Справа № 172/1518/15-а
Суддя: Філіппов Є. Є.
Дата ухвалення: 2016-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 172/1518/15-а
Провадження № 2-а/172/36/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2016 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Філіппова Є.Є.

секретаря - Сергійчик Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Васильківському районі Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Васильківського районного суду Дніпропетровської області області із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Васильківському районі Дніпропетровської області про визнання неправомірними дій щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років та зобовязання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 11.09.1995 року він працює в органах прокуратури Дніпропетровської області.

Наказом прокурора Дніпропетровської області від 11.09.1995 № 763 його призначено на посаду стажиста на посаді помічника прокурора Саксаганського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

В подальшому, за період часу з вересня 1995 року він займав та по теперішній час займає прокурорську посаду в органах прокуратури Дніпропетровської області.

З 15.07.2015 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII, яким до гарантій незалежності прокурорів віднесене належне пенсійне забезпечення та визначені порядок та умови призначення такої пенсії.

Зокрема, у відповідності до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення про призначення пенсії, з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року, не менше 22 років вислуги, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років.

Зважаючи на наявність у нього необхідної вислуги, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів, на момент звернення до управління Пенсійного фонду України у Васильківському районі Дніпропетровської області, він 29.09.2015 звернувся до останнього із заявою про призначення пенсії за вислугу років у відповідності до Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року.

Проте, рішенням управління Пенсійного фонду України у Васильківському районі Дніпропетровської області від 07.10.2015 у призначенні йому пенсії відмовлено.

Серед підстав для відмови мені у призначенні пенсії за вислугою років стало те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII визначено у перехідних положеннях, що з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про прокуратуру» не підлягають призначенню.

Крім того, підставою відмови у призначенні пенсії стало те, що в дипломі про отримання вищої освіти та закінчення навчання в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого серії НОМЕР_1, виданого 29.06.1996 року, реєстраційний номер 321, прізвище вказано як «ОСОБА_1» замість правильного «ОСОБА_1» (у відповідності до паспорта серії НОМЕР_2, виданого Магдалинівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 15.10.1999 року).

Також з даного документу неможливо встановити за денною чи заочною формою навчання навчався в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого.

Вказане рішення управління Пенсійного фонду України у Васильківському районі Дніпропетровської області є протиправним, безпідставним та таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше:

-по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років;

-з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років 6 місяців;

-з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років;

-з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років 6 місяців;

-з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років.

Відповідно до ч. ч. 2 - 4 цієї ж статті, пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат на 60. Коригування зазначених виплат проводиться із застосуванням коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу та надбавок до нього. Посадовий оклад, надбавки за вислугу років під час призначення пенсії враховуються в розмірах за останньою займаною посадою прокурора, встановлених на момент виникнення права на перерахунок пенсії за вислугу років.

Згідно ч. 6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання.

При цьому, відповідно до ч. 8 цієї ж статті, право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров'я, у зв'язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв'язку із скороченням кількості прокурорів, у зв'язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.

Так, відповідно до ч. 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII,тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», пенсія, призначена відповідно до цієї статті, не виплачується.

При прийнятті Управлінням Пенсійного фонду України у Васильківському районі Дніпропетровської області рішення про відмову у призначенні пенсії, останнім не враховано, що на час прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, а також з 1 червня 2015 року до 15 липня 2015 року діяв Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ, яким регулювались питання пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих органів прокуратури України (ст. 50-1 Закону).

В подальшому, Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 1789-ХІІ втратив чинність з 15.07.2015 року, у зв'язку з набранням чинності нового Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, яким визначено та на сьогодні регулюються питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури України (стаття 86 Закону), та яким визначено спеціальний вид пенсійного забезпечення для працівників прокуратури України.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99 у справі щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) «надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті».

В рішеннях Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99 (у справі щодо права на пільги) та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 (у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій) вказано, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства. Зазначені висновки також узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постановах від 10 грудня 2013 року (справа №21-348а1) та від 17 грудня 2013 року (справа №21-445а13).

У рішенні Конституційного Суду України від 13 травня 2015 року у справі №1-9/2015 зазначено, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 1, частина перша, друга статті 8, частина друга статті 19 Конституції України). Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, передбачених законом (частина перша статті 46 Конституції України). В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України). За Конституцією України Кабінет Міністрів України забезпечує виконання Конституції та законів України, в тому числі у сфері соціального захисту (пункт 1,3 статті 116).

Будь які зміни до статті 86 вказаного Закону № 1697-VІI щодо відсутності (скасування) права працівників прокуратури України на звернення до державних органів Пенсійного фонду України на призначення пенсії за вислугу років законодавцем, Верховною Радою України, не внесені.

Положення цієї статті є чинними і дають право працівникам прокуратури України за наявності на день звернення з 01.10.2014 по 30.09.2015 вислуги років не менше 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років, звертатися до органів Пенсійного фонду України із заявами про призначення відповідної пенсії за вислугу років.

Отже, відповідач безпідставно не застосував до відносин між сторонами положення статті 86 нового Закону України «Про прокуратуру», що набрав чинності 15.07.2015, і на який не може поширюватись дія Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ.

Щодо іншої підстави для відмови у призначенні мені пенсії, а саме відсутності підтвердження того, що він навчався в Національній юридичній академії України ім. Ярослава Мудрого за спеціальністю «Правознавство» саме за денною формою навчання та належності йому - ОСОБА_1 диплому серії НОМЕР_1 від 29.06.1996, зазначає наступне.

Відповідно до архівної довідки від 10.12.2015 № Л-867/736, наказом № 113-С від 05.08.1991 він був зарахований на денний факультет № 4 (юстиції) Української юридичної академії з 01.09.1991 (перейменована на Українську державну юридичну академію, Національну юридичну академію України, в останнє у Національний юридичний університет імені Ярослава Мудрого).

В подальшому, по закінченню навчання, наказом № 96-С від 29.06.1996 був відрахований з Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого у зв'язку з закінченням навчання та отримання повної вищої освіти за спеціальністю «Правознавство» та здобуттям кваліфікації юриста.

Йому було видано диплом спеціаліста серії НОМЕР_1, реєстраційний номер 321, в якому моє прізвище вказано як «ОСОБА_1» замість правильного «ОСОБА_1» (у відповідності до паспорта серії НОМЕР_2, виданого Магдалинівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 15.10.1999 року).

Тому, він був вимушений звернутися до суду в порядку окремого провадження про встановлення факту належності мені - ОСОБА_1, диплому спеціаліста серії НОМЕР_1, реєстраційний номер 321, виданого 29.06.1996 Національною юридичною академією України імені Ярослава Мудрого.

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 04.12.2015 у справі № 172/1418/15, встановлено факт належності диплому про вищу освіту серії НОМЕР_1, реєстраційний номер 321, виданого 29 червня 1996 року Національною юридичною академією України імені Ярослава Мудрого на ім'я «ОСОБА_1». Рішення набрало законної сили та не оскаржувалось.

Отже, у відповідності до ч. 6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII, на момент звернення до управління Пенсійного фонду України у Васильківському районі Дніпропетровської області за призначенням йому пенсії за вислугу років, він мав необхідну вислугу років (22 роки, 5 місяців та 12 днів), до якої зараховується:

- стаж роботи в органах прокуратури 20 років на посадах, визначених ст. 15 Закону України «Про прокуратуру» (підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_3);

-навчання за спеціальністю «Правознавство» на денній формі в Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого - з 05.08.1991 по 29.06.1996 (відповідно до абзацу 6 ч. 6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» до вислуги років, що дає право на пенсію зараховується військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання, тобто 2 роки, 5 місяців та 12 днів).

З огляду на викладене, управлінням Пенсійного фонду України у Васильківському районі Дніпропетровської області, рішенням від 07.10.2015, йомубуло неправомірно відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років у відповідності до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII, а тому воно підлягає скасуванню в судовому порядку.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. До початку розгляду подав заяву про розгляд адміністративного позову у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача Мальована Н.С. позовні вимоги не визнала, надала заперечення, де зазначила, що 29.09.2015 року ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України у Васильківському районі Дніпропетровської області із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років у відповідності до ст.86 ЗУ «Про прокуратуру», однак управлінням Пенсійного фонду України у Васильківському районі Дніпропетровської області йому відмовлено у призначенні даного виду пенсії, оскільки згідно п.5 «;Прикінцевих положень» ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VІІІ зазначено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. У зв'язку з даним положенням закону, пенсії, щодо осіб, що підпадають під дію вказаних законів з 01.06.2015 року не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються. З червня 2015 року пенсії народним депутатам, міністрам, суддям, прокурорам, митникам, податківцям та іншим чиновникам будуть призначатися відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Просить відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтований та підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до вимог ч.2 ст.99 КАС України для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року який набрав чинності та вступив в дію з 15 липня 2015 року гарантії незалежності прокурорів забезпечуються належним матеріальним, соціальним та пенсійним забезпеченням. Частиною 5 цієї статті передбачено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, інші державні органи, їх посадові та службові особи, а також фізичні та юридичні особи і їх об'єднання зобов'язані поважати незалежність прокурора ті утримуватися від здійснення у будь-якій формі впливу на прокурора з метою перешкоджанні виконанню службових обов'язків або прийняття ним незаконного рішення.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року передбачено право прокурора на пенсію за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення з 01.10.2014 року по 30.09.2015 року вислуги років не менше 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років.

Згідно ч. 6 вказаної статті до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Судом встановлено, що 29.09.2015 року позивач ОСОБА_1 відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», який набув чинності 15.07.2015 року, звернувся до управління Пенсійного фонду України у Васильківському районі Дніпропетровської області з заявою про призначення пенсії за вислугу років, що підтверджується копією заяви.

З копії трудової книжки серії НОМЕР_3 виданої на ім'я ОСОБА_1, вбачається, що позивач Навчався в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого; 11.09.1995 року був призначений стажистом на посаді помічника прокурора Саксаганського району м. Кривого Рогу; 22.03.1996 року переведений стажистом на посаді помічника прокурора Магдалинівського району; 20.08.1996 року призначений помічником прокурора Магдалинівського району; 22.01.1998 року призначений на посаду прокурора відділу нагляду за додержанням законів спецпідрозділами по боротьбі з організованою злочинністю прокуратури Дніпропетровської області; 12.02.1999 року призначений прокурором Межівського району Дніпропетровської області строком на п'ять років; 08.02.2002 року призначений прокурором м. Нікополя Дніпропетровської області строком на п'ять років; 24.12.2003 року звільнений з посади за власним бажанням; 25.12.2003 року призначений помічником прокурора м. Нікополя; 30.07.2004 року призначений заступником прокурора м. Марганця; 06.01.2005 року призначений прокурором Царичанського району Дніпропетровської області строком на п'ять років; 15.12.2009 року ппризначений прокурором Царичанського району Дніпропетровської області строком на п'ять років; 08.02.2011 року прийняв присягу працівника прокуратури; 30.10.2014 року призначений прокурором Васильківського району Дніпропетровської області строком на п'ять років.

Відповідно до архівної довідки від 10.12.2015 № Л-867/736, наказом № 113-С від 05.08.1991 ОСОБА_1 був зарахований на денний факультет № 4 (юстиції) Української юридичної академії з 01.09.1991 (перейменована на Українську державну юридичну академію, Національну юридичну академію України, в останнє у Національний юридичний університет імені Ярослава Мудрого).

В подальшому, по закінченню навчання, наказом № 96-С від 29.06.1996 ОСОБА_1 був відрахований з Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого у зв'язку з закінченням навчання та отримання повної вищої освіти за спеціальністю «Правознавство» та здобуттям кваліфікації юриста і йому було видано диплом спеціаліста серії НОМЕР_1, реєстраційний № 321.

Судом встановлено, що стаж роботи позивача станом на день звернення 29.09.2015 року до управління Пенсійного фонду України у Васильківському районі Дніпропетровської області із заявою про призначення пенсії за вислугою років становить 22 роки 5 місяців 12 днів стажу, з яких: 20 років робота на посадах визначених ст..15 ЗУ «Про прокуратуру»; 2 роки 5 місяців 12 днів половина строку навчання у вищому навчальному закладі. Однак, у призначенні пенсії за вислугу років позивачу було відмовлено з тих підстав, що згідно з п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII відповідно до якого у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру», що підтверджується копією рішення комісії.

На час прийняття вищезазначеного Закону № 213-VIII від 02.03.2015 та з 1 червня 2015 року до 15 липня 2015 року діяв Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ, яким регулювались питання пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих органів прокуратури України (ст. 50-1). Саме за нормами цього закону не можливо було призначати «спеціальну» пенсію і вона мала призначатися «на загальних підставах».

Проте, з 15 липня 2015 року введено в дію новий Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, яким на сьогоднішній день регулюються питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури України (ст. 86).

Будь які зміни до статті 86 вказаного Закону № 1697-VII щодо відсутності права працівників прокуратури України на звернення до державних органів Пенсійного фонду України на призначення пенсії за вислугу років законодавцем, Верховною Радою України, на сьогоднішній день не внесено та не прийнято.

Отже, положення цієї статті є чинними і дають право працівникам прокуратури України, за наявності на день звернення з 01.10.2014 року по 30.09.2015 року вислуги років не менше 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років звертатися до органів Пенсійного фонду України про призначення відповідної пенсії за вислугу років.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізаціє права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції Україниперебувають на службі у військових формуваннях правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій гарантій).

У рішенні Конституційного Суду України від 13 травня 2015 року справа №1-9/2015 зазначено, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцією та законами України (стаття 1, частина перша, друга статті 8, частина друга статті 19 Конституції України). Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, передбачених законом (частина перша статті 46 Конституції України). В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України). За Конституцією України Кабінет Міністрів України забезпечує виконання Конституції та законів України, в тому числі у сфері соціального захисту (пункт 1,3 статті 116).

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужене шляхом внесення змін до законодавства.

Суд не може взяти до уваги доводи відповідача, що з 01.06.2015 року згідно пункту 5 прикінцевих Положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року (далі закону №213) у зв'язку з неприйняттям закону про призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру», «;Про державну службу», «;Про судоустрій та статус суддів», «;Про статус народного депутата України», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про судову експертизу», «;Про національний банк України», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, втратили чинність.

При цьому, судом береться до уваги, що на момент прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII та дії зазначених в ньому прикінцевих Положень, в Україні діяв Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, який з 15.07.2015 року втратив свою чинність і з цього дня вступив в дію інший однопредметнийЗакон України «Про прокуратуру». Отже, Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 не міг встановлювати чи вносити зміни до Закону України «Про прокуратуру», який вступив в дію тільки з 15.07.2015 року.

Таким чином, відповідач, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за вислугу років безпідставно, всупереч вимогам ст.58 Конституції України поширює дію старого Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» на новий Закон України «Про прокуратуру», який набрав чинності 15 липня 2015 року, не зважаючи на те, що жодної прямої вказівки про надання зворотної дії в часі цьому закону не передбачено.

Крім того, Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року в частині регулювання питань пенсійного забезпечення працівників прокуратури України є спеціальний законом, та на сьогоднішній день повинен застосовуватися органами Пенсійного фонду України при призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 цього Закону за наявності на день звернення з 01.10.2014 року по 30.09.2015 року вислуги років не менше 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років, і введений в дію після прийнятого Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року.

Відповідно до ч.1 ст.83 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку.

Виходячи із вищевикладеного, у судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 працює в органах прокуратури, на час звернення станом на 29 вересня 2015 року має загальний стаж роботи 22 роки 5 місяців 12 днів, у тому числі 20 років стаж роботи на прокурорських посадах. На час звернення до управління Пенсійного фонду України у Васильківському районі Дніпропетровської області із заявою про призначення пенсії за вислугу років і по даний час редакція ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014, який набув чинності 15.07.2015 року, згідно якої передбачені умови та порядок пенсійного забезпечення працівників прокуратури не змінювалися, таким чином, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а саме необхідно визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України у Васильківському районі Дніпропетровської області в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугою років у відповідності до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Вижницькому районі Чернівецької області зарахувати до стажк роботи що дає право на пенсію за вислугу років пловину строку навчання та зобов'язати призначити ОСОБА_1, пенсію за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року саме з дня звернення до управління Пенсійного фонду України у Васильківському районі із заявою про призначення пенсії, а саме, з 29 вересня 2015 року.

Відповідно до ст.94 КАС України, з відповідача управління Пенісйного фонду України у Васильківському районі Дніпропетровської області підлягає стягненню на користь позивача, сплачений судовий збір в сумі 487,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

На підставі викладеного та керуючись ст.19, 22 Конституції України, ст. ст. 16, 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, ст.ст. 6, 8-9, 70-71, 86, 94, 104, 158-163, 167 КАС України, Суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Васильківському районі Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України у Васильківському районі Дніпропетровської області в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугою років у відповідності до ч.1 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Васильківському районі Дніпропетровської області зарахувати до cтажу роботи ОСОБА_1, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ч.1ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, половину строку навчання в Національній юридичній академії ім. Ярослава Мудрого з 05.08.1991 року по 29.06.1996 року, тобто 2 роки 5 місяців та 12 днів.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Васильківському районі Дніпропетровської області призначити з 29 вересня 2015 року ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до ч.1 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України у Васильківському районі Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 487 гривень 20 копійок.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Васильківський районний суд Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо судом у відповідності до частини 3 статті 160 КАС України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, а також в разі прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений 15 січня 2015 року.

Суддя: