Справа № 22-а-21220/11
Суддя: Барильська А.П.
Дата ухвалення: 2011-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Категорія 10.3.3 ( 4 ) ОСОБА_1
Доповідач Барильська А.П.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 квітня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.

суддів: Карнаух В.В.,Ляховської І.Є.

при секретарі: Бадалян Н.О.

за участю: позивача : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради м.Кривого Рогу на постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 листопада 2009 року за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради м.Кривого Рогу про визнання неправомірними дій щодо нарахувань та виплати державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, стягнення недоплаченої суми допомоги, -

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2009 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради м.Кривого Рогу (наділі УПСЗН) про визнання неправомірними дій щодо нарахувань та виплати державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, стягнення недоплаченої суми допомоги. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що з вересня 2007р. вона перебуває на обліку у відповідача й отримує від нього щомісячну державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в меншому розмірі, ніж передбачено ст. 15 Закону України Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми».

Просила суд визнати неправомірними дії відповідача по ненарахуванню та невиплаті їй державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; стягнути з відповідача на її користь різницю недоплаченої суми державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за вказаний період в сумі 1462,12 грн.

Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 листопада 2009 року позовні вимоги ОСОБА_2 до УПСЗН, задоволено частково. Визнано дії УПСЗН протиправним щодо нарахування, призначення та виплати ОСОБА_2 щомісячної державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 06 вересня 2007 року по 31 грудня 2007 року протиправними.

Зобов'язано УПСЗН донарахувати та виплатити ОСОБА_2 недоотриману нею у період з 06 вересня 2007 року по 31 грудня 2007 року державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 1384,99 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач УПСЗН ставить питання про скасування постанови суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та ухвалення нової постанови про відмову в задоволенні позову в цій частині, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, судом першої інстанції не враховано, що відповідач, як розпорядник бюджетних коштів, проводив позивачу виплату такої допомоги у межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом на рік, при цьому кошти на виплату допомоги у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, починаючи з 09.07.2007 року, в нього відсутні, й оскільки законодавчо це питання не врегульовано, то він не є належним відповідачем по справі. Крім того, позивачем не надано доказів в підтвердження поважності причин пропуску нею строку звернення до суду з позовом.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами законність та обґрунтованість постанови суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 у звязку з народженням сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в УПСЗН та отримує щомісячно соціальну державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання протиправними дій УПСЗН щодо нарахування, призначення та виплати щомісячної державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 06 вересня 2007 року по 31 грудня 2007 року та зобовязуючи відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача недоотриману нею за цей період суму допомоги в розмірі 1384,99 грн., суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем за вказаний період здійснювалась виплата допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в заниженому розмірі, ніж передбачено ст. 15 Закону України Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми».

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем оскаржується встановлене судом право позивача на отримання державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 06.09.2007 року по 31.12.2007 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» в редакції до 01.01.2008р., допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», допомога виплачується щомісяця з дня призначення допомоги по день досягнення дитиною трьох років.

Пунктом 14 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», який набрав чинності 01.01.2007 року, дію ч. 1 ст. 15 Закону України та п.3 розділу VIII «Прикінцеві положення» «Про державну допомогу сімям з дітьми» зупинено на 2007 рік та правовідносини врегульовані абз. 3 ч.2 ст. 56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», відповідно до якого допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку визначається як різниця між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 положення абз. 3 ч. 2 ст. 56, та п. 14 ст. 71 втратили чинність, як такі, що визнані неконституційними, у звязку з чим було поновлено дію ст. 1 ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» в редакції до 01.01.2008р.

Згідно ст. 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлюється з 01 квітня 2007 року - у розмірі 463 грн., з 01 жовтня 2007 року - у розмірі 470 грн.

Однак, УПСЗН, продовжуючи застосовувати приписи абз. 3 ч.2 ст. 56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», нараховувало та виплачувало позивачу допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з липня по грудень 2007 року у наступних розмірах, а саме: вересень- 87.38 грн., жовтень 2007р. 104,85 грн., листопад-107,73 грн., грудень 110,88 грн. що підтверджується довідкою наданою відповідачем (а.с.8).

Приймаючи до уваги викладене, суд першої інстанції правильно визначив, що саме з 06.09.2007 року по 31.12.2007 року - до кінця поточного року, дії відповідача щодо несвоєчасного перерахунку та виплати позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, передбаченому ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», слід визнати протиправними.

Доводи апеляційної скарги УПСЗН відносно того, що воно є неналежним відповідачем у справі, є безпідставними, оскільки відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 32 від 16.01.2007 року, з квітня 2007 року допомога по догляду за дитиною застрахованим особам призначається і виплачується органами праці і соціального захисту населення за місцем проживання застрахованої особи. Отже, УПСЗН виконкому Жовтневої районної у місті ради є належним відповідачем у справі.

Однак, вирішуючи питання щодо поновлення позивачу ОСОБА_2 пропущеного строку звернення до адміністративного суду, суд першої інстанції посилаючись на те, що оскільки обовязок донарахування позивачу недоплаченої допомоги покладено саме на відповідача без подання будь яких заяв , дійшов помилкового висновку про те, що процесуальний строк не пропущено.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду з наступних підстав.

Відповідно до ст. 99 КАС України в діючій на той час редакції, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, ст. 100 КАС України в діючій на той час редакції, передбачено, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна зі сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до суду з адміністративним позовом 03.08.2009 року (а.с. 2), тобто з пропуском строку, встановленого ст. 99 КАС України відносно її вимог про визнання дій та бездіяльності відповідача протиправною щодо нарахування та виплати їй державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та зобовязання здійснити перерахунок та виплатити на її користь зазначені виплати за 2007 рік.

Пропущений строк звернення до суду позивач поновити не просила, а відповідач в запереченнях на позов просив застосувати наслідки такого пропуску (а.с. 18,19).

Однак суд першої інстанції не врахував вищенаведеного й не застосував положень ст.ст. 99, 100 КАС України, дійшовши помилкового висновку про те, що позивач має право на задоволення позову в цій частині.

За таких обставин колегія суддів вважає, що постанова суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2. підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови , відповідно до п.4 ч.1 ст.102 КАС України, про відмову в задоволенні позовних вимог.

В іншій частині постанова суду не оскаржена.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 207 КАС України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради м. Кривого Рогу задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 листопада 2009 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та ухвалити нову постанову про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Жовтневої районної міста ради м.Кривого Рогу про визнання протиправною бездіяльність відповідача , щодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в період з 06 вересня 2007 року по 31 грудня 2007 року; зобовязання Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради м. Кривого Рогу нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_2 суму допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років за період з 06 вересня 2007 року по 31 грудня 2007 року у розмірі 1384,99 грн. відмовити.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі.

Повний текст постанови виготовлено 12 квітня 2011 року.

Головуючий:

Судді: