Справа № 813/5577/15
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2016-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2016 року справа № 813/5577/15

зал судових засідань № 6

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

секретар судового засідання Щур В.Р.,

за участю:

представників позивача Працьовитого Ю.В., Лучка П.Я.,

представника відповідача Хомин Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Електро» до Державної податкової інспекції у Личаківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,-

встановив:

публічне акціонерне товариство «Електро» (далі - ПАТ «Електро») звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Личаківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області (далі - ДПІ в Личаківському районі м.Львова ГУ ДФС у Львівській області), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 23.06.2015р. №/8464 на суму 26145грн. та від 17.09.2015р. № на суму 253234,33грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки акта перевірки відповідача від 28.05.2015р. №182/22-08/00132486 не відповідають фактичним обставинам фінансово-господарської діяльності позивача. Позивач зазначає, що він правомірно відніс до складу адміністративних витрати на отримання правових та консультаційних послуг від фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (далі - ФОП ОСОБА_4.), оскільки факт отримання таких підтверджується належним чином оформленими первинними документами. Крім того, позивач спростовує висновки відповідача щодо заниження ПАТ «Електро» суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, за період з 01.01.2013р. по 31.12.2014р. на суму 170235грн. тим, що господарські операції позивача за вказаний період проводились відповідно до вимог чинного законодавства та належним чином відображені в бухгалтерському і податковому обліку.

Відповідач подав до суду заперечення на адміністративний позов, в якому проти позову заперечує, просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову повністю. Свої заперечення обґрунтовує тим, що з наданих позивачем для перевірки неможливо встановити, які саме послуги надавались позивачу ФОП ОСОБА_4, як вони вплинули на діяльність ПАТ «Електро» та як вони пов'язані з господарською діяльністю підприємства. З цих підстав, відповідач вважає безпідставним включення позивачем до складу адміністративних витрати на отримання правових та консультаційних послуг від ФОП ОСОБА_4

Крім того, відповідач зазначає, що позивач безпідставно включив до податкового зобов'язання в декларації з ПДВ за листопад 2014 року суму ПДВ по розрахунках з ЛУ ПАТ «Електро» в розмірі 41794,88грн., та ЛУ ПАТ «Електро» включено до податкового кредиту в декларації за листопад 2014 року по розрахунках з ПАТ «Електро» суму ПДВ в розмірі 41794,88грн. Вказане порушення полягає в тому, що позивач включив до декларації з ПДВ за грудень 2014року податкові зобов'язання з ПДВ із записами «грудень 2013 року» та «листопад 2013 року». Відповідач вказує, що актом перевірки Тернопільського управління ПАТ «Електро» (далі - ТУ ПАТ «Електро») від 12.05.2015р. №3339/22-01/00132291 не підтверджено використання в господарській діяльності палива, отриманого від ПАТ «Електро». Вказаний факт, на думку відповідача, свідчить про заниження позивачем податкового зобов'язання в сумі 154155грн. по взаємовідносинах з ТУ ПАТ «Електро».

Відповідач також зазначає про завищення позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість на суму 13912,35грн., що підтверджується ненаданням позивачем податкових накладних по взаємовідносинах з ПАТ «Закарпаттяобленерго», ТзОВ «АДД Енергія», ТзОВ «Інвесткомплектенерго», ПП «Промелектромонтаж», ТзОВ «Енерголіга», ПрАТ «Нова Лінія».

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, наведених в позовній заяві. Просили суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, наведених в письмовому запереченні. Просив суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Позивач - ПАТ «Електро» зареєстроване районною радою народних депутатів м.Львова 12.08.1994р., код ЄДРПОУ - 00132486, місцезнаходження: м.Львів, вул.Ковельська, 109/А. Позивача взято на облік в органах податкової служби з 02.09.1994р. за №00700956, перебуває на обліку в ДПІ в Личаківському районі м.Львова ГУ ДФС у Львівській області.

На підставі п.п.78.1.1 п.78.1, п.78.2 ст.78, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України (далі - ПК України), направлення від 05.05.2015р. №№359-361 та наказу від 05.05.2015р. №298 відповідач провів позапланову виїзну перевірку ПАТ «Електро» () з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013р. по 31.12.2014р., за результатами якої складено акт від 28.05.2015р. №182/22-08/00132486 (далі - Акт перевірки).

Перевіркою встановлено порушення позивачем:

- п.138.2, п.138.6, п.138.8 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток підприємства на суму 17430грн.;

- п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.п.14.1.36, п.п.14.1.56, п.п.14.1.228, п.п.14.1.231, п.14.1. ст.14, п.п.138.1.1 п.138.1, п.138.4, п.138.6, п.138.8 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 170235грн.

На підставі Акта перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення:

- від 23.06.2015р. №/8464, яким збільшено суму грошового зобов'язання позивача за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 26145грн., а тому числі 17430грн. за основним платежем та 8715грн. за штрафними санкціями;

- від 23.06.2015р. №/8463, яким збільшено суму грошового зобов'язання позивача за платежем податок на додану вартість на суму 255353грн., в тому числі 170235грн. за основним платежем та 85118грн. за штрафними санкціями.

Рішенням ГУ ДФС у Львівській області від 28.08.2015р. №4209/10/13-01-10-07-05 про результати розгляду скарг ПАТ «Електро» залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 23.06.2015р. №/8464 та скасовано податкове повідомлення-рішення від 23.06.2015р. та №/8463 в частині основного платежу з податку на додану вартість на суму 1412,45грн. та штрафних (фінансових) санкцій на сум 706,22грн., а в іншій частині вказане податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

На підставі Акта перевірки та з врахуванням рішення ГУ ДФС у Львівській області від 28.08.2015р. №4209/10/13-01-10-07-05 про результати розгляду скарг відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 17.09.2015р. №, яким збільшено суму грошового зобов'язання позивача за платежем податок на додану вартість на суму 253234,33грн., в тому числі 168822,55грн. за основним платежем та 84411,78грн. за штрафними санкціями.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями від 23.06.2015р. №/8464 на суму 26145грн. та від 17.09.2015р. № на суму 253234,33грн. (в тому числі основний платіж - 168822,55грн., штрафні санкції - 84411,78грн.), позивач звернувся до суду з вимогою про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Суд при вирішенні спору по суті виходить з такого.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.06.2015р. №/8464 суд зазначає таке.

В Акті перевірки відповідач дійшов висновку про порушення позивачем п.138.2, п.138.6, п.138.8 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток підприємства на суму 17430грн. Вказане порушення, на думку відповідача, полягає в безпідставному включенні позивачем до складу адміністративних витрат витрати на отримання правових та консультаційних послуг від ФОП ОСОБА_4 на суму 93000грн., в тому числі 51000грн. за 2013 рік та 43000грн. за 2014 рік.

На підтвердження реальності отримання правових та консультаційних послуг від ФОП ОСОБА_4 в 2013-2014рр. позивач надав суду копії актів наданих правових послуг від 30.05.2014р., 31.07.2014р., 29.08.2014р., 30.08.2014р., 31.10.2014р., 28.11.2014р., 19.12.2014р. (Т.1 а.с.85-91). Зі змісту вказаних актів вбачається, що позивачу надані правові послуги, спрямовані на усунення перешкод в організації і веденні виробничої діяльності, зокрема: представництво інтересів позивача в ПАТ АКБ «Львів» при вирішенні питань щодо ведення реєстру власників акцій, випущених товариством; надання консультацій щодо проведення засідання Наглядової ради товариства та підготовки і оформлення протоколу засідання Наглядової ради; надання консультацій щодо проведення розрахунків за викуплені товариством акції та оформлення переходу права власності на нерухоме майно, відчужене товариством; надання консультацій щодо подання позивачем річного звіту в порядку визначеному законодавством та НКЦПФР; підготовка документів для укладенням позивачем в особі Івано-Франківського управління договору факторингу з регресом з ПАТ «ПУМБ»; підготовка документів щодо отримання витягів про позивача та його філії від в ГУ Статистки у Львівській області; представництво інтересів позивача в Личаківському районному суді м.Львова; надання консультації щодо зміни документів, які підтверджують право власності на майно позивача та правовий статус, у зв'язку зі зміною найменування та зміною місцезнаходження ПАТ «Електро»; надання відповіді на запити УМП ГУ Міндоходів у Львівській області щодо місцезнаходження позивача; надання консультацій щодо підготовки пакету документів для виконання рішення Наглядової ради щодо відчуження майна позивача; підготовка відповіді на адвокатський запит щодо повноважень структурних підрозділів позивача; надання консультацій щодо повноважень посадових осіб позивача щодо відчуження його нерухомого майна; підготовка документів для приєднання до умов договору про обслуговування випуску цінних паперів з ПАТ «Національний депозитарій України» для приведення його у відповідність до вимог Закону України «Про депозитарну систему України»; представництво інтересів позивача в судах; підготовка відповіді на запит управління СБУ в Закарпатській області; надання консультацій та підготовка заперечень на Акт позапланової виїзної документальної перевірки від 22.10.2014р. №1-01-17/00132486; надання консультацій та підготовка звернення до УПФ України в м.Чернівці щодо призначення пільгових пенсій; надання консультацій та підготовка скарги на податкове повідомлення-рішення № від 10.11.2014р., представництво інтересів позивача в Львівському апеляційному господарському суді; підготовка відповіді на звернення ДПІ у Личаківському районі м.Львова ГУ Міндоходів у Львівській області та Дрогобицької ОДПІ ГУ Міндоходів у Львівській області тощо.

Позивач також надав суду копії документів, що підтверджують представництво ФОП ОСОБА_4 інтересів ПАТ «Електро» у Львівському окружному адміністративному суді, а саме: ухвали від 06.02.2013р. у справі №813/899/13-а, від 21.02.2013р. у справі №813/1355/13-а, від 27.02.2013р. у справі №813/899/13-а, від 12.03.2013р. у справі №813/1355/13-а, від 08.05.2013р. у справі №813/899/13-а, від 10.06.2013р. у справі №813/899/13-а, від 21.06.2013р. у справі №813/2950/13-а, від 02.07.2013р. у справі №813/4908/13-а, від 11.02.2014р. у справі №813/688/14, постанови від 02.10.2013р. у справі №813/2950/13-а, від 16.10.2013р. у справі №813/4908/13-а, від 28.02.2014р. у справі №813/688/14; у Львівському апеляційному адміністративному суді, а саме: ухвали від 26.11.2013р. у справі №876/12883/13, від 24.03.2014р. у справі №876/3183/14, від 29.04.2014р. у справі №876/3183/14; у Господарському суді Львівської області, а саме: ухвали від 30.10.2014р. у справі №909/255/14, від 16.12.2014р. у справі №914/3625/14; у Львівському апеляційному господарському суді, а саме: ухвали від 10.11.2014р. у справі №909/255/14, постанови від 25.11.2014р. у справі №909/255/14; у Личаківському районному суді м.Львова, а саме: судових повісток та ухвал у справі №2/463/81/14 (Т.2 а.с.122-179, Т.3 а.с.146-157). З аналізу наведених документів вбачається, що представництво інтересів ПАТ «Електро» у вказаних справах здійснював ФОП ОСОБА_4

Крім того, в матеріалах справи наявні копії протоколів засідання Наглядової ради ПАТ «Електро» від 24.05.2013р., 14.06.2013р., від 05.07.2013р., від 26.07.2013р., від 16.08.2013р., від 23.08.2013р., від 03.09.2013р., від 27.09.2013р., від 18.10.2013р., від 15.11.2013р., від 28.11.2013р., від 12.12.2013р., від 07.02.2014р., від 07.03.2014р., від 11.04.2014р., від 25.04.2014р., від 23.05.2014р., від 20.06.2014р., від 30.06.2014р., від 05.09.2014р., від 26.09.2014р., від 17.10.2014р., від 21.11.2014р., від 19.12.2014р. (Т.2 а.с.180-203), складені ФОП ОСОБА_4, який брав участь у вказаних засіданнях, скарга на податкове повідомлення-рішення від 10.11.2014р. № (Т.2 а.с.204-205), заява від 22.01.2013р. до Івано-Франківської міської ради (Т.2 а.с.206), заява від 15.10.2013р. до начальника відділу депозитарної діяльності ПАТ АКБ «Львів»(Т.2а.с.207)., підготовлені ФОП ОСОБА_4

Таким чином, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази в повній мірі підтверджують факт реальності здійснення господарських операцій з ФОП ОСОБА_4

Суд враховує, що складені на підставі наданих правових послуг акти між позивачем та ФОП ОСОБА_4 від 30.05.2014р., 31.07.2014р., 29.08.2014р., 30.08.2014р., 31.10.2014р., 28.11.2014р., 19.12.2014р. відповідають вимогам, які ставляться до документів, на підставі яких ведеться податковий та бухгалтерський облік згідно з ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні".

Суд не бере до уваги доводи відповідача про неможливість встановити обсяг та час, затрачений на надання вказаних послуг, а також вартість одиниці наданої послуги або витраченого часу, оскільки окремі недоліки в оформленні документів не повинні розглядатися як перешкода для підтвердження даних податкового обліку з врахуванням того, що факт реальності здійснення господарських операцій з ФОП ОСОБА_4 повністю підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Суд не враховує доводи відповідача щодо неможливості встановити, чи вплинули на діяльність ПАТ «Електро» правові та консультаційні послуги, отримані від ФОП ОСОБА_4, а також їхній зв'язок з господарською діяльністю підприємства, з огляду на таке. З аналізу наданих позивачем документів на підтвердження реальності отримання послуг від ФОП ОСОБА_4 вбачається, що останній надавав позивачу комплекс правових послуг, спрямованих на захист прав та інтересів ПАТ «Електро», покращення його системи управління та врегулювання відносин з контрагентами, які мали суттєвий вплив на господарську діяльність позивача.

З огляду на наведене, суд вважає, що позивач правомірно включив до складу адміністративних витрат витрати на отримання правових та консультаційних послуг від ФОП ОСОБА_4 на суму 93000грн., в тому числі 51000грн. за 2013 рік та 43000грн. за 2014 рік.

Таким чином, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення відповідача від 23.06.2015р. №/8464 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.09.2015р. № на суму 253234,33грн., суд зазначає таке.

В Акті перевірки зазначено про заниження позивачем податкового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 154155грн. по взаємовідносинах Тернопільського управління ПАТ «Електро» (надалі - ТУ ПАТ «Електро») з відповідними контрагентами.

Відповідач обґрунтовує неможливість підтвердження факту реального здійснення господарських відносин ТУ ПАТ «Електро» з його контрагентами, посилаючись акт Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 12.05.2015р. №3339/22-01/00132291, в якому зазначено, що з наданих документів неможливо ідентифікувати використання в господарській діяльності ТУ ПАТ «Електро» палива, отриманого від позивача, оскільки не заповнені всі графи подорожнього листа вантажного автомобіля, відсутні точні маршрути руху транспортних засобів, час роботи, показники спідометрів, марки пального, підписи відповідальних осіб.

На підтвердження використання ТУ ПАТ «Електро» у своїй господарській діяльності палива, отриманого від ПАТ «Електро», позивач надав суду копії таких документів: договору від 01.03.2013р. №8/01-13 на виконання підрядних робіт, укладеного між ТУ ПАТ «Електро» та ТзОВ «Промелектромонтаж», довідок про вартість виконаних будівельних робіт за квітень 2013 року від 30.04.2013р., за травень 2013 року від 24.05.2013р., актів приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2013 року від 30.04.2013р., за травень 2013 року від 24.05.2015р., договору підряду від 18.03.2013р. №8/4-С, укладеного між ТУ ПАТ «Електро» та ТзОВ «Елітар», довідок про вартість виконаних будівельних робіт за квітень 2013 року від 30.04.2013р., за серпень 2013 року від 30.08.2013р., актів приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2013 року від 30.04.2013р., за серпень 2013 року від 30.08.2013р., договору №19 від 17.06.2013р. на виконання підрядних робіт, укладеного між ТУ ПАТ «Електро» та ТзОВ «Промелектромонтаж», довідок про вартість виконаних будівельних робіт за липень 2013 року від 01.07.2013р., від 31.07.2013р., за вересень 2013 року від 24.09.2013р., договору №18 від 02.01.2014р. на виконання підрядних робіт, укладеного між ТУ ПАТ «Електро» та ТзОВ Промелектромонтаж», довідки про вартість виконаних будівельних робіт за січень 2014 року від 27.01.2014р., договору підряду від 27.02.2014р. №1/14, укладеного між ТУ

ПАТ «Електро» та ТзОВ «Елітар», довідки про вартість виконаних будівельних робіт за квітень 2014 року від 30.04.2014р., акта приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2014 року від 30.04.2014р., договору №2/14 від 28.03.2014р. на виконання підрядних робіт, укладеного між ТУ ПАТ «Електро» та ТзОВ Промелектромонтаж», довідок про вартість виконаних будівельних робіт за квітень 2014 року від 30.04.2014р., за червень 2014 року від 27.06.2014р., актів приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2014 року від 30.04.2014р., за червень 2014 року від 27.06.2014р., договору на виконання субпідрядних робіт від 23.06.2014р. №03С-14, укладеного між ТУ ПАТ «Електро» та ТзОВ «Електромодерн», довідки про вартість виконаних будівельних робіт за липень 2014 року від 31.07.2014р., акта приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року від 31.07.2014р.

До матеріалів справи додано перелік об'єктів, на яких виконувались будівельно-монтажні роботи в 2013-2014рр. (Т.3 а.с.96). Крім того, на балансі в ТУ ПАТ «Електро» знаходиться будівельна техніка, необхідна для виконання будівельних робіт, що підтверджується переліком та довідкою від 28.12.2015р. №81 (Т.3 а.с.95, 97). Крім того, до матеріалів справи додано копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів (Т.3 а.с. 98-103), якими використовувались ТУ ПАТ «Електро» в господарській діяльності.

Суд враховує те, що факт придбання ТУ ПАТ «Електро» паливно-мастильних матеріалів у 2013-2014рр. підтверджується копіями видаткових накладних та накладних (Т.3 а.с.25-94), фіскальних чеків на закупівлю паливних матеріалів (Т.3 а.с. 104-141).

На підтвердження використання палива транспортними засобами та спеціальної техніки, які використовувались в господарській діяльності, позивач надав суду копії подорожніх листів вантажного автомобіля за січень-серпень 2013р. та дорожні листи автокранів за вказаний період (Т.2 а.с.100-114).

Відповідач обґрунтовує неможливість підтвердження реальності господарських відносин між ТУ ПАТ «Електро» та його контрагентами з посиланням на акт Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 12.05.2015р. №3339/22-01/00132291, в якому вказано на незаповнення всіх граф подорожнього листа вантажного автомобіля, відсутність точних маршрутів руху транспортних засобів, часу роботи, показників спідометрів, марки пального, підписів відповідальних осіб.

При дослідженні судом зазначених подорожніх листів встановлено, що в них заповнено графи щодо марки палива та його об'єму, які видавалися водіям транспортних засобів та спеціальної техніки.

Оцінюючи доводи відповідача, суд зазначає, що окремі недоліки в оформленні документів не повинні розглядатися як перешкода в підтверджені даних податкового обліку з врахуванням того, що факт реальності здійснення господарських операцій ТУ ПАТ «Електро» з його контрагентами повністю підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Таким чином, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази в повній мірі підтверджують факт реальності здійснення господарських операцій між ТУ ПАТ «Електро» та його контрагентами.

З огляду на наведене, суд вважає, що відповідач безпідставно дійшов висновку про заниження позивачем податкового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 154155грн. по взаємовідносинах ТУ ПАТ «Електро» з його контрагентами.

В Акті перевірки зазначено про завищення позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість на суму 13912,35грн. Вказане порушення обґрунтовується наступним:

1) позивач не додав до декларації з ПДВ за липень 2014 року податкову накладну на суму 1678,60грн., одержану від ПАТ «Закарпаттяобленерго»;

2) ТзОВ «АДД «Енергія» виписало позивачу 2 податкові накладні від 29.07.2013р. №69 на суму ПДВ 1493грн. та від 25.09.2013р. №34 на суму ПДВ 1493грн., які не відображені позивачем в декларації за липень 2013 року, проте включені до складу податкового кредиту за вересень 2013 року;

3) позивач не додав до декларації з ПДВ за жовтень 2013 року податкову накладну на суму 2916грн., одержану від ТзОВ «Інвесткомплектенерго»;

4) позивачем в декларації з ПДВ за жовтень 2014 року та грудень 2014 року подвійно включено до складу податкового кредиту податкові накладні, виписані ПП «Промелектромонтаж», в результаті чого завищено податковий кредит на суму 3593,52грн.;

5) позивач не надав для перевірки первинні документи, які підтверджують придбання ТМЦ у ТзОВ «Енерголіга», в результаті чого відповідач дійшов висновку про завищення ним податкового кредиту за квітень 2014 року по взаємовідносинах з вказаним контрагентом на суму 2053,15грн.;

6) позивач не додав до декларації з ПДВ за жовтень 2014 року податкову накладну на суму 685,08грн., одержану від ПрАТ «Нова лінія».

В межах цього спору позивач не оспорює висновки відповідача, викладені в Акті перевірки щодо завищення ним податкового кредиту по взаємовідносинах з ТзОВ «АДД «Енергія» на суму 2986грн. та по взаємовідносинах з ПП «Промелектромонтаж», на суму 3593,52грн. Водночас, спростовує висновки Акта перевірки в частині завищення ПАТ «Електро» податкового кредиту з податку на додану вартість на суму 7332,83грн. по взаємовідносинах з ПАТ «Закарпаттяобленерго», ТзОВ «Інвесткомплектенерго», ТзОВ «Енерголіга», ПрАТ «Нова лінія».

Щодо господарських взаємовідносин позивача з ПАТ «Закарпаттяобленерго», суд встановив наступне.

На підтвердження реальності господарських відносин з ПАТ «Закарпаттяобленерго» позивач надав суду копії договору №5/20 від 17.12.2012р. з Іршавським РЕМ, податкової накладної №31 від 10.07.2013р., довідки про виконані роботи за червень 2013 року, договору №0094 від 14.04.2008р. з Тячівським РЕМ, податкової накладної №1075 від 17.06.2013р., рахунків на оплату за використану електроенергію, договору №356 від 28.07.2006р. з Ужгородським РЕМ, податкових накладних №1805 від 15.07.2013р. та №2083 від 16.07.2013р., договору №115 від 17.05.2012р. з ПАТ «Закарпаттяобленерго» на закупівлю лічильників, податкових накладних №№45, 126, 87, а також накладних, які підтверджують одержання лічильників №54Е-45, №51Е-45, №34Е-45, №48Е-45, специфікацій №№6-8, договору з ПАТ «Закарпаттяобленерго» на виконання робіт №491 від 17.12.2012р., податкових накладних №№ 2, 54, 55, 65, 66, 75,76, 77, 78, довідок, які підтверджують виконання робіт за червень і липень 2014 року.

У письмових поясненнях від 10.12.2015р. позивач пояснив, що оригінали податкових накладних від 09.07.2013р. №47 на суму ПДВ 942,47грн., від 09.07.2013р. №48 на суму ПДВ 1911,19грн., від 18.07.2013р. №864/0525 на суму ПДВ 40,49грн. фактично отримані ним від контрагента ПАТ «Закарпаттяобленерго» після 20 серпня 2013 року. Тому, вказані податкові накладні відображені позивачем в додатку №5 до декларації з ПДВ за серпень 2013р.

З огляду на наведене, враховуючи, що єдиною підставою для висновків відповідача про відсутність у позивача права на декларування податкового кредиту в розмірі 1678,60грн. була відсутність оригіналів податкових накладних, одержаних від ПАТ «Закарпаттяобленерго», суд вважає, що позивач правомірно відніс вказану суму ПДВ до податкового кредиту відповідного періоду.

Щодо господарських взаємовідносин позивача з ТзОВ «Інвесткомплектенерго», суд встановив наступне.

На підтвердження реальності господарських відносин з ТзОВ «Інвесткомплектенерго» позивач надав суду копії податкової накладної №53 від 29.10.2013р. на суму ПДВ 2916грн., складеної ТзОВ «Інвесткомплектенерго», платіжного доручення №535 від 29.102.2013р., банківської виписки про рух коштів за 29.10.2013р., видаткової накладної про одержання товару від 29.10.2013р.

У письмових поясненнях від 10.12.2015р. позивач пояснив, що податкова накладна №53 від 29.10.2013р. на суму ПДВ 2916грн., складена ТзОВ «Інвесткомплектенерго», отримана позивачем від контрагента в термін і знайшла своє відображення в декларації з ПДВ за жовтень 2013 року.

З огляду на наведене, суд вважає, що позивач правомірно відніс ПДВ у сумі 2916грн. до податкового кредиту відповідного періоду.

Щодо господарських взаємовідносин позивача з ТзОВ «Енерголіга», суд встановив наступне.

Між позивачем та ТзОВ «Енерголіга» укладено договір поставки №13 від 01.07.2013р., відповідно до умов якого постачальник (ТзОВ «Енерголіга») зобов'язується постачати товар у власність покупця (позивача) для використання його у підприємницькій діяльності, а позивач зобов'язується прийняти та оплатити вказаний товар.

На підтвердження реальності господарських відносин з ТзОВ «Енерголіга» позивач надав суду копії податкової накладної №26 від 02.04.2014р. на суму ПДВ 2053,15грн., складеної ТзОВ «Енерголіга», банківської виписки про рух коштів за 07.04.2014р., видаткової накладної №24 від 07.04.2014р. про підтвердження одержання товару.

Відповідач надав суду копію акта Очаківської ОДПІ ГУ МІндоходів у Миколаївській області від 16.07.2014р. №59/220/38169909 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТзОВ «Енерголіга» щодо підтвердження господарських відносин з платником податків контрагентом-постачальником ТзОВ «Аеліта Люкс» за січень-квітень 2013 року та контрагентами-покупцями», в якому зафіксовано факт відсутності ТзОВ «Енерголіга» за своїм зареєстрованим місцезнаходженням.

З приводу цього суд зазначає, що відповідно до п. 73.5 ст. 73 ПК України зустрічні звірки суб'єктів господарювання щодо платника податків проводяться з метою отримання податкової інформації. Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Як випливає із аналізу вказаного акта при звірці використовувалась інформація з баз даних ДПС України.

Таким чином, вбачається, що при проведенні звірки у розпорядженні податкового органу не було жодних первинних документів щодо здійснення ТзОВ «Енерголіга» фінансово - господарських операцій. При цьому, використання податковим органом при проведенні зустрічної звірки даних із внутрішніх баз даних ДПС України не може слугувати достатнім доказом відсутності реальних операцій між позивачем та його контрагентом.

Суд наголошує на тому, що вказана зустрічна звірка не встановила дійсних обставин здійснення фінансово - господарської діяльності ТзОВ «Енерголіга».

Таким чином, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази в повній мірі підтверджують факт реальності здійснення господарських операцій з ТзОВ «Енерголіга».

Суд також враховує, що податкова накладна №26 від 02.04.2014р. на суму ПДВ 2053,15грн., складена ТзОВ «Енерголіга», отримана позивачем в термін до 20.05.2014 року а тому, включена позивачем до декларації з ПДВ за квітень 2014 року.

З огляду на наведене, суд вважає, що позивач правомірно відніс ПДВ у сумі 2053,15грн. до податкового кредиту відповідного періоду.

Щодо господарських взаємовідносин позивача з ПрАТ «Нова лінія», суд встановив наступне.

На підтвердження реальності господарських відносин з ПрАТ «Нова лінія» позивач надав суду копії податкових накладних від 30.09.2014р. №1132899 на суму ПДВ 263,92грн., від 30.09.2014р. №11322902 на суму ПДВ 106,50грн., від 30.09.2014р. №1132903 на суму ПДВ 314,67грн., а також копії податкових накладних товарних чеків на загальну суму ПДВ 4033,09грн. (Т.1 а.с.151-153, 220-251, Т.2 а.с.1-28).

У письмових поясненнях від 10.12.2015р. позивач пояснив, що оригінали податкових накладних від 30.09.2014р. №1132899 на суму ПДВ 263,92грн., від 30.09.2014р. №11322902 на суму ПДВ 106,50грн., від 30.09.2014р. №1132903 на суму ПДВ 314,67грн., фактично отримані ним від контрагента ПрАТ «Нова лінія» після 20 жовтня 2014 року. Тому, вказані податкові накладні відображені позивачем в декларації з ПДВ за жовтень 2014 року.

З огляду на наведене, враховуючи, що єдиною підставою для висновків відповідача про відсутність у позивача права на декларування податкового кредиту в розмірі 685,08грн. була відсутність оригіналів податкових накладних, одержаних від ПрАТ «Нова лінія», суд вважає, що позивач правомірно відніс вказану суму ПДВ до податкового кредиту відповідного періоду.

Таким чином, з врахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку про правомірність включення позивачем до складу податкового кредиту ПДВ на загальну суму 7332,83грн., а саме: по ПАТ «Закарпаттяобленерго» 1678,60грн., по ТзОВ «Інвесткомплектенерго» 2916грн., по ТзОВ «Енерголіга» 2053,15грн., по ПрАТ «Нова Лінія» 685,08грн.

В Акті перевірки зазначено про порушення позивачем п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187 ПК України, яке полягає в не відображенні в складі податкового зобов'язання ПДВ в сумі 2167,04грн. від реалізації ЛУ ПАТ «Електро», а також завищення податкового зобов'язання за грудень 2014 року в сумі 1412,24грн. по взаємовідносинах з вказаним контрагентом, що спричинило заниження податкового зобов'язання за грудень 2014 року на суму 754,8грн. В ході судового розгляду позивачем не надано достатніх та належних доказів, які б спростовували висновки відповідача в цій частині. Крім того, в судовому засіданні представник позивача погодився із штрафною санкцією, застосовану відповідачем за вказане порушення.

Згідно з ч.1 ст.3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

В числі обов'язкових ознак господарської діяльності у відповідності до вказаних норм: здійснення їх суб'єктами господарської діяльності в сфері громадського виробництва; скерованість на виготовлення і реалізацію продукції, виконання робіт або надання послуг; результати вказаної діяльності (продукція, роботи, послуги), які мають вартісний характер і ціновий вираз.

Згідно із статтею 1 Закону України від 16.07.99 р. N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондується з нормами ПК України.

Згідно з п. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні"від 16.07.1999 року № 996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарської операції є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Виходячи з вимог вказаного вище Закону, відображення господарських операцій в податковому обліку здійснюється на підставі даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до вимог п. 3.2 ст. 3 вказаного Закону бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до пп. 2.4 п. 2 Положення "Про документальне забезпечення запасів в бухгалтерському обліку", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 05.06.1995 року № 168/704, первинні документи для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному вираженні), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа. Згідно з пп. 2.15 -2.16 п. 2 вказаного Положення, первинні документи підлягають обов'язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документів обов'язкових реквізитів та відповідність господарської операції діючому законодавству, логічна зв'язку показників. Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним документам, встановленому порядку приймання, зберігання та витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, юридичним або фізичним особам.

Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні. Виходячи з вимог Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні"від 16.07.1999 року № 996-ХІV, обґрунтування відображення господарських операцій в податковому обліку здійснюється на підставі даних бухгалтерського обліку. Таким чином, для надання первинним документам юридичної сили і доказовості, вони повинні бути складені до вимог чинного законодавства.

Стаття 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні"від 16.07.1999 року № 996-ХІV встановлює вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з положеннями вказаної статті, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

При цьому, згідно з ч. 2 вказаної статті первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Отже, для надання первинним документам юридичної сили і доказовості, вони повинні відповідати вимогам чинного законодавства України. При цьому, фактичні витрати на послуги повинні оформлятися відповідними документами, які б підтверджували фактичне виконання тієї чи іншої господарської операції.

Первинні документи для надання їм юридичної сили повинні мати обов'язкові реквізити, передбачені ст. 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні"від 16.07.1999 року № 996-ХІV.

Із встановлених обставин суд робить висновок, що надані позивачем докази в повній мірі підтверджують реальність господарських відносин з контрагентами, а відповідні первинні документи є тими документами, на підставі яких ведеться податковий та бухгалтерський облік згідно ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні".

Таким чином, із урахуванням встановлених обставин у справі та доказів якими вони обґрунтовуються, суд вважає, що висновки відповідача, викладені в акті перевірки щодо неможливості підтвердження факту проведення позивачем операцій ТУ ПАТ «Електро» з його контрагентами, ПАТ «Закарпаттяобленерго», ТзОВ «Інвесткомплектенерго», ТзОВ «Енерголіга», ПрАТ «Нова Лінія» не підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому, позивачем не допущені порушення податкового законодавства при взаємовідносинах з вказаними контрагентами.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 23.06.2015р. №/8464 є протиправним та підлягає скасуванню, а податкове повідомлення - рішення від 17.09.2015р. № є протиправним та підлягає скасуванню в частині збільшення суми грошового зобов'язання позивача за платежем податок на додану вартість на суму 242232, 85грн. (в тому числі основний платіж - 161488,23грн. та штрафні санкції - 80744,62грн.).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

З врахуванням вимог ст. 94 КАС України, на користь позивача необхідно стягнути з Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Головного управління ДФС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір пропорційно до задоволених вимог у розмірі 3633грн. 49коп.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Личаківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області від 23.06.2015р. №/8464.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Личаківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області від 17.09.2015р. № в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на 242 232 (двісті сорок дві тисячі двісті тридцять дві) грн. 85 коп. (в тому числі основний платіж - 161488,23грн. та штрафні санкції - 80744,62грн.).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Личаківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь публічного акціонерного товариства "Електро" судові витрати в розмірі 3633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн. 49 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Г. Гулик