Справа № 2а-175/5178/13-а(6а-175/3/15а)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2016-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 рокусправа № 2а-175/5178/13-а(6а-175/3/15а)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чередниченко В.Є.

суддів: Коршуна А.О. Панченко О.М.

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2015 року у справі № 6а-175/3/15-а за поданням старшого державного виконавця управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області в особі відділу примусового виконання рішень Макарової Ю.В. про зміну чи встановлення способу і порядку виконання постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2014 року у справі №2а-175/5178/13-а,-

ВСТАНОВИВ :

Старший державний виконавець управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області в особі відділу примусового виконання рішень 06 квітня 2015 року звернувся до суду з поданням про зміну чи встановлення способу і порядку виконання постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2014 року у справі №2а-175/5178/13-а, в якому просив змінити спосіб і порядок виконання цього судового рішення із зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської РДА Дніпропетровської області на стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської РДА Дніпропетровської області за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 коштівза здійсненим перерахунком в сумі 7456,47 грн.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2015 року у задоволенні подання старшого державного виконавця управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області в особі відділу примусового виконання рішень Макарової Ю.В. про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення - відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що вимоги подання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2014 року у справі №2а-175/5178/13-а із зобов'язання на стягнення по суті є іншою позовною вимогою, яка не була предметом розгляду в суді першої інстанції.

ОСОБА_1, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції звернулась до суду з апеляційною скаргою, згідно з якою просить її скасувати та задовольнити подання. Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що боржником на теперішній час рішення суду в частині виплати перерахованої суми самостійно не виконано, а лише здійснено перерахунок недоплаченої допомоги.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.10.2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровського району Дніпропетровської області про визнання дій та зобов'язання здійснити певні дії.

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2014 року позов задоволено частково.

Суд, визнав неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської районної державної адміністрації щодо нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, але не більш ніж за період дії ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» з 23.04.2013 року. Зобов'язав Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської районної державної адміністрації здійснити перерахунок та забезпечити виплату на користь ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом на момент виплати, починаючи з 23.04.2013 року по дату розгляду справи, з урахуванням виплачених сум.

Стаття 124 Конституції України та стаття 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 лютого 2015 року державний виконавець ВДВС виніс постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржнику надав строк на самостійне виконання рішення суду, проте на час звернення ВДВС до суду управління ПСЗН рішення суду не виконує. Зазначений виконавчий документ не може бути скерований до органу Державної казначейської служби України для виконання в порядку гарантії держави щодо виконання судових рішень у зв'язку з тим, що рішення прийнято про зобов'язання вчинити дії, а не про стягнення коштів.

Встановлені судами обставини не дають підстав для висновку про неможливість виконання судового рішення, що відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України було б підставою для зміни способу і порядку його виконання, адже виплата нарахованих сум соціальної допомоги буде здійснена управлінням ПСЗН після надходження відповідних сум із державного бюджету.

Доводи ВДВС на неможливість виконання рішення суду зобов'язального характеру щодо проведення соціальних виплат у зв'язку з відсутністю такого виду рішень у визначеному статтею 2 Закону України від 5 червня 2012 року № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» переліку рішень, виконання яких гарантовано державою, є необґрунтованими, оскільки з огляду на положення статті 124 Конституції України та статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України постанови в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України незалежно від обраного судом способу захисту порушеного права позивача (зобов'язання відповідача вчинити певні дії чи стягнення з нього коштів).

У справі, що розглядається, суд для відновлення права ОСОБА_1 на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, прийняв постанову про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської районної державної адміністрації здійснити перерахунок та забезпечити виплату на користь ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Розрахунок суми належної позивачу соціальної допомоги за спірний період судами не здійснювався, а тому, змінивши спосіб виконання такої постанови із зобов'язання виплатити зазначену допомогу на стягнення конкретної суми цієї допомоги, суд змінив би постанову по суті, вийшовши при цьому за межі позовних вимог та вирішивши питання, що не були предметом дослідження судами всіх інстанцій при розгляді справи, що є недопустимим.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що зміна на підставі статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права. Отже, зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов'язання управління ПСЗН здійснити виплату із зобов'язання на стягнення такої виплати є незаконною.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року (№ 21-394а14).

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому ухвалу суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 200, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2015 року у справі № 6а-175/3/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко