11 «Про комунальний податок», яким затверджено Положення про комунальний податок.
Рішенням Дніпропетровської міської ради V скликання від 13 лютого 2008 року № 35/28 внесені зміни до рішення міської ради від 30 липня 2003 року № 6/11 «Про комунальний податок» та викладено пункт 2.2 в наступній редакції: «2.2 Розмір комунального податку за базовий (звітний) період за одного працівника дорівнює 10,20 грн., що становить 5% від річного фонду оплати праці, обчисленого виходячи з розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян (17,00 грн. х 12 = 240,00 грн.)».

Отже об'єктом оподаткування є місячний фонд оплати праці, обчислений, виходячи із офіційно встановленого неоподатковуваного мінімуму доходів громадян і середньо облікової чисельності штатних працівників облікового складу, що працюють у звітному періоді, оскільки встановлення механізму справляння, порядку сплати місцевих податків та зборів віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування.

Публічним акціонерним товариством «Євраз - Дніпропетровський металургійний завод імені Петровського» подано позов до Дніпропетровської міської ради про визнання протиправним рішення Дніпропетровської міської ради № 35/28 від 13 серпня 2008 року «Про внесення змін до рішення міської ради від 30 липня 2003 року № 6/11 «Про комунальний податок».

Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27.11.2013 року по справі № 2а-15/11 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Дніпропетровський трубний завод» до Дніпропетровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення від 13.02.2008 р. № 35/28 «Про внесення змін до рішення Дніпропетровської міської ради від 30.07.03р. № 6/11 «Про комунальний податок» в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постанова Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27.11.2013 року по справі № 2а-15/11 набрала законної сили 18.06.2015 року, що підтверджено копією вказаного рішення суду.

Статтею 143 Конституції України визначено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону.

Статтею 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, наділені повноваженнями щодо прийняття рішень, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Пунктами 24 і 28 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлено, що до компетенції сільських, селищних, міських рад належить встановлення місцевих податків і зборів та розмірів їх ставок у межах, визначених законом, прийняття рішень щодо надання відповідно до чинного законодавства пільг по місцевих податках і зборах.

Відповідно до статті 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

При цьому вирішуючи питання місцевого значення, органи місцевого самоврядування, можуть приймати нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Отже, рішення Дніпропетровської міської ради від 30.07.03 р. № 6/11 «Про комунальний податок» зі змінами внесеними рішенням Дніпропетровської міської ради від 13.02.2008 р. № 35/28 «Про внесення змін до рішення Дніпропетровської міської ради від 30.07.03 р. № 6/11 «Про комунальний податок"», згідно якої розмір комунального податку за базовий (звітний) період за одного працівника дорівнює 10,20 грн., що становить 5% від річного фонду оплати праці, обчисленого виходячи з розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, на момент складання позивачем звітного податкового розрахунку комунального податку за 4 квартал 2010 року було чинним, отже має бути застосовано при розрахунку комунального податку.

Чинне рішення місцевого самоврядування є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території підприємствами, установами та органами виконавчої влади, зокрема, державними податковими інспекціями в межах своїх повноважень та компетенції.

За викладених обставин застосування позивачем наказу ДПА України № 625 від 24.12.2003 року, згідно якого нарахування податку визначається шляхом множення ставки комунального податку на розмір річного фонду оплати праці, при обрахунку комунального податку є неправомірним.

Крім того, з наявної в матеріалах справи ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2015р., якою залишено без змін постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27.11.2013 року по справі № 2а-15/11 вбачається, що - «…постановою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 05 серпня 2009 року у справі № 2а-125/09, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2010 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог Аудиторської фірми «Аудит Компас» у формі приватного підприємства до Дніпропетровської міської ради, третя особа - Державна податкова інспекція у Кіровському районі міста Дніпропетровська, про визнання протиправним та скасування рішення Дніпропетровської міської ради № 35/28 від 13.02.2008 р. Про знесення змін до рішення міської ради від 30.07.2003р. № 6/11 «Про комунальний податок». У вказаній справі № 2а-125/09, вирішуючи питання про правомірність оскаржуваного рішення Дніпропетровської міської ради від 13.02.2008 р. № 35/28, яким внесені зміни до рішення Дніпропетровської міської ради від 30.07.2003 р. № 6/11 «Про комунальний податок», суд дійшов висновку, що Дніпропетровською міською радою правомірно визначено податковим періодом з комунального податку квартал та встановлено, що об'єктом оподаткування є місячний фонд оплати праці, обчислений, виходячи із офіційно встановленого неоподатковуваного мінімуму доходів громадян і середньо облікової чисельності штатних працівників облікового складу, що працюють у звітному періоді, оскільки встановлення механізму справляння, порядку сплати місцевих податків та зборів занесено до повноважень органів місцевого самоврядування. Крім цього, чинним законодавством не визначено період, за який розмір комунального податку не повинен перевищувати 10% річного фонду оплати праці, обчисленого виходячи з розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, при цьому граничний розмір місячного комунального податку встановлений спірним рішенням, який у розрахунку 17 грн. х 20% складає 3,40 грн. за одного працівника на місяць, не перевищує граничний розмір податку, тобто 20,4 грн. (10% річного фонду оплати праці), встановлений чинним законодавством.».

Також, листом заступника Дніпропетровського міського голови № 7/6-737 від 05.05.2008 р. надано роз'яснення, що згідно з рішенням Дніпропетровської міської ради від 13.02.2008 р. №35/28 «Про внесення змін до рішення міської ради від 30.07.2003 р. №6/11 «Про комунальний податок», розмір комунального податку за базовий (звітний) період - квартал, за одного працівника дорівнює 10,2 грн. При заповненні податкового розрахунку комунального податку за звітний квартал в 04 рядку (ставка комунального податку, %) ставка для заповнення 20% від неоподатковуваного мінімуму доходів громадян за один місяць розрахунково.

Вищезазначене підтверджує, що обчислення комунального податку має здійснюватись у відповідності до Положення про комунальний податок, затвердженого згідно рішення Дніпропетровської міської ради № 6/11 від 30.07.2003 року «Про комунальний податок» зі змінами, внесеними рішеннями Дніпропетровської міської ради № 4/4 від 27.09.2006 року та № 35/28 від 13.02.2008 року, про запровадження на території міста комунального податку із затвердженням положення про комунальний податок, що набуло чинності та при заповненні податкового розрахунку комунального податку за звітний квартал в 04 рядку (ставка комунального податку, %) ставка для заповнення 20% від неоподатковуваного мінімуму доходів громадян за один місяць розрахунково.

Слід зазначити, що органи державної податкової служби України у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, іншими нормативно-правовими актами органів державної влади, а також рішеннями Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань оподаткування, виданих у межах їх повноважень.

Основним завданням податкових органів згідно вимог Закону України від 04.12.1990 р. №509-ХІІ «Про державну податкову службу в Україні», що діяв на час виникнення спірних правовідносин, є здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджету, державних цільових фондів податків і зборів (обов'язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством.

Стаття 4 Закону України від 21.12.2000 р. №2181-111 «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», що діяв на час виникнення спірних правовідносин, регламентує порядок подання податкової декларації та визначення суми податкових зобов'язань.

Платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації.

Згідно з пунктом «в» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України від 21.12.2000 р. №2181-111 «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі якщо контролюючий орган внаслідок проведення камеральної перевірки виявляє арифметичні або методологічні помилки у поданій платником податків податковій декларації, які призвели до заниження або завищення суми податкового зобов'язання.

Підпунктом 17.1.4 пункту 17.1 статті 17 Закону України від 21.12.2000 р. №2181-111 «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» встановлено, що у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, визначеними у підпункті "в" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник податків зобов'язаний (крім випадків, коли податкова декларація не приймається всупереч нормам цього Закону) сплатити штраф у розмірі п'яти відсотків суми донарахованого податкового зобов'язання, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

З урахуванням вищезазначеного суд доходить висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 10.03.2011 року про збільшення ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» грошового зобов'язання за платежем: комунальний податок за основним платежем на суму 13 555,80 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 3 388,95 грн. прийняте Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів обґрунтовано, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» не підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень довів правомірність своїх дій та рішень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 70-71, 86, 94, 160-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський трубний завод» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів про визнання недійсним податкового повідомлення - рішення № від 10.03.2011 р. - відмовити.

Копію постанови направити сторонам по справі.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та в строки, встановленні статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови викладений протягом п'яти днів.

Суддя (підпис) Е.О. Юрков