Справа № 2270/7682/12
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2015-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2270/7682/12

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2015 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіБлонського В.К.
при секретаріВарченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області до Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області про визнання незаконними та скасування пунктів 4,6,9 Вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить суд визнати незаконними та скасувати пункти 4, 6, 9 вимоги Кам`янець-Подільської об`єднаної державної фінансової інспекції у Хмельницькій області від 11.06.2012 року № 1-33/740 "Про усунення порушень, виявлених ревізією".

Свій позов позивач мотивує тим, що Кам`янець-Подільською об`єднаною державною фінансовою інспекцією у Хмельницькій області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області за період з 01.01.2010 року по 01.02.2012 року.

Проведеною ревізією фінансово-господарської діяльності позивача встановлено порушення чинного законодавства, яке регулює фінансово-господарську діяльність підприємств, та за результатами перевірки складено акт ревізії № 1 35/008 від 10.05.2012 року.

На підставі акту перевірки позивач виставив відповідачу вимогу про усунення виявлених порушень № 1-33/740 від 11.06.2012 року.

В адміністративному порядку висновки викладені в акті ревізії позивач не оскаржував.

Позивач вважає пункти 4, 6, 9 вимоги протиправними, та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства України, так як будь-яких порушень фінансової дисципліни не допускав.

15.01.2013 року за клопотанням представника відповідача, за згодою позивача, було допущено заміну первинного відповідача - Кам`янець-Подільської об`єднаної державної фінансової інспекції Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області на Державну фінансову інспекцію в Хмельницькій області.

Представник позивача в судове засідання не прибув, хоча позивач був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в установленому законом порядку, та до часу розгляду справи подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, хоча відповідач був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, та подав до суду заперечення на даний адміністративний позов, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає повністю, справу просить слухати за відсутності його представника.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що Кам`янець-Подільською об`єднаною державної фінансовою інспекцією проведено ревізію фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 за період з 01.01.2010 року по 01.02.2012 року.

За результатами ревізії складений акт від 10.05.2012 року № 1-35/008, яким зафіксовано порушення фінансової дисципліни.

На підставі акту ревізії від 10.05.2012 року № 1-35/008, відповідачем була винесена вимога про усунення порушень, виявлених ревізією від 11.06.2012 року № 1-33/740, якою:

- пунктом 4 вимагалося від позивача при складанні кошторисів за кожною бюджетною програмою планувати та проводити видатки на підставі обґрунтовуючих розрахунків, складених відповідно до пунктів 22, 29 «Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог щодо виконання кошторисів бюджетних установ», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 року № 228;

- пунктом 6 вимагалося провести претензійно-позовну роботу щодо повернення зайво виплаченої винагороди за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів в загальній сумі 455954,50 грн., в іншому випадку стягнути з осіб, винних у зайвих грошових виплатах, кошти у порядку та розмірах, встановлених статтями 133-136 Кодексу Законів про працю України; провести перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо суми єдиного внеску до Пенсійного фонду по незаконно виплачених сумах винагороди за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів та повернути зайво сплачені кошти в сумі 158216,21 грн., (зарахувати в рахунок майбутніх платежів); забезпечити повернення до Державного бюджету компенсацію прибуткового податку з фізичних осіб по незаконно виплачених сумах винагороди за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів в сумі 68393,17 грн.;

- пунктом 9 вимагалося забезпечити повернення до державного бюджету коштів в сумі 173539,09 грн., в іншому випадку забезпечити зменшення в поточному році бюджетних асигнувань за відповідними напрямками видатків на зазначену суму.

Не погодившись з даними вимогами, позивач оскаржив їх до суду.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні», чинного на час виникнення спірних правовідносин, головними завданнями органу державного фінансового контролю є здійснення державного контролю за витрачанням коштів і матеріальних цінностей, їх збереженням, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і звітності в міністерствах, відомствах, державних комітетах, державних фондах, бюджетних установах, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують кошти з бюджетів усіх рівнів та державних валютних фондів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Відповідно до пункту 7 статті 10 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні», органу державного фінансового контролю надається право пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Пунктом 46 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 року № 550 визначено, що, якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об`єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

З цього слідує, що відповідачу надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю, спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, у цій частині є обов`язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

При цьому в порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов`язки для позивача.

Виходячи з наведеного, у органу державного фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов`язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Отже, такі збитки не можуть бути примусово стягнуті з підконтрольної установи шляхом вимоги, вони відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю і правильність їх обчислення, як і наявність підстав для відшкодування, перевіряє суд, який розглядає відповідний позов, а не позов підконтрольної установи про визнання протиправною вимоги про відшкодування збитків, яка не породжує безпосередньо права чи обов`язки для цієї установи, оскільки обов`язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Даний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 21.04.2015 року у справі № 21-69а15.

Відповідно до статті 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до частини 1 статті 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно із вищевказаними нормами права, особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб`єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

В розумінні КАС України, захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Враховуючи вимоги Кодексу адміністративного судочинства України, особа повинна довести факт порушення її прав чи охоронюваних законом інтересів оскаржуваним рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Із наведених положень вбачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Таким чином, суд вважає, що при винесенні вимоги №1-33/740 від 11.06.2012 року з боку Кам`янець-Подільської об`єднаної державної фінансової інспекції не допущено будь-яких порушень діючого законодавства, останню прийнято за наслідками виявлених порушень, що спрямовано на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, відтак в суду відсутні підстави для визнання пунтків 4,6,9 даної вимоги протиправними та для їх скасування.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з частиною 1 статті 69 та частиною 1 статті 70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Статтею 86 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, приймаючи до уваги вищевикладене та оцінюючи наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги військової частини НОМЕР_1 м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Враховуючи, що суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, позивачу сплачений судовий збір не присуджується.

Керуючись ст.ст. 158-163, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

В повному обсязі постанова суду буде виготовлена 04.01.2016 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 04 січня 2016 року

Суддя/підпис/В.К. Блонський
"Згідно з оригіналом" Суддя В.К. Блонський