Справа № 806/5096/15
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2016-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Нагірняк М.Ф.
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
ПОСТАНОВА

іменем України

"21" січня 2016 р. Справа № 806/5096/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шидловського В.Б.

суддів: Євпак В.В.

Капустинського М.М.,

при секретарі Гунько Л.В. ,

за участю сторін:

представника позивача: ОСОБА_3

представника відповідача: Захарко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "03" грудня 2015 р. у справі за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування наказу ,-

ВСТАНОВИВ:

03 листопада 2015 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 звернувся з позовом до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправним та скасування наказу від 30.10.2015 року № 652 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 03.12.2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказану постанову та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_5, Позивач по справі, як платник податків, перебуває на податковому обліку в Житомирській ОДПІ з 31.05.2006 року і є платником акцизного податку.

Позивачем до Житомирської ОДПІ були подані податкові декларації з акцизного податку за березень, квітень, травень і червень 2015року, в яких відображено вартість підакцизних товарів (нафтопродуктів), що реалізовані у звітному періоді (місяці) у роздрібній торгівельній мережі, в тому числі вартість таких товарів, що реалізовані для комерційного використання.

Як зазначено в додатках 6 до податкових деклараціях з акцизного податку Позивачем у роздрібній торгівельній мережі були реалізовані:

- за березень 2015 року бензини моторні вартістю 301 139,04 грн., інші нафтопродукти вартістю 834 596,20 грн. та скраплений газ вартістю 28 536,60 грн.;

- за квітень 2015 року бензини моторні вартістю 287 330,32 грн., інші нафтопродукти вартістю 812 776,41 грн. та скраплений газ вартістю 20 369,96 грн.;

- за травень 2015 року бензини моторні вартістю 291 127,63 грн., інші нафтопродукти вартістю 594 038,31 грн. та скраплений газ вартістю 14 937,56 грн.;

- за червень 2015року бензини моторні вартістю 282 204,28 грн., інші нафтопродукти вартістю 687 629,29 грн. та скраплений газ вартістю 19 422,70 грн.

Разом з тим, Позивачем в перелічених раніше додатках 6 до податкових декларацій зазначено, що в силу реалізації значної кількості таких підакцизних товарів для подальшого комерційного використання, акцизний податок був нарахований лише з частини вартості таких підакцизних товарів, що сумарно складає менше 40% від загальної вартості цих товарів.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуваний наказ від 30.10.2015 року № 652 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки винесений Житомирською ОДПІ відповідно до вимог чинного законодавства, в межах повноважень та із врахуванням всіх обставин, що мали значення для його прийняття.

Підставою для видання цього наказу слугувала отримана податкова інформація про можливі порушення платником податків податкового законодавства та ненадання платником податків відповідних пояснень та конкретних запитуваних документів на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Сторонами не заперечується, що позивач, здійснюючи продаж нафтопродуктів через АЗС, являється платником акцизного податку.

Однак, через АЗС здійснювався продаж як кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання, так і юридичним особам згідно укладених договорів для комерційного використання.

Відповідно п.213.1.9 ст.213 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування є лише операції з "реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів".

Термін "реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів" стандартизовано в пп.14.1.212 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України як продаж товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу, безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

Враховуючи, що змістом п.2.6 кожного із укладених договорів із покупцями-юридичними особами підтверджується, що виданий товар використовується для комерційних потреб, тому слід вважати, що позивач правомірно відображав в гр.4 додатку 6 Декларації акцизного податку за березень, квітень, травень, червень 2015 року вартість підакцизних товарів, що реалізовані у роздрібній торговельній мережі для комерційного використання, тобто не враховував при обчисленні акцизного податку.

Так як згідно із п.213.1.9 ст.213 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування є лише операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, то в самому змісті додатку 6 в графі 5 "вартість підакцизних товарів до оподаткування" передбачено виключення обсягів реалізації товарів для комерційного використання при розрахунку зобов'язань.

Таким чином, норми податкового законодавства не передбачають визначати акцизний податок від вартості підакцизних товарів, що реалізовані у роздрібній торговельній мережі покупцям для їх подальшого комерційного використання.

Займаючи протилежну позицію та вважаючи, що визначати акцизний податок потрібно від вартості всіх реалізованих підакцизних товарів (і комерційного, і некомерційного використання), відповідачем було направлено запит вих. № 1366/П/06-25-21 від 13.08.2015 року щодо надання документів для підтвердження сум вартості реалізованих нафтопродуктів для комерційного використання, що задекларовані в р.4, дод.6 декларації акцизного податку за березень, квітень, травень, червень 2015 року.

На вказаний запит позивачем 31.08.2015 року була надана відповідь із поясненнями та додані договори із покупцями, видаткові накладні для підтвердження сум вартості реалізованих нафтопродуктів для комерційного використання, що задекларовані в р.4, дод.6 декларації акцизного податку за березень, квітень, травень, червень 2015 року.

Однак згідно з наказом Житомирської ОДПІ №652 від 30.10.2015 року було призначено проведення позапланової документальної виїзної перевірки позивача в зв'язку з ненаданням ним в повному обсязі документального підтвердження та пояснень з приводу сум вартості реалізованих нафтопродуктів для комерційного використання.

Позивач звернувся до суду із вимогою про визнання протиправним та скасування наказу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції від 30.10.2015 року № 652.

Мотивуючи відмову у задоволенні позивних вимог, суд першої інстанції прийшов до таких висновків:

- на обов'язковий письмовий запит податкового органу Позивачем були надані лише частина витребовуваних документів, а саме - копії договорів Позивача з іншими суб"єктами господарювання щодо поставки нафтопродуктів та видаткові накладні про їх передачу;

- позивачем не було надано цілий ряд інших документів, а саме: копії розрахункових документів (чеків), податкових накладних, копій розрахункових документів із застосуванням розрахунків талонами, платіжними картками, відомостями на відпуск нафтопродуктів;

- позивачем не було надано податковому органу жодних пояснень з цього приводу.

Колегія суддів вважає, що такі висновки є помилковими.

Висновок суду про ненадання жодних пояснень спростовується наявною в справі копією листа позивача від 31.08.2015 року із відміткою податкового органу про його отримання (а.с.12).

Змістом листа підтверджується надання позивачем пояснення.

Так у листі-відповіді вказано, що "На Ваш письмовий запит від 13.08.2015 року №1366/П/06-25-21 надаю відповідну інформацію про обсяги реалізації для комерційного використання нафтопродуктів рядок 4 додаток 3 Податкової декларації з акцизного податку. А також повідомляю, що згідно ст.42 Господарського кодексу України підприємництво - це господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання з метою отримання прибутку. Таким чином будь-яке підприємство придбаває нафтопродукти для їх комерційного використання у своїй господарській діяльності. Тому враховуючи викладене надаю документи для підтвердження сум вартості реалізованих нафтопродуктів для комерційного використання. Додаток додається на 181 (сто вісімдесят одному) аркуші."

Законодавство не містить встановленої форми подання пояснень, тому їх подання у формі окремого листа та викладу за довільною формою відповідає законодавчим вимогам.

Отже, висновок суду про ненадання жодних пояснень спростовується наявним у справі належним доказом - копією листа 31.08.2015 року.

Щодо ненадання цілого ряду інших документів, а саме: копії розрахункових документів (чеків), податкових накладних, копій розрахункових документів із застосуванням розрахунків талонами, платіжними картками, відомостями на відпуск нафтопродуктів.

Судом встановлено, що позивачем дійсно не були подані податкові накладні, контрольна стрічка із розрахунковими документами (фіскальними чеками) через те, що такі документи до моменту отримання запиту вже були подані фіскальному органу в електронній формі.

Відповідно до п.7 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", суб'єкти господарювання, які використовують реєстратори розрахункових операцій (крім електронних таксометрів, автоматів з продажу товарів (послуг) та реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для обліку та реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти) повинні подавати до органів державної податкової служби по дротових або бездротових каналах зв'язку електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам'яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам'яті модемів, які до них приєднані.

Зі змісту п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України слідує, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, адміністрування якого здійснюється Державною фіскальною службою.

Пунктом 2 Постанови Кабміну «Про затвердження Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом» від 27 грудня 2010 року N 1245 (далі Порядок № 1245) визначено, що податкова інформація надається органам державної податкової служби періодично або за окремим письмовим запитом таких органів у безоплатному порядку.

Згідно п.11 Порядку № 1245 перед тим, як направити запит, орган державної податкової служби перевіряє: наявність законодавчих підстав для отримання податкової інформації; наявність інформації в системі органів державної податкової служби; відсутність підстав для періодичного подання зазначеної інформації відповідно до цього Порядку.

Таким чином Порядок № 1245 передбачає дві форми надання податкової інформації, які є взаємовиключаючими - або періодично або за окремим письмовим запитом, саме тому платники податку позбавлені обов'язку надання податковому органу інформації, яка вже була поданою у зв'язку із необхідністю її періодичного подання та відповідно є в системі органів державної податкової служби.

Враховуючи факт наявності в розпорядженні відповідача повної періодичної інформації щодо розрахункових документів (фіскальних чеків) та податкових накладних, то вказані документи до відповіді позивача на запит податкового органу вих. № 1366/П/06-25-21 від 13.08.2015 року недодавались правомірно.

Посилання суду першої інстанції на ч.4 п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України, як норму, згідно якої документи в електронній формі використовуються виключно для проведення електронної перевірки, є безпідставним. Змістом цієї норми по-перше, не підтверджується така "виключність", а по-друге, в ній не міститься заборона на використання таких документів для інших цілей.

Відповідно до пп.78.1.1. ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється у випадку коли за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Отже, документальна позапланова перевірка може бути проведена на підставі наказу керівника органу державної податкової служби та за наявності підстав для її проведення, тобто наказ про проведення документальної позапланової виїзної перевірки приймається після встановлення наявності підстав для проведення такої перевірки.

Пунктом 81.1. ст.81 ПК України встановлено, що посадові особи органу державної податкової служби мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом.

Враховуючи, шо позивач надав на запит відповідача пояснення та копії документів, то посилання відповідача в оскаржуваному наказі, як підставу на: "ненадання в повному обсязі" - прямо суперечить вимогам пп. 78.1.1. ст.78 ПК України.

Колегія суддів вважає, що однією із обов'язкових складових для призначення та проведення такої документальної позапланової виїзної перевірки є ненадання таким платником податків пояснень та документального підтвердження на письмовий запит органу державної податкової служби. Неповне надання таких пояснень не є підставою для призначення та проведення такої перевірки. Податковий орган, вважаючи, що позивач не надав повної інформації у якійсь частині, не повідомив про це суб"єкт підприємницької діяльності та не був позбавлений відповідно до вимог закону звернутись із запитом до позивача про надання інформації саме в цій частині.

Таким чином, в результаті надання позивачем пояснень та документального підтвердження на письмовий запит відповідача, у останнього було відсутнє право на проведення позапланової виїзної перевірки на підставі пп.78.1.1. ст.78 ПК України.

З урахуванням зазначених обставин оскаржувана постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 задовольнити.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "03" грудня 2015 р. скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ № 652 від 30.10.2015 року про проведення документальної позапланової перевірки, виданий Житомирською об"єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Житомирській області.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: В.В. Євпак

М.М. Капустинський

Повний текст cудового рішення виготовлено "21" січня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Фізична особа - підприємець ОСОБА_5 АДРЕСА_1,10000

представник позивача: ОСОБА_3 , АДРЕСА_2

3- відповідачу/відповідачам: Житомирська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Житомирській області м-н Перемоги,2,м.Житомир,10014

- ,