Справа № 826/11511/15
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2016-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Шелест С.Б.,

секретаря Строяновської О.В.,

за участю:

представника позивача - Білюк Ю.А.,

представника відповідача - Деміденко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Велтайм» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішенння, за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Велтайм», Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 жовтня 2015 року,

У с т а н о в и в:

ТОВ «Велтайм» звернулося у суд із позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 24 квітня 2015 року №.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 жовтня 2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано спірне податкове повідомлення-рішення в частині нарахування позивачу штрафних санкцій у розмірі 33 750,00 грн. У решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду, позивач та відповідач подали апеляційні скарги, в яких просять її скасувати та ухвалити нове рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а постанова суду - скасуванню, з таких підстав.

Визнаючи частково протиправним та скасовуючи податкове повідомлення-рішення, яким позивачу нараховано штрафні санкції на суму 33 750,00 грн за неоприбуткування готівки на АЗС позивача, суд першої інстанції дійшов висновку, що в спірний період (06 грудня 2014 року) між позивачем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 не здійснювались розрахунки за готівку, а проведено безготівковий розрахунок за пальне на суму 6 750,00 грн, а тому застосування до позивача санкцій за неоприбуткування цих коштів в п'ятикратному розмірі є безпідставним. Разом з тим, відмовляючи у визнанні протиправним та скасуванні спірного рішення контролюючого органу в решті застосованих санкцій, місцевий суд виходив із того, що безготівкові розрахунки в указаний день із фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 не підтверджуються документально.

Проте, з такими висновками суду не можна погодитися в повній мірі.

Колегією суддів установлено, що в січні 2015 року службовими особами Головного управління ДФС у Житомирській області проведено фактичну перевірку дотримання позивачем порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію, виробництва та обігу підакцизних товарів на об'єкті - АЗС №2, що розташований за адресою: м. Коростень, вул. Жовтнева, 162, Житомирська область, за якої складено акт від 20 січня 2015 року №0005/06/30/22/38130477.

Зі змісту цього акту слідує, що в ході перевірки виявлено, що в книзі обліку розрахункових операцій «Р»/5 від 13 листопада 2014 року в розділі №2 «Облік руху готівки та сум розрахунків» відповідно до фіскального звітного чеку №1068 від 06 грудня 2014 року не забезпечено оприбуткування готівкової виручки в повному обсязі в день її надходження, а саме: неоприбутковано готівкові кошти на загальну суму 16 694,89 грн, що є порушенням пунктів 2.2, 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637.

З огляду на встановлені обставини та вказані порушення, з урахуванням результатів адміністративного оскарження прийнятих за наслідками податкової перевірки податкових повідомлень-рішень (згідно рішення Головного управління ДФС у м. Києві про результати розгляду первинних скарг №6295/10/26-15-10-08-16 від 14 квітня 2015 року), відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 24 квітня 2015 року №.

Не погоджуючись із таким рішеннями контролюючого органу, позивач звернувся у суд.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянтів, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до положень статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані, зокрема:

- проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок (пункт 1);

- щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій (пункт 9);

- забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня (пункт 13).

Відповідно до частини другої статті 8 вказаного Закону форма, зміст та порядок ведення розрахункових документів, а також форма та порядок подання звітності, пов'язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій при здійсненні операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, встановлюються Національним банком України за погодженням з органом доходів і зборів.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями) визначено Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637.

Пунктом 2.2 глави 2 цього Положення передбачено, що підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів. Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

Згідно пункту 2.6 цієї глави Положення уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Статтею 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» №436/95 від 12.06.1995 встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу. Так, відповідно до абзацу 3 цієї норми за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки застосовується штраф у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Отже, суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, мають своєчасно та в повній мірі оприбутковувати усю готівку, що надходить до кас, та щоденно друкувати на РРО фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в КОРО. Неоприбуткування чи несвоєчасно оприбуткування готівки є порушенням норм законодавства та тягне накладення санкцій.

Як убачається із матеріалів справи, за 06 грудня 2014 року денний обіг готівки у касі АЗС №2, що розташована за адресою: м. Коростень, вул. Жовтнева, 162, Житомирська область, і на якій позивачем здійснюється господарська діяльність з реалізації паливно-мастильних матеріалів, становив 16 694,89 грн. Про ці обставини свідчить наявна в матеріалах справи копія фіскального звітного чеку (Z-звіт №1068 від 06 грудня 2014 року).

Із вказаного документа слідує, що на зазначеній АЗС протягом 06 грудня 2014 року було відпущено 46,35 л дизельного палива за готівку на суму 699,89 грн, 8,75 л бензину А-92 за готівку на суму 140,00 грн, а також 1 050,00 л дизельного пального за готівку на суму 15 855,00 грн.

Зазначений фіскальний звітний чек надруковано реєстратором розрахункових операцій з фіскальним номером .

Колегією суддів установлено, що позивачем ведеться книга обліку розрахункових операцій № «Р»/5 від 13 листопада 2014 року, яка використовується з метою оприбуткування готівки за вищевказаним РРО.

У вказаній КОРО в розділі 2 «Облік руху готівки та сум розрахунків» за 06 грудня 2014 року зазначено суму готівки - 839,89 грн згідно Z-звіту №1069, а напроти Z-звіту №1068 записи щодо оприбуткування готівки відсутні, однак наявний запис про проведення фактичної перевірки контролюючим органом.

Отже, відомості про обсяги надходження готівки в касу АЗС протягом 06 грудня 2014 року, відображені у фіскальному звітному чеку №1068 (16 694,89 грн), не відповідають даним книги розрахункових операцій, яка ведеться позивачем (839,89 грн), й різняться на суму 15 855,00 грн. Тобто, на суму вартості 1 050,00 л реалізованого 06 грудня 2014 року дизельного палива.

Наведені обставини позивач пояснює тим, що розрахунки на суму вартості дизельного палива у розмірі 15 855,00 грн в дійсності не проводились 06 грудня 2014 року у готівковій формі, а були придбані ФОП ОСОБА_4 (об'єм 450 л) та ФОП ОСОБА_5 (об'єм 600 л) згідно умов цивільно-правових договорів, якими передбачено безготівкові розрахунки. Разом з тим, у фіскальному звітному чеку №1068 помилково відображено придбання дизельного палива за готівку, оскільки 06 грудня 2014 року на АЗС вийшов з ладу РРО, з якого було роздруковано Z-звіт.

Обставини поломки згаданого РРО підтверджуються письмовими поясненнями оператора АЗС, а також довідкою про опломбування РРО, в якій вказано про проведений 06 грудня 2014 року центром сервісного обслуговування КМ «Біатрон-6» ремонт його системної плати.

Разом з тим, колегією суддів установлено, що між ФОП ОСОБА_4, як покупцем, та ТОВ «Велтайм», як постачальником, укладено договір №541К від 25 квітня 2014 року, предметом якого є обов'язок постачальника протягом строку дії договору поставляти та передавати через мережу АЗС, в тому числі АЗС по вул. Жовтневій, 162 у м. Коростені Житомирської області, у власність покупця, зокрема, дизельне паливо. Водночас, покупець зобов'язувався приймати пальне та оплачувати його на умовах договору. Умовами цього договору передбачено безготівковий розрахунок за паливо. Також умовами договору передбачено використання пластикових чіпових карток, за допомогою яких забезпечується внутрішній документообіг та система безготівкового відпуску палива з АЗС.

Як убачається із матеріалів справи, згідно відомості на відпуск пального від 06 грудня 2014 року позивачем було реалізовано 450,00 л дизельного пального за паливною карткою № 000716, яка належить ФОП ОСОБА_4 Реалізація дизельного пального в зазначеній кількості вказаному підприємцю також підтверджується розшифровкою оборотів по вказаній картці та видатковою накладною № РС-001941 від 31 грудня 2015 року (в якій зазначено про безготівковий розрахунок за дизельне паливо).

Таким чином, колегія суддів доходить висновку про доведеність позивачем безготівкових розрахунків з ФОП ОСОБА_4 06 грудня 2014 року на суму 6 750,00 грн.

Проте, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про реалізацію дизельного палива ФОП ОСОБА_5 об'ємом 600,00 л 06 грудня 2014 року за готівку, з огляду на наступне.

Як убачається із матеріалів справи, 13 серпня 2014 року між ТОВ «Велтайм», як продавцем, та ФОП ОСОБА_5, як покупцем, укладено договір №658, відповідно до якого продавець зобов'язувався поставити покупцю пальне, в тому числі дизельне паливо, зокрема, на АЗС по вул. Жовтневій, 162 у м. Коростені Житомирської області, а покупець - оплатити й прийняти його на умовах, визначених договором. Умовами цього договору передбачено, що продавець зобов'язується заправляти паливом автомобілі покупця згідно списку, наданого останнім. Ціна пального узгоджується сторонами шляхом оплати відповідного рахунку та підписання видаткової накладної та встановлюється відповідно до роздрібних цін, які діяли на момент здійснення покупцем попередньої оплати згідно цього договору. Також, умовами договору передбачено, що покупець оплачує вартість пального на умовах 100% попередньої оплати. У випадку, якщо пальне було передане покупцю без попередньої оплати, покупець зобов'язаний сплатити продавцю його вартість протягом одного банківського дня з моменту отримання. Датою оплати пального вважається дата зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця. Після погодження сторонами асортименту, кількості та ціни товару продавець на суму попередньої оплати за видатковою накладною надає покупцеві талони на пальне встановленої форми відповідного номіналу (талони на заправку), згідно яких здійснюється фактичне завантаження палива. Крім того, умовами цього договору встановлено обов'язок покупця надати на АЗС відомості із зазначенням переліку автомобілів, які будуть заправлятися згідно умов даного договору.

Таким чином, укладеною між позивачем та ФОП ОСОБА_5 угодою передбачена поставка позивачем контрагенту пального за талонами на заправку на умовах попередньої оплати його вартості згідно відомості та списку автомобілів, що надані підприємцем постачальнику.

Із відомості на відпуск пального за грудень 2014 року по покупцю - ОСОБА_5, копія якої наявна в матеріалах справи, вбачається, що 06 грудня 2014 року на АЗС №2 по вул. Жовтневій, 162 в м. Коростені покупцю було відпущено 600 л, 500 л та 579,69 л пального. Обставина передачі ФОП ОСОБА_5 1679,69 л дизельного палива 06 грудня 2014 року також підтверджується видатковою накладною №РС-001978 від 31 грудня 2014 року. Операції з реалізації позивачем контрагенту дизельного палива 06 грудня 2014 року відображені першим у бухгалтерському обліку, що підтверджується карткою рахунку: 36111 по контрагенту - ФОП ОСОБА_5 (замовлення за договором №658 від 13 серпня 2014 року) за період з 01 грудня 2014 року по 07 грудня 2014 року. Із цієї картки бухгалтерського обліку випливає, що 03 грудня 2014 року шляхом безготівкового розрахунку, відповідно до умов зазначеного договору, покупцем проведено передоплату на суму 40 000,00 грн, а 06 грудня 2014 року до дебіторської заборгованості контрагента віднесено, зокрема, суму коштів у розмірі 8 880,00 грн. Зазначена сума, за поясненнями позивача, є вартістю 600 л пального, що розрахована відповідно до рівня його роздрібної ціни, яка діяла на момент здійснення покупцем попередньої оплати, - 14.8 грн за літр. Такі пояснення позивача узгоджуються з вартістю дизельного палива, вказаною у видатковій накладній від 31 грудня 2014 року №РС-001978. У цій видатковій накладній зазначено, що продаж товару здійснено на умовах безготівкового розрахунку.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що доводи позивача про те, що реалізація 600 л дизельного палива 06 грудня 2014 року (ФОП ОСОБА_5) не здійснювалась за готівкові кошти, підтверджуються матеріалами справи.

Суд першої інстанції помилково дійшов протилежного висновку, посилаючись на те, що матеріали справи не містять доказів видачі ФОП ОСОБА_5 паливної картки та розшифровки оборотів за карткою за 06 грудня 2014 року, адже умовами договору №658 від 13 серпня 2014 року, укладеного між позивачем та цим господарюючим суб'єктом, на відміну від договору з ФОП ОСОБА_4, не передбачено розрахунків за допомогою пластикової чіпової картки.

З огляду на встановлені обставини, твердження відповідача про неоприбуткування позивачем в КОРО готівки згідно фіскального звітного чеку №1068, в якому, як було встановлено судом, вид розрахунків за пальне об'ємом 1050,00 л на суму 15 855,00 грн («готівкою») вказано помилково, є безпідставними, а відповідні висновки контролюючого органу в результаті податкової перевірки здійснені без урахування всіх обставин, що мали значення для прийняття правильного рішення.

Отже, під час апеляційного розгляду справи знайшли підтвердження доводи позивача про те, що сума коштів у розмірі 15 855,00 грн не підлягала оприбуткуванню в КОРО, а тому відповідач протиправно застосував до позивача штрафні санкції за порушення пунктів 2.2, 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні відповідно до абзацу 3 статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» (у п'ятикратному розмірі цієї суми), тобто в розмірі 79 275,00 грн.

Разом з тим, ураховуючи, що позивач визнає ту обставину, що сума готівкових коштів у розмірі 839,89 грн дійсно надходила в касу АЗС 06 грудня 2014 року, і, як убачається зі змісту КОРО 4 «Р»/5 від 13 листопада 2014 року, запис про їх оприбуткування міститься нижче рядка, в якому вказано про проведення податкової перевірки 13 січня 2015 року, колегія суддів доходить висновку, що зазначені готівкові кошти, на порушення пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, були несвоєчасно оприбутковані позивачем, а тому відповідно до вищевказаної норми Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» відповідачем правомірно застосовано до суб'єкта господарювання штрафні санкції на суму 4199,45 грн (839,89 * 5). При цьому, колегія суддів зауважує, що запис у КОРО про надходження в касу АЗС коштів в сумі 839,89 грн стосується Z-звіту №1069, а тому не може бути підтвердженням своєчасного оприбуткування цих коштів згідно фіскального звітного чека №1068.

Дані обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, в той час як є суттєвими для правильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводи, викладені в апеляційних скаргах, частково спростовують висновки суду першої інстанції. Оскаржуване судове рішення прийняте з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, що, у свою чергу, є порушенням норм процесуального права та не узгоджується із вимогами адміністративного процесуального законодавства щодо законності та обґрунтованості судового рішення.

А тому, апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, оскаржувана постанова - скасуванню, з ухваленням нового рішення - про часткове задоволення позову, а саме в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача від 24 квітня 2015 року № в частині застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 79 275,00 грн. У решті позову слід відмовити.

Як убачається із матеріалів справи, при поданні апеляційної скарги відповідачем не було надано доказів сплати судового збору.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2015 року скаржнику відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення апеляційним судом.

Оскільки станом на момент вирішення справи доказів відповідної сплати судового збору апелянтом суду не надано, відповідно до статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

З урахуванням положень Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 110% від ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви. За подання цього позову підлягала сплаті сума судового збору в розмірі 1827 грн.

Відтак, розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача за подання апеляційної скарги, становить 2009,70 грн.

Оскільки за наслідками апеляційного розгляду справи ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково, відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, пропорційно до задоволених вимог документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - відповідача.

Керуючись ст.ст. 88, 94, 160, 195, 196, 198, 200, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Велтайм», Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 жовтня 2015 року скасувати.

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Велтайм» задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 24 квітня 2015 року № в частині застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «Велтайм» штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 79 275,00 грн.

У решті позову Товариству з обмеженою відповідальністю «Велтайм» відмовити.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві (і.к. 39468461, адреса: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, 23) до Державного бюджету України (р/р 1007, отримувач УДКСУ у Печерському р-ні м. Києва, банк отримувача ГУДКСУ у м. Києві, , МФО 820019, код класифікації доходів бюджету 22030001) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2009 (дві тисячі дев'ять) гривень, 70 коп.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Велтайм» судовий збір у розмірі 2082 (дві тисячі вісімдесят дві), 12 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві (і.к. 39468461, адреса: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, 23).

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяС.Б. Шелест

(Повний текст постанови складено 22 січня 2016 року.)

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Пилипенко О.Є.

Шелест С.Б.