Справа № 806/2391/15
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2016-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Липа В.А.
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

"18" січня 2016 р. Справа № 806/2391/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Бучик А.Ю.

Шевчук С.М.,

при секретарі Витрикузі В.П. ,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: Дурава В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "08" вересня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправними дій, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог просив:

- визнати протиправними дії Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області щодо недонарахування та невиплати ОСОБА_4 при звільненні посадового окладу, надбавки за спеціальне звання, винагороди за вислугу років та надбавки за вислугу років;

- стягнути з Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на користь ОСОБА_4 недораховані та невиплачені при звільненні посадовий оклад в сумі 8,85 грн, надбавку за спеціальне звання в сумі 4,52 грн, надбавку за вислугу років в сумі 4647,63 грн, винагороду за вислугу років в сумі 2,67 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 15.04.2014 по 08.09.2015 в сумі 7812,09 грн, а всього 12 475,76 грн.

- стягнути з Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на користь ОСОБА_4 917,99 грн судових витрат, що пов'язані із прибуттям 15.07.2015, 30.07.2015, 04.08.2015 та 20.08.2015 до Житомирського окружного адміністративного сулу для участі в судовому засіданні у адміністративній справі № 806/2391/15, як представника ОСОБА_4 за довіреністю, з яких 227, 71 грн - компенсація за відрив від звичайних занять та 690,28 грн - компенсації в адміністративній справі витрат пов'язаних з переїздом до іншого населеного пункту.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 08.09.2015 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області щодо недонарахування та невиплати ОСОБА_4 при звільненні посадового окладу, надбавки за спеціальне звання, винагороди за вислугу років та надбавки за вислугу років.

Стягнуто з Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на користь ОСОБА_4 недораховані та невиплачені при звільненні посадовий оклад в сумі 8,85 грн, надбавку за спеціальне звання в сумі 4,52 грн, винагороду за вислугу років в сумі 2,67 грн, надбавку за вислугу років в сумі 4647,63 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 15 квітня 2015 року по 08 вересня 2015 року в сумі 7812,00 грн.

Стягнуто з Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на користь ОСОБА_5 917,99 судових витрат.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2015 року замінено відповідача у справі Овруцьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Житомирській області на правонаступника Овруцьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Житомирській області.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Овруцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Житомирській області звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В апеляційній скарзі відповідач посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Позивач не скористався своїм правом на участь в судовому засіданні: повноважного представника в засідання суду не направив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача просив розглянути справу без його участі та без участі позивача.

Колегія суддів враховуючи те, що сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги та положення частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе розглядати справу за відсутності позивача.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 в період з 31.03.1997 по 14.11.2007 працював на різних посадах у відповідача, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.7-12).

14.11.2007 відповідно наказу № 69-о, звільнився з посади головного державного податкового інспектора Народицького відділення Овруцької МДПІ за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП (а.с. 9).

З довідки № 2766/06 від 14.05.2014, виданої відповідачем видно, що позивачу за період роботи з серпня 2001 року по 14 листопада 2007 року внаслідок арифметичних помилок недонараховано та не виплачено посадовий оклад в сумі 8,85 грн, а саме за:-березень 2003 року (147-140) = 7 грн; - січень 2006 року (286,45-337,00) = - 50,55 грн; - лютий 2006 року (370,70-337,00) = 33,70 грн; - березень 2006 року (352,32-337,00) = 15,32 грн; - січень 2007 року (642,38-710) = - 67,62 грн; - лютий 2007 року (781,00-710) = 71 грн.

З серпня 2001 року по 14 листопада 2007 року внаслідок арифметичних помилок позивачу недонараховано та не виплачено надбавку за спеціальне звання в розмірі 4,52 грн, а саме за: - березень 2003 року (94,50-90,00) = 4,50 грн; - січень 2006 року (85,00-100,00) = - 15,00 грн; - лютий 2006 року (110,00-100,00) = 10 грн; - березень 2006 року (104,55-100,00) = 4,55 грн; - січень 2007 року (90,48-100,00) = - 9,52 грн; - лютий 2007 року (110-100) = 10,00 грн.

Помилки у нарахуванні виникли внаслідок невірного обрахунку кількості робочих, вихідних та святкових днів.

З серпня 2001 року по 14 листопада 2007 року внаслідок арифметичних помилок позивачу недонараховано та не виплачено згідно Порядку №1013 винагороду за вислугу років у розмірі 2 грн 67 коп, а саме за: березень 2003 року (48,30-46,00) = 2,30грн; за січень 2006 року (74,29-87,40) = - 13,11 грн, за лютий 2006 року (96,14-87,40) = 8,74грн; за березень 2006 року (91,37-87,40) = 3,97; за січень 2007 року (146,57-162,00) = - 15,43; за лютий 2007 року (178,20-162,00) = 16,20 грн.

З 01 серпня 2001 року по 14 листопада 2007 року року внаслідок арифметичних помилок та невиконання вимог Закону України "Про державну службу" позивачу ненараховано та не виплачено надбавку за вислугу років згідно статті 33 Закону України №3723-XII в розмірі 4647,63 грн, а саме за: серпень 2001 року - 17,77 грн, вересень 2001 року - 11,50 грн, жовтень 2001 року - 17,00 грн, листопад 2001 року - 23,00 грн, грудень 2001 року - 23,00, січень 2002 року -23,00 грн, лютий 2002 року - 23,00 грн, березень 2002 року - 23,00 грн, квітень 2002 року - 34,50 грн, травень 2002 року - 34,50 грн, червень 2002 року - 23,00 грн, липень 2002 року - 34,50 грн, серпень 2002 року - 34,50 грн, вересень 2002 року - 34,50 грн, жовтень 2002 року - 19,50 грн, листопад 2002 року - 34,50 грн, грудень 2002 року - 34,50 грн, січень 2003 року - 34,50 грн, лютий 2003 року - 13,80 грн, березень 2003 року - 36,23 грн, квітень 2003 року - 34,50 грн, травень 2003 року - 34,50 грн, червень 2003 року - 34,50 грн, липень 2003 року - 19,50 грн, серпень 2003 року - 34,50 грн, вересень 2003 року - 41,25, жовтень 2003 року - 26,90 грн листопад-грудень 2003 року - по 41,25 грн, січень-квітень 2004 року - по 47,10 грн, травень 2004 року 48,60 грн, червень 2004 року - 32,40 грн, липень 2004 року - 41,97 грн, серпень-вересень-жовтень 2004 року - по 48,60 грн, листопад-грудень 2004 року - по 58,05 грн, січень - червень 2005 року - по 65,55 грн, липень 2005 року - 37,46 грн, серпень - 2005 року - 26,82 грн, вересень - грудень 2005 року - по 65,55 грн, січень 2006 року - 55,72 грн, лютий 2006 року - 72,11 грн, березень 2006 року - 68,53 грн, квітень-червень 2006 року - по 121,50 грн, липень 2006 року - 40,50 грн, серпень 2006 року - 77,32 грн, вересень 2006 року - 92,57 грн, жовтень-грудень 2006 року - по 121,50грн, січень 2007 року - 109,93 грн, лютий 2007 року - 133,65 грн, березень 2007 року - 63,64 грн, квітень 2007 року - 162,00 грн, травень 2007 року - 185,80 грн, червень 2007 року - 37,16, липень 2007 року - 135,13 грн, серпень 2007 року - 118,24 грн, вересень 2007 року - 182,26 грн, жовтень 2007 року - 174,00 грн, листопад 2007 року - 79,09 грн.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що середній заробіток та виплати, які обчислюються від середньої заробітної плати, мають бути перераховані та виплачені позивачу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з такого.

Відповідно до статті 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини 1 статті 47 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Статтею 94 КЗпП України визначено, що заробітною платою - є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Статтями 115 КЗпП України та 24 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 № 108/95-ВР, визначено строки, періодичність і місце виплати заробітної плати.

Відповідно до ч.2-7 ст.33 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII, із змінами і доповненнями (далі - Закон № 3723-XII), заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Посадові оклади державних службовців установлюються залежно від складності та рівня відповідальності виконуваних службових обов'язків. Доплата за ранг проводиться відповідно до рангу, присвоєного державному службовцю.

Надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків.

Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Як вже зазначалося, з довідки № 2766/06 від 14.05.2014, виданої відповідачем убачається, що позивачу за період роботи з серпня 2001 року по 14 листопада 2007 року внаслідок арифметичних помилок недонараховано та не виплачено посадовий оклад в сумі 8,85 грн, а саме за:- березень 2003 року (147-140) = 7 грн; - січень 2006 року (286,45-337,00) = - 50,55 грн; - лютий 2006 року (370,70-337,00) = 33,70 грн; - березень 2006 року (352,32-337,00) = 15,32 грн; - січень 2007 року (642,38-710) = - 67,62 грн; - лютий 2007 року (781,00-710) = 71 грн.

З серпня 2001 року по 14 листопада 2007 року внаслідок арифметичних помилок позивачу недонараховано та не виплачено надбавку за спеціальне звання в розмірі 4,52 грн, а саме за: - березень 2003 року (94,50-90,00) = 4,50 грн; - січень 2006 року (85,00-100,00) = - 15,00 грн; - лютий 2006 року (110,00-100,00) = 10 грн; - березень 2006 року (104,55-100,00) = 4,55 грн; - січень 2007 року (90,48-100,00) = - 9,52 грн; - лютий 2007 року (110-100) = 10,00 грн.

Помилки у нарахуванні виникли внаслідок невірного обрахунку кількості робочих, вихідних та святкових днів.

Порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 вересня 1997 року №1013 (далі - Порядок №1013).

Відповідно до пункту 1 Порядку №1013 до стажу роботи, що дає право на одержання винагороди за вислугу років, включається час роботи в органах державної податкової служби.

Згідно з пунктом 2 Порядку №1013 винагорода за вислугу років виплачується посадовим особам органів державної податкової служби у таких розмірах: від 1 до 2 років - 5%, від 2 до 5 років - 10%, від 5 до 10 років - 20%, від 10 до 15 років - 25%, від 15 до 20 років - 30%, від 20 до 25 років - 35%, від 25 і більше років - 40%.

Частинами 1-3 пункту 3 Порядку №1013 передбачено, що розмір винагороди визначається залежно від стажу роботи і обчислюється виходячи з посадового окладу та надбавки за спеціальне звання. Нарахування та виплата винагороди за вислугу років провадяться щомісяця за фактично відпрацьований час у межах встановленого фонду оплати праці. Посадовим особам, у яких протягом календарного місяця виникло право на підвищення розміру винагороди за вислугу років, розмір винагороди змінюється з початку наступного місяця.

Згідно з пунктом 4 Порядку №1013 документом для визначення стажу роботи є трудова книжка та інші документи, які відповідно до законодавства підтверджують стаж роботи. Стаж роботи для виплати винагороди за вислугу років визначається комісією органу державної податкової служби питань встановлення стажу, необхідного для нарахування винагороди за вислугу років. Рішення комісії про встановлення стажу роботи або зміну його розміру оформляється протоколом і передається керівникові відповідного органу державної податкової служби для видання наказу про виплату винагороди за вислугу років.

Судом встановлено, що з серпня 2001 року по 14 листопада 2007 року внаслідок арифметичних помилок позивачу недонараховано та не виплачено згідно Порядку №1013 винагороду за вислугу років у розмірі 2 грн 67 коп, а саме за: березень 2003 року (48,30-46,00) = 2,30грн; за січень 2006 року (74,29-87,40) = - 13,11 грн, за лютий 2006 року (96,14-87,40) = 8,74грн; за березень 2006 року (91,37-87,40) = 3,97; за січень 2007 року (146,57-162,00) = - 15,43; за лютий 2007 року (178,20-162,00) = 16,20 грн.

Твердження відповідача, що надбавка за вислугу років та винагорода за вислугу років є тотожними поняттями та одним і тим самим видом доплати позивачу є помилковим.

Розміри надбавки за вислугу років визначені законом, а повноваження щодо встановлення конкретних розмірів посадових окладів, запровадження інших надбавок, доплат делеговані Уряду України.

У межах своїх повноважень Кабінет Міністрів України видав Порядок №1013, яким встановлено порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання.

За змістом цього порядку до стажу роботи, що дає право на одержання винагороди за вислугу років, включається час роботи: на посадах і в органах, визначених Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року №283 (далі - Порядок №283) на підприємствах, в установах, та в організаціях на посадах бухгалтерів, економістів, фінансистів, юристів, інженерів-програмістів, інженерів, системотехніків, інженерів-електроніків, якщо ці працівники мали спеціальну освіту, працювали за фахом та перейшли на роботу до податкової адміністрації (інспекції) і зараховані на відповідну посаду.

Порядок №283 виданий на виконання постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України "Про державну службу", якою Уряд України уповноважено до 1 березня 1994 року затвердити Положення про порядок обчислення стажу державної служби в державних органах.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що терміни "надбавка за вислугу років" та "винагорода за вислугу років", є різними за юридичним змістом та рівнем правового регулювання.

Зокрема пунктами 4, 5 Порядку №283 визначено, що надбавка за вислугу років враховується у разі обчислення середнього заробітку, а обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 27 травня 2014 року №К/9991/15277/12.

Абзацом третім пункту другого Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283, передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і снеціадістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв'язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби. Держфінінспекції, її територіальних органів.

З аналізу вказаних правових норм вбачається, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22.10.2013 року у справі №21-340а13.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з серпня 2001 року по 14 листопада 2007 року позивачу не нараховано та не виплачено надбавку за вислугу років згідно ст.33 Закону 3723-XII в розмірі 4647,63 грн.

Згідно зі статтею 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до частини 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 "Про застосування судами законодавства про оплату праці", установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні плати, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 Кодексу законів про працю України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до частини 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 "Про застосування судами законодавства про оплату праці" розмір середньої заробітної плати визначається згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100.

Судом встановлено, що позивач у день звільнення - 4 липня 2013 року працював.

Відповідно до довідки Овруцької ОДПІ від 20 квітня 2015 року №2180/06-16-05-10 середньоденна заробітна плата ОСОБА_4 на день звільнення (14.11.2007) становила 78,91 грн. (а.с.23).

За час затримки розрахунку, у тому числі і оспорюваної суми, за період з 15.04.2015 по 08.09.2015 (дата постановлення рішення) (кількість робочих днів за період з 15 квітня 2015 року до 8 вересня 2015 року згідно Кодексу законів про працю України, розрахунок наведено в листі Міністерства соціальної політики від 9 вересня 2014 року №10196/0/14-14/13) х 78,91 (середній заробіток за 1 робочий день згідно довідки відповідача) = 7 812,09 грн (середній заробіток за затримку розрахунку до дати постановлення рішення у справі, при п'ятиденному 40-годинному робочому тижні), який підлягає стягненню з відповідача.

Честиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивач довів обставини, якими він обгрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову.

відповідач не довів обставини, якими він обгрунтовує заперечення проти позову.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про проитправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приписи частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач не виконав.

Питання компенсації судових витрат врегульовано статтею 91 КАС України.

Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, та її представнику сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави " від 27 квітня 2006 № 590, компенсація за відрив від звичайних занять стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, її представникові у зв'язку з явкою до суду обчислюється пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати особи і не може перевищувати її розмір, обчислений за фактичні години відриву від звичайних занять.

Відповідно до вказаної постанови, витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб"єктом владних повноважень, та її представникові не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

Отже, норми даного підзаконного нормативно-правового акту застосовуються у тому числі і до позивача.

Таким чином, колегія суддів погоджується, що позивач має право на відшкодування судових витрат, а саме: витрат, що пов'язані із прибуттям до суду: компенсації за відрив від звичайних занять та витрат на проїзд до суду з міста Овруч Житомирської області до міста Житомира і назад, у розмірі встановленому судами.

Суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи, вірно застосував законодавство, яке регулює ці правовідносини та ухвалив правильне рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду без змін.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "08" вересня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: А.Ю.Бучик

С.М. Шевчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "19" січня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_4 АДРЕСА_2, електронна адресаІНФОРМАЦІЯ_1

3- відповідачу/відповідачам: Овруцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Житомирській області вул. Сабурова,1/20,м.Овруч,Овруцький район, Житомирська область,11102

4-представник позивача ОСОБА_5 АДРЕСА_3