Справа № 2а-1249/11/2070
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2016-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 р.Справа № 2а-1249/11/2070
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

представника відповідача - Тимошик Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 08.08.2011р. по справі № 2а-1249/11/2070

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Харківській області

про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_2.) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Харківській області (далі по тексту - відповідач, ГУМНС України в Харківській області), в якому просить суд зобов'язати Головне управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Харківській області здійснити ОСОБА_2 доплату грошового утримання до встановленого рівня мінімальної заробітної плати за період з 19 травня 2008 року по 05 листопада 2009 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 08.08.2011р. по справі № 1249/11/2070 адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Харківській області про зобов'язання вчинити дії - задоволено в повному обсязі.

Зобов'язано Головне управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Харківській області (61013, м.Харків, вул.Шевченка, 8) здійснити ОСОБА_2 (61144, АДРЕСА_1) доплату грошового утримання до встановленого рівня мінімальної заробітної плати за період з 19 травня 2008 року по 05 листопада 2009 року.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 08.08.2011 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що ГУМНС України в Харківській області, виплачуючи позивачеві грошове утримання, діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України. Отже, з викладених підстав вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають, а рішення суду першої інстанції має бути скасованим.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.02.2012 року по справі № 2а-1249/11/2070 апеляційну скаргу Головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Харківській області-задоволено частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 08.08.2011 року по справі № 2а-1249/11/2070-скасовано.

Прийнято ухвалу, якою в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку звернення до суду-відмовлено.

Позов ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії-залишено без розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.10.2015 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Скасовано ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2012 року, а справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Суд касаційної інстанції виходив з того, що

В ухвалі від 29.10.2015 року Вищим адміністративним судом зазначено, що позовні вимоги ОСОБА_2 про проведення доплати до грошового забезпечення за час його перебування на публічній службі не обмежуються будь-яким строком, а рішення суду апеляційної інстанції про залишення позовної заяви без розгляду не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального і процесуального права.

Частиною 5 ст. 227 КАС України передбачено, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Отже, в даному апеляційному провадженні справа розглядається з урахуванням наведених висновків суду касаційної інстанції.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.11.2015 року відкрито апеляційне провадження

Позивач у надісланих запереченнях на апеляційну скаргу, з викладених підстав, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідача у надісланих додаткових поясненнях до апеляційної скарги, а також його представник у судовому засіданні вказав, що відповідачем було добровільно виконано рішення суду першої інстанції та здійснено доплату грошового утримання до встановленого рівня мінімальної заробітної плати за період з 19 травня 2008 року по 05 листопада 2009 року у розмірі 5356, 56 грн., так як погоджується з вимогами позивача, а тому добровільно проведено виплати коштів позивачу.

Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

З огляду на наведену норму, враховуючи, що позивач по справі належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, колегія суддів вважає за можливе розглянути адміністративну справу без участі позивача.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2009 у справі №2а-38575/09/2070 адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління МНС України в Харківській області про стягнення суми задоволено частково: зобовязати Головне управління МНС України в Харківській області виплатити ОСОБА_2 грошове утримання (посадовий оклад, оклад за спеціальне звання процентну надбавку за вислугу років) з 19 травня 2008 року по 05 листопада 2009 року.

Стверджуючи, що отримував грошове утримання відповідно до постанови Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2009 у справі №2а-38575/09/2070 менше встановленого рівня мінімальної заробітної плати, позивач звернувся до суду з даним позовом про зобов'язання відповідача здійснити ОСОБА_2 доплату грошового утримання до встановленого рівня мінімальної заробітної плати за період з 19 травня 2008 року по 05 листопада 2009 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача права на отримання доплати грошового утримання до встановленого рівня мінімальної заробітної плати за період з 19.05.2008 р. по 05.11.2009 року

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст.43 Конституції України, кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

За визначенням ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з ч.1 ст.3 Закону України «Про оплату праці», мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт).

Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України «Про оплату праці», мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з наявних в матеріалах справи розрахунків грошового утримання, що виплачувалось ОСОБА_2 у 2008-2009 роках, та довідку про грошове утримання ОСОБА_2, надану ГУМНС України в Харківській області, проаналізувавши встановлені у 2008-2009 роках Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року N107-VI (зі змінами і доповненнями) та Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» від 26 грудня 2008 року N835-VI(зі змінами і доповненнями) розміри мінімальної заробітної плати, вбачається, що розмір грошового утримання, яке виплачувалось ОСОБА_2 за період з 19 травня 2008 року по 05 листопада 2009 року, менший від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом у відповідному періоді.

Так, на виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2009 р., яка набрала законної сили 12.08.2010 р., відповідач виплатив ОСОБА_2 грошове утримання за час відсторонення від посади з 19.05.2008 р. по 05.11.2009 р. в розмірі 4808,83 грн, виходячи з місячного грошового забезпечення в розмірі 293,75 грн.

З огляду на вищенаведені норми, а також те, що нарахована сума грошового забезпечення в місяць є меншою за законодавчо встановлений рівень мінімальної заробітної плати, колегія суддів вважає, що вказане є підставою для проведення відповідної доплати.

При цьому колегія суддів приймає до уваги положення ч. 3 ст. 72 КАС України, так як представник відповідача в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції зазначив, що відповідачем проведена виплата позивачу, коштів, які зазначені в адміністративному позові добровільно, так як погодилася з позовними вимогами позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач правомірність виплаченого позивачу розміру грошового утримання за період з 19 травня 2008 року по 05 листопада 2009 року належним чином не довів.

Більше того, у доповненнях на апеляційну скаргу відповідач стверджував про добровільне виконання рішення суду першої інстанції та здійснення доплати позивачу грошового утримання до встановленого рівня мінімальної заробітної плати за період з 19 травня 2008 року по 05 листопада 2009 року у розмірі 5356, 56 грн., що фактично свідчить про те, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог.

При цьому до суду апеляційної інстанції не надходило заяви ГУМНС України в Харківській області про відмову або відкликання апеляційної скарги.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 08.08.2011р. по справі № 2а-1249/11/2070 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Дюкарєва С.В. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 19.01.2016 р.