Справа № 756/15202/15-а
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2016-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Безименної Н.В., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 11.12.2015 року у справі за її позовом до Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до УПФУ в Оболонському районі м. Києва про:

визнання протиправними дій щодо зменшення розміру раніше нарахованої пенсії шляхом зменшення відсотку від складових заробітної плати та неврахуванні під час перерахунку зазначених у довідці № 26-2.7/71 від 02.07.2013 року «інших виплат»;

зобов'язання здійснити розрахунок пенсії у розмірі 80% складових заробітної плати з урахуванням «інших виплат», зазначених у довідці № 26-2.7/71 від 02.07.2013 року, починаючи з 08.07.2013 року.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 11.12.2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу про скасування вищевказаної постанови та просить постановити нову про задоволення позову. Мотивами апеляційної скарги зазначено порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Заслухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Апеляційна інстанція підтримує таку правову позицію з огляду на слідуюче.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка з 08.07.2013 року перебуває на обліку в УПФУ в Оболонському районі м. Києва та отримує пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».

11.11.2015 року ОСОБА_2 звернулася до відповідача з заявою про включення при розрахунку пенсії матеріальної допомоги та допомоги на оздоровлення.

З відповіді відповідача від 20.11.2015 року № 21842/06/Ш-499 вбачається, що розрахунок пенсії позивачки був здійснений без включення зазначених вище доплат. Крім того, лист містить посилання на нову редакцією Закону України «Про державну службу», яким встановлений інший відсоток пенсії у розмірі 60 % від сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Вирішуючи питання щодо правомірності таких дій відповідача, судова колегія виходить з наступного.

Підстави та порядок перерахунку пенсій державним службовцям регулює стаття 37-1 Закону України «Про державну службу», положення якої до цього часу не змінювалися.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи питання про застосування норм пенсійного законодавства у часі, слід врахувати вимоги статті 22 Конституції України, де закріплено, що права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

За статтею 58 Конституції України, норми якої є нормами прямої дій, встановлено, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Надаючи офіційне тлумачення вищезазначених положень, Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.1999 року у справі № 1-рп/99 зазначив, що принцип, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Виходячи із висловленого у Конституції України та рішенні Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій пенсіонерів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини по їхньому пенсійному забезпеченню виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06.02.2012 року.

Наведене вище підтверджує, що як при призначенні, так і при перерахунку пенсії, повинні застосовуватися ті законодавчі приписи, які діяли на момент виникнення у особи права на призначення або перерахунок.

Виходячи із висловленого можна зробити висновок, що правовідносини по пенсійному забезпеченню виникають в момент виникнення права на призначення (перерахунок) пенсії. Пенсійні правовідносини є триваючими, а тому при перерахунку пенсії на даний час також застосовуються законодавчі приписи, які діяли в момент виникнення права на призначення (перерахунок) пенсії.

Отже, до спірних правовідносини під час призначення (перерахунку) пенсії за віком повинні застосовуватися ті, показники, що були чинні в момент виникнення права на таке призначення (перерахунок).

Дійсно, ст. 37 Законом України «Про державну службу» (у редакції від 01.01.2015 року) встановлено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Проте, колегія суддів не може прийняти такий довід суду першої інстанції в якості підстави для відмови у задоволенні позову, оскільки вказаний Закон (у редакції від 01.01.2015 року) застосовуються до тих правовідносин щодо призначення пенсій, які виникли після вказаної дати.

Таким чином, дана норма поширюється виключно на правові відносини у сфері призначення державним службовцям пенсій, призначених з 01.01.2015 року, і не передбачає права відповідача здійснювати перерахунок раніше призначених пенсій або змінювати відсоток суми їх заробітної плати, з якого ця пенсія обчислюється, оскільки до вже призначених пенсій не застосовуються приписи законів, прийняті у часі пізніше самого призначення.

Що стосується доводів суду першої інстанції на відсутності підстав для включення при розрахунку пенсії позивача сум матеріальної допомоги та допомоги на вирішення соціально-побутових питань, зазначених у графі «інші виплати» довідки Міністерства з надзвичайних ситуацій України від 02.07.2013 року № 26-2.7/71, апеляційна інстанція зазначає на їх протиправності, з огляду на слідуюче.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про державну службу» (далі - Закон) заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії державного службовця здійснюється відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 865, відповідно до пункту четвертого якої у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям згідно з рішеннями Уряду після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» від 16 січня 2003 року № 432 - IV, заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України №3723, визначається в наступному порядку:

- пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

- іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

У разі зміни структури заробітної плати з одночасним підвищенням посадових окладів працівникам апарату органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів виплати, одержані особою за період до зміни структури заробітної плати, включаються в заробіток для обчислення пенсії без коригування.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи.

Пунктом четвертим Постанови № 865 визначено порядок визначення заробітної плати для перерахунку у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

За частиною 2 статті 37 Закону пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. Частиною другою статті 37-1 вказаного Закону перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

За таких обставин, призначення пенсії та її перерахунок здійснюється з сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України (ст. 33 Закону) .

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оплату праці» структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не містить визначення заробітної плати, на підставі якої здійснюється розрахунок пенсії. Проте, зі змісту статті 40 вказаного Закону вбачається, що з середньої заробітної плати (доходу) повинні бути сплачені страхові внески.

Пунктом 1 Постанови № 865 встановлено, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» , визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі. Середньомісячна сума зазначених виплат за 24 або 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат за 24 календарні місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією чи за 60 календарних місяців роботи підряд відповідно на 24 або на 60.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 41 Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до заробітної плати доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що

діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Посилання Оболонського суду м. Києва на постанову Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31.05.2000 року № 865 (у редакції від 24.04.2014 року) є протиправними, оскільки, чинне законодавство, як загальне, так і спеціальне, відносить до складу заробітної плати також інші виплати. При цьому слід врахувати, що матеріальна допомога належать до додаткових видів грошового забезпечення й приймаються в розрахунок при нарахуванні пенсії лише особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі та були звільнені зі служби після їх запровадження.

Для вирішення спірних правовідносин підлягають застосуванню спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії зокрема, ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», натомість положення Законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці» є загальними.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 20 лютого 2012 року (справа №21-430а11).

Крім того, за приписами ч. 2 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Більш того, у випадку регулювання спору різними нормативно-правовими актами (в даному випадку, законом та постановою), перевага надається тому, який має вищу юридичну силу, тобто Закону.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з доводами апелянта щодо відсутності пропуску строку звернення до суду з даним позовом в частині вимог за період до 25.05.2011 року.

При цьому, колегія суддів виходить з наступного.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Таким чином, пропуск строку звернення до суду є підставою для залишення його без розгляду, а не для відмови в позові.

Апеляційна інстанція не може прийняти до уваги твердження апелянта, що про порушення своїх прав вона дізналася лише 08.11.2015 року, коли побачила в інтернеті звернення пенсіонерів до ПФУ щодо включення в розрахунок пенсії «Інших виплат», та що відлік строку звернення до суду з даним позовом слід рахувати з моменту отримання нею листа відповідача від 20.11.2015 року № 21842/06/Ш-499.

Перш за все, колегія суддів зауважує, що нормативно-правові акти опубліковуються в офіційних виданнях та є загальнодоступними для всіх громадян. Пенсія позивачці була призначена 08.07.2013 року, тому саме з моменту її призначення вона була усвідомлювати та бути обізнаною (могла дізнатися) про порушення свої прав та законних інтересів, зокрема, щодо неправильності визначення розміру її пенсії, а також неврахування при її призначенні тих чи інших доплат.

Отже, саме з дати призначення пенсії розпочинається відлік строку звернення до суду з даними позовними вимогами. Разом з тим, з огляду на те, що спірні правовідносини є триваючими, залишенню без розгляду підлягають лише позовні вимоги за період до 25.05.2011 року, тобто ті, строк звернення яких не охоплюється шестимісячним строком.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до однозначного висновку, що позивач має право на призначення (перерахунок) пенсії з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань відповідно до довідки № 26-2.7/71 від 02.07.2013 року, у розмірі 80% складових заробітної плати, починаючи з 25.05.2015 року (у межах строку звернення до суду).

Відповідно до ст.198, ст. 202 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та приймає нове рішення, якщо встановить порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції - скасувати та постановити нову про часткове задоволення позову шляхом визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання провести перерахунок пенсії, починаючи з 25.05.2015 року..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205 та 206 КАС України, колегія суддів, -

Керуючись ст.ст.195, 197, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 11.12.2015 року - скасувати, постановити нову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі щодо відмови ОСОБА_2 у проведенні перерахунку пенсії відповідно до довідки № 26-2.7/71 від 02.07.2013 року, виходячи з розміру 80 % від сум заробітної плати.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі провести ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії, виходячи з розміру 80 % від сум заробітної плати, включивши суми матеріальних допомог на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, відповідно до довідки Міністерства з надзвичайних ситуацій України від 02.07.2013 року № 26-2.7/71, починаючи з 25.05.2015 року.

Позовні вимоги щодо визнання протиправними дій та зобов'язання провести перерахунок пенсії за період з 08.07.2015 року до 25.05.2015 року - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту постановлення та подальшому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Безименна Н.В.

Карпушова О.В.