Справа № 22-а-14589/11
Суддя: Воробйова Н. С.
Дата ухвалення: 2011-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 серпня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду

Київської області у складі:

головуючого: судді Воробйової Н.С.,

суддів: Таргонія Д.О., Верланова С.М.,

розглянула в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу за

апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі

Київської області на постанову Вишгородського районного суду Київської області від

14 вересня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до

управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області про

визнання дій неправомірними та зобовязати здійснити перерахунок та виплату пенсії, -

встановила:

У травні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати дії

управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області щодо

відмови у проведенні перерахунку пенсії неправомірними та зобовязати відповідача з моменту

звернення до суду провести перерахунок його пенсії та призначити її в розмірі, який відповідає

ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок

Чорнобильської катастрофи» та не може бути меншим 8 мінімальних пенсій за віком,

додаткової пенсії відповідно до п.2 ч.І ст.50 Закону, розмір якої не може бути меншим

75 відсотків мінімальної пенсії за віком. Зобовязати відповідача виплатити на його користь

недоплачену суму, як різницю між фактично виплаченою сумою пенсії та належною йому

сумою відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які

постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 1 січня 2008 року по 1 червня

2009 року в сумі 39465 грн. 75 коп. згідно з проведеним та долученим до позову розрахунком.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 14 вересня 2009 року

позов задоволено частково. Визнано дії управління Пенсійного фонду України у

Вишгородському районі Київської області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії

неправомірними, як інваліду 2 групи від захворювання, повязаного із наслідками аварії на

Чорнобильській АЕС, відповідно до ч. 4 ст. 54 та п.1 ч.1 ст. 50 Закону України «Про статус і

соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» -

неправомірними. Зобовязано відповідача виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену

суму, як різницю між фактично виплаченою сумою пенсії та належною сумою відповідно до

ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали

внаслідок Чорнобильської катастрофи», які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи період з 2 січня 2008 року по І червня 2009 року. В іншій частині позовних вимог

відмовлено.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області просить скасувати постанову суду застосувавши ч. 2 ст. 99 КАС України.

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів

апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що

апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в управління Пенсійного

фонду України у Вишгородському районі Київської області, як потерпілий 1 категорії від наслідків

аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується копією посвідчення (а.с. 6) та є інвалідом 2-ї групи внаслідок захворювання, повязаного з впливом аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали

внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4

встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

В ч. 4 ст. 54 цього Закону передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких

встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по другій групі

інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст. 50 Закону особам, віднесеним до категорії І, призначається щомісячна додаткова пенсія

за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі інвалідам другої групи - 75 % мінімальної пенсії за віком. Ця

додаткова пенсія відповідно до положень ст. 53 цього Закону виплачується повністю незалежно від

заробітку, пенсії чи іншого доходу.

ОСОБА_1, оспорюючи дії відповідача вважала, що вона отримувала пенсію та додаткову

пенсію значно нищу, ніж це передбачено ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист

громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у звязку з чим звернулась до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до

висновку про порушення відповідачем норм ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний

захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів вважає зазначений висновок суду першої інстанції законним та обгрунтованим.

Статтею 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого

самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у

спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України

(ст. 113 Конституції України).

При винесенні оскаржуваною рішення суд першої інстанції, виходячи з пріоритетності законів над

підзаконними актами, правомірно прийшов до висновку, що постанова КМ України № 1 від

З січня 2002 року "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям

пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" , суперечить

вимогам ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали

внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки істотно звужує обсяг встановлених законом прав

Також суд першої інстанції правильно не взяв до уваги посилання представника відповідача на ч. 5 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок

Чорнобильської катастрофи", якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що

настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок

Чорнобильської катастрофи визначається КМ України, оскільки надання законодавцем такого права

№ України не означає, що останній встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту

та обсягу прав позивача, встановленого цим же Законом.

Тобто, КМ України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього

Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розмір мінімальної пенсії за віком, розмір

якої--визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про

загальнобовязкове державне пенсійне страхування» і іншого нормативно-правового акта, який би

визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року за № 10 - рп визнано

неконституційними деякі положення Законів України "Про державний бюджет на 2008 рік", зокрема

п. 28 розділу 2 зазначеного Закону, яким було внесено на 2008 рік зміни до ст. 50 та 54 Закону

України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської

катастрофи" в частині визначення розміру пенсії та додаткової пенсії по другій групі інвалідності,

повязаної з впливом аварії на Чорнобильській АЕС.

Рішення Конституційного Суду У країни є обовязковим до виконання на всій території України,

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року N 9 Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав

застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 "Про незалежність

судової влади" зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають

застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні

права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг

встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19).

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст.3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Зупинення дії положень законів, жими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є

обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом

України (лише в умова?; воєнного або надзвичайного стану на певний строк).

Окрім того, встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України, ч. 2 ст. 38 Бюджетного Кодексу перелік

правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей

закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій,

передбачених іншими законами України, зокрема Законом України "Про статус і соціальний статус

громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та не може будь-яким чином

змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

Однак, ч. 2 ст. 99 КАС України встановлений річний строк звернення до адміністративного

суду, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була

дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд першої інстанції з урахуванням вище викладеного прийшов до неправильного висновку

про задоволення позовних вимог починаючи з 2 січня 2008 року по 1 червня 2009 року, оскільки позов подано 21 травня 2009 року згідно реєстраційного штампу суду першої інстанції

(а.с.1).

Тому, враховуючи положення ст. 99 КАС, Рішення Конституційного Суду України

№ 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року та межі позовних вимог, останні підлягають задоволенню

з 22 травня 2008 року по 1 червня 2009 року.

В іншій частині постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм матеріального

та процесуального права.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку про часткове скасування

постанови суду та прийняття нової постанови.

Керуючись ст. ст. 197, 198, 201, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської

області задовольнити.

Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 14 вересня 2009 року в

частині зобовязання управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі

Київської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1

основної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну

здоровю як особі, віднесеній до 1 категорії . інваліду II групи в розмірі 75 відсотків від

мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 50 та ч, 4 ст. 54 Закону України „Про статус і

соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з 2 січня

2008 року по 1 червня 2009 року скасувати та прийняти в цій частині нову постанову.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської

області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 основної

пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю,

як особі віднесеній до І категорії, інваліду II групи в розмірі 75 відсотків від мінімальної пенсії

за віком відповідно до ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист

громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 22 травня 2008 року по

1 червня 2009 року з урахуванням виплачених за цей період коштів.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути

оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом

двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий

Судді