Справа № 806/3604/15
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2016-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гурін Д.М.
Суддя-доповідач:Бучик А.Ю.
УХВАЛА

іменем України

"18" січня 2016 р. Справа № 806/3604/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Бучик А.Ю.

суддів: Одемчука Є.В.

Шевчук С.М.,

при секретарі Витрикузі В.П. ,

за участю представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача Забігайло Л.В.

представника третьої особи Войцешука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "04" листопада 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_6 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Житомирської обласної державної адміністрації у особі управління екології та природних ресурсів про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2015 року визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо відмови ОСОБА_6 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,09 га для ведення індивідуального садівництва у власність на території Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області. Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_6 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,09 га для ведення індивідуального садівництва у власність на території Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 5 березня 2015 року з урахуванням обставин викладених у рішенні суду.

В апеляційній скарзі Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та просить скасувати рішення суду першої інстанції із ухваленням нового про відмову в позові.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що 5 березня 2015 року ОСОБА_6 звернувся до Головного управління Держземагентства у Житомирській області з заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо передачі у власність земельної ділянки орієнтованою площею 0,09 га для ведення індивідуального садівництва за межами населених пунктів Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, додавши відповідні документи.

Листом в.о. начальника Головного управління Держземагентства у Житомирській області №19-6-0.21-5149/2-15 від 27 березня 2015 року ОСОБА_6 відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, оскільки запроектована земельна ділянка прилягає до водного об'єкту і розташована у прибережній захисній смузі, тому надання її у користування не відноситься до компетенції Головного управління Держземагентства у Житомирській області (а.с.8).

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

За правилами підпункту "б" частини 1 статті 58 Земельного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами.

Згідно з підпунктом "б" частини 2 статті 60 Земельного кодексу України прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною, зокрема для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів.

Представником суб'єкта владних повноважень не спростовано докази, надані стороною позивача, щодо статусу спірної земельної ділянки; розташування земельної ділянки біля гаражів ГО "Крошня", що запитується громадянами - учасниками АТО, за межами 50 метрової прибережної захисної смуги; нахилу поверхні у межах прибережної захисної смуги та на ділянці до відведення, до трьох градусів.

Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування розглядає клопотання щодо відведення земельної ділянки та як наслідок приймає відповідне рішення. Підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем у відповідності до статті 118 Земельного кодексу України замовлено графічні матеріали - схему, ситуаційний план, на якому чітко визначено бажане місце розташування земельної ділянки, що відповідає частині шостій статті 118 Земельного кодексу України, оскільки дозволяє суб'єкту владних повноважень встановити просторове розміщення ділянки, яку бажає отримати заявник.

Підстави відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, викладені відповідачем у спірному рішенні, не відносяться до переліку підстав, передбачених частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України, що свідчить про незаконність останнього.

Разом з цим, слід зазначити, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність. Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 10 грудня 2013 року (справа № 21-358а13).

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності від 06.09.2012 №5245-VI, який набрав чинності 01.01.2013, внесено зміни до статті 122 Земельного кодексу України в частині повноважень щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування.

Зокрема пунктом 4 статті 122 Земельного кодексу України встановлено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Наказом Держземагентства України від 28.02.2013 №72 "Про деякі питання реалізації повноважень з питань передачі земель сільськогосподарського призначення державної власності для всіх потреб" доведено до відома головних управлінь Держземагентства в областях, містах Києві та Севастополі і рекомендовано для використання в роботі Методичні рекомендації щодо порядку реалізації головними управліннями Держземагентства в областях, містах Києві та Севастополі, повноважень з передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування (на безконкурентних засадах) для всіх потреб.

У разі, якщо земельна ділянка передається у власність у межах норм безоплатної приватизації суб'єкту владних повноважень слід перевіряти:

- наявність викопіювання з кадастрової карти (плану) або інших графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, та документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства);

- відсутність передачі земельної ділянки безоплатно у власність відповідному громадянину по зазначеному виду використання;

- чи відносяться землі, за рахунок яких планується формування земельної ділянки, до земель сільськогосподарського призначення державної власності;

- відповідність бажаного місця розташування земельної ділянки схемі землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальної одиниці, проектам землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затвердженим у встановленому законом порядку;

- відповідність бажаного місця розташування земельної ділянки містобудівній документації (у разі її надання для містобудівних потреб);

- чи не порушуватиме бажане місце розташування земельної ділянки вимог раціональної організації території (шляхом створення черезсмужжя) та компактності землекористування (у разі розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки).

Відтак, Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області не довело правомірності відмови позивачу у видачі дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки, з чим погоджується колегія суддів та вважає висновок суду першої інстанції про задоволення позову вірним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на правильність прийнятого рішення, яке постановлене із дотриманням судом норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "04" листопада 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Ю.Бучик

судді: Є.В.Одемчук

С.М. Шевчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "18" січня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_6 АДРЕСА_2

3- відповідачу/відповідачам: Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області вул.Довженка,45,м.Житомир,10002

4 - представнику позивача ОСОБА_3, АДРЕСА_1, 10000

5-третій особі: Житомирська обласна державна адміністрація у особі управління екології та природних ресурсів - 10014, м. Житомир, вул. Театральна, 17/20

- ,