Справа № 242/1570/15-а
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2016-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2016 року м. Київ К/800/33247/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Леонтович К.Г., Васильченко Н.В., Калашнікової О.В.,

розглянувши у попередньому розгляді справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року у справі № 242/1570/15-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Селидове Донецької області про скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в м.Селидове Донецької області, в якому просив скасувати рішення пенсійного органу №1186 від 27.03.2015 року про відмову в призначенні пенсії; зобов'язати відповідача зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1, періоди роботи в Селидівському ШСМУ в/о „Селидіввугілля" з 16.01.1986 року по 10.10.1989 року та з 01.09.1992 року по 30.06.1995 року; зобов'язати УПФУ в м.Селидове призначити позивачу пенсію відповідно до ч.2 ст.14 ЗУ „Про пенсійне забезпечення" з 02.02.2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем всупереч вимог ч.2 ст.14 Закону України „Про пенсійне забезпечення" відмовлено позивачу у призначенні пільгової пенсії, з тих підстав, що він не має необхідних 6 років пільгового стажу.

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 20 травня 2015 року позов задоволений. Скасоване рішення УПФУ в м.Селидове №1186 від 27.03.2015 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1. Зобов'язано відповідача на підставі оформлених належним чином записів трудової книжки АТ-ІІІ №220334 зарахувати до пільгового стажу позивача періоди його роботи з 16.01.1986 року по 10.10.1989 року та з 01.09.1992 року по 30.06.1995 року в Селидівському ШСМУ в/о „Селидіввугілля". Зобов'язане УПФУ в м.Селидове призначити пенсію ОСОБА_1 відповідно до ч.2 ст.14 ЗУ „Про пенсійне забезпечення" на підставі його заяви з 02.02.2015 року.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року скасована постанова Селидівського міського суду Донецької області від 20 травня 2015 року, в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судового рішення, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в трудовій книжці позивача зазначено, що ОСОБА_1 працював у періоди, що є спірними в Селидівському ШСМУ в/о „Селидіввугілля", а саме: з 16.01.1986 року по 01.01.1986 року - направлений на теоретичне навчання з відривом від виробництва в УКК ш/у „Кураховське" за професією прохідник; з 02.01.1986 року по 15.01.1986 року переведений учнем електрослюсаря підземного, направлений для попереднього проходження ТБ на шахту ім.С.Д.Коротченка; з 16.01.1986 року по 25.04.1986 року направлений на теоретичне навчання з відривом від виробництва в УКК п/о „Селидіввугілля" за професією електрослюсар підземний; з 26.04.1986 року по 03.06.1986 року проходив виробничу практику; 30.06.1986 року присвоєна професія електрослюсаря підземного з повним робочим днем в шахті по 3 розряду; з 10.10.1989 року переведений підсобним робочим на загально-будівельну дільницю; з 01.09.1992 року переведений електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем в шахті; з 30.06.1995 року звільнений за власним бажанням.

ОСОБА_1 02.02.2015 року звернувся до УПФУ в м. Селидове з заявою про призначення пенсії за віком.

Разом з заявою позивач надав, зокрема, копію трудової книжки, довідки підприємства про проведення атестації; довідку підприємства про щорічні відпустки.

Рішенням №1186 від 27.03.2015 року ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії відповідно до ч.2 ст.14 ЗУ „Про пенсійне забезпечення", оскільки заявник не має 6 років пільгової роботи, яка дає право на призначення пенсії. Відповідно до наданих позивачем документів страховий стаж складає 30 років 11 місяців 21 день, а пільговий - 1 рік 5 місяців 26 днів. Період роботи ОСОБА_1 в Селидівському ШСМУ в/о „Селидіввугілля" з 16.01.1986 року по 10.10.1989 року та з 29.01.1992 року по 30.06.1995 року зараховано до пільгового стажу по щорічних відпустках.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що записами в трудовій книжці позивача підтверджений його пільговий характер праці в спірні періоди, тому пенсійний орган протиправно відмовив позивачу в призначенні пенсії з 02.02.2015 року відповідно до ч.2 ст.14 ЗУ „Про пенсійне забезпечення".

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем не надані уточнюючі довідки в підтвердження його праці в спірні періоди часу повний робочий день під землею, трудова книжка позивача не містить записів, які б безумовно вказували на те, що ОСОБА_1 в спірні періоди працював повний робочий день під землею, а тому відповідачем правомірно не врахований спірний період при обчисленні трудового стажу.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками суду апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Згідно п.п.1 п.2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-У1, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України „Про пенсійне забезпечення".

Статтею 14 ЗУ „Про пенсійне забезпечення" передбачено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, встановлений статтею 26 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", знижується на 1 рік.

Тобто, як вірно зазначено судом апеляційної інстанції, для встановлення права на пенсію за віком з вищезазначених підстав необхідна підстава, зокрема, зайнятість повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці.

Вказані підстави в трудовій книжці ОСОБА_1 відсутні.

Відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. за №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказаний: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Проте, позивачем не надавалися до УПФК в м. Селидове уточнюючі довідки з Селидівського ШСМУ в/о „Селидіввугілля".

Виходячи з наведеного судом апеляційної інстанції вірно вказано, що оскільки позивачем не додержаний законодавчо встановлений порядок підтвердження трудового стажу та не надані уточнюючі довідки в підтвердження його праці в спірні періоди часу повний робочий день під землею, а трудова книжка позивача не містить записів, які б безумовно вказували на те, що ОСОБА_1 в спірні періоди працював повний робочий день під землею, тому рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком відповідно до ч.2 т.14 ЗУ „Про пенсійне забезпечення" є правомірним, а підстав для зобов'язання відповідача призначити пенсію за віком позивачу з 02.02.2015 року з урахуванням спірних періодів - з наданих позивачем доказів - не вбачається.

Що стосується неправомірності, на думку позивача, дій відповідача в частині невизнання трудової книжки основним документом, що підтверджує трудовий стаж, покладення на позивача обов'язку з отримання уточнюючих довідок про стаж і характер праці та доведення наявності у позивача пільгового стажу, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п.20 Постанови КМУ від 12.08.1993 року № 637 „Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" із змінами внесеними Постановою КМУ від 05.07.2007 року № 920 „Про внесення змін до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: період роботи, що зараховуються до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Оцінюючи зазначені приписи Порядку, суд апеляційної інстанції дійшов вірних висновків, що відповідач правильно зазначив відсутність відповідних записів в трудовій книжці ОСОБА_1, що підтверджують наявність трудового стажу для призначення пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.14 ЗУ „Про пенсійне забезпечення".

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов до вірного висновку про відсутність підстав задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судом апеляційної інстанції винесене законне і обґрунтоване рішення, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: