Справа № 802/16/15-а
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2016-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/16/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Комар П.А.

Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

20 січня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Курка О. П. Полотнянка Ю.П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представників позивача - Арустамян А.Е., Лермана П.С.,

представника відповідача - Кіся Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Немирівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Веселка Л" до Немирівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним і скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

відповідно до постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду І інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Під час судового засідання представники позивача заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити рішення суду І інстанції без змін.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено з матеріалів справи, на підставі наказу від 14 листопада 2014 року №457 Немирівською ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій області, згідно з п.п. 75.1.2 п.75.1 ст. 75, п.п. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України та на виконання вимог постанови про призначення документальної позапланової перевірки від 29 жовтня 2014 року, виданої в.о. слідчого СУ УМВС України у Вінницькій області майора міліції Семенюк О.А. проведена позапланова виїзна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю "Веселка Л" з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства при проведенні фінансово - господарських операцій з наступними контрагентами: ПП "ПВВ", ПП "ІТ Сервіс", ПП "Меганом", ТОВ "Зорг" за період з 01 січня 2011 року по 18 листопада 2014 року.

За результатами проведеної перевірки Немирівською ОДПІ складено акт перевірки № 95/22-00-20/05523197 від 04 грудня 2014р. в якому зафіксовані наступні порушення:

1. п. 5.1, п. 5.2 ст. 5 Закону України від 28 грудня 1994 року №334/94-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств", п. 138.2, 138.8 ст. 138, п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 151.1 ст. 151 Розділу ІІІ, пункту б ст. 17 підрозділу 4 розділу 20 Податкового кодексу України в результаті чого ТОВ "Веселка Л" занижено податок на прибуток за період, що перевірявся всього у сумі 15729 грн., у т.ч.:

- за 4 квартал 2012р. в сумі 3317 грн.;

- за 2013р. в сумі 12412 грн.

2. п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 39591 грн., в т.ч.:

- за лютий 2011р. в сумі - 6535 грн.;

- за березень 2011р. в сумі - 4011 грн.;

- за березень 2012р. в сумі - 2380 грн.;

- за квітень 2012р. в сумі - 1540 грн.;

- за липень 2012р. в сумі - 4388 грн.;

- за вересень 2012р. в сумі - 4513 грн.;

- за листопад 2012р. в сумі - 1656 грн.;

- за грудень 2012р. в сумі - 1504 грн.;

- за січень 2013р. в сумі - 1028 грн.;

- за квітень 2013р. в сумі - 5610 грн.;

- за липень 2013р. в сумі 1279 грн.;

- серпень 2013р. в сумі - 2732 грн.;

- за жовтень 2013р. в сумі 2415 грн.

На підставі викладених в акті перевірки даних встановлено, що в період який перевірявся, позивачем укладені наступні договори:

- з ПП "ІТ-Сервіс" укладено договір поставки № 17 від 12 січня 2011 року, на виконання якого позивачу поставлено логотипи "ARCELORMITTAL", маркіровки "Шеврон", етикетки 40х40 мм Нейлон та виписано податкові накладні;

- з ПП "Меганом" укладено договір купівлі - продажу товарів і послуг від 17 листопада 2012 року №651, на виконання умов якого позивачу поставлено логотипи "КЗРК", етикетки Нейлон та виписано накладні;

- з ПП "НВВ" укладено договір купівлі - продажу товарів і послуг від 01 березня 2012 року №225 та від 03 січня 2013 року №89, на виконання умов яких позивачу поставлено логотипи "ARCELORMITTAL", маркіровки "Шеврон", логотипи "КЗРК", етикетки Нейлон та виписано податкові накладні;

- з ТОВ "ЗОРГ" укладено договір поставки, на виконання якого позивачу поставлено логотипи "КЗРК", етикетки Нейлон та виписано накладні.

На переконання податкового органу операції здійснені ТОВ "Веселка Л" із ПП "ПВВ", ПП "ІТ Сервіс", ПП "Меганом", ТОВ "Зорг" не мають реального товарного характеру, оскільки у зазначених підприємств відсутні достатні земельні ділянки, матеріально - технічна база для здійснення господарської діяльності в обсягах зазначених в поданій податковій звітності, трудові ресурси, а проведення транзитних фінансових потоків спрямоване на здійснення операцій з надання податкової вигоди з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту.

Крім того, перевіркою повноти визначення витрат, враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування за перевіряємий період ТОВ "Веселка Л" при взаєморозрахунках з ПП "ПВВ", ПП "ІТ Сервіс", ПП "Меганом", ТОВ "Зорг" встановлено їх завищення всього у сумі 145 225 грн. у зв'язку із чим позивачу донараховано податок на прибуток у сумі 15729 грн.

Не погоджуючись із викладеними висновками у акті перевірки позивачем подано заперечення на акт перевірки від 17 грудня 2014 року №185.

Однак, листом від 18 грудня 2014 року №1/22-00-205 Немирівська об'єднана державна податкова інспекція повідомила позивача про правомірність висновків, що висвітлені у акті.

Як наслідок, на підставі акту перевірки від 04 грудня 2014 року №95/22-00-20/05523197 Немирівською об'єднаною державною податковою інспекцією прийняті податкові повідомлення-рішення від 23 грудня 2014 року № , яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 15729,00 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 19661,25 грн. та № , яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 29045, 00 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 7261,25 грн.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду.

Суд І інстанції, задовольняючи адміністративний позов, виходив з того, що правочини між позивачем та контрагентами були укладені з метою здійснення передбаченої законодавством підприємницької діяльності, наявність у підприємств умислу на укладення вказаних домовленостей з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, відповідачем не доведено, натомість судом встановлено факт здійснення відповідних господарських операцій, а тому вказані правочини не можуть розглядатись як нікчемні з мотивів їх завідомої суперечності інтересам держави і суспільства. Окрім цього, судом встановлено, що висновки податкового органу про порушення позивачем норм п.198.1 п.198.3 сг.198, п.200.1, п.200.2 ст.200 ПК України не знайшли свого підтвердження при розгляді справи у суді, а тому оскаржувані податкові повідомлення - рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Колегія суду погоджується з таким висновком суду І інстанції з огляду на наступні обставини.

Відповідно до п. 14.1.181 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно п. 198.1 вказаного Кодексу право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (п. 198.6 ПК України).

Згідно з п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно із п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

В результаті проведених операцій, згідно вищезазначених вимог Податкового кодексу України, позивачем віднесено до складу податкового кредиту нараховані суми податку на додану вартість, перевіркою повноти визначення податкового кредиту за перевіряємий період встановлено його завищення.

Позивачем надано на підтвердження реальності господарських операцій документи, які містяться в матеріалах справи: податкові накладні та видаткові накладні. На підтвердження оплати за виконання умов договорів поставки представником позивача надані платіжні доручення. Крім того, перевіряючими встановлено, що заборгованість по проведенню розрахунків між ТОВ "Веселка Л" та ПП "ПВВ", ПП "ІТ Сервіс", ПП "Меганом", ТОВ "Зорг" станом на момент проведення перевірки відсутня.

Отже, господарська операція, фактично здійснювана підприємством позивача, підтверджуються оформленими належним чином документами.

З урахуванням того, що чинним законодавством на позивача не покладено обов'язок контролювати звітність контрагентів, або своєчасність сплати ними податків, на підставі виписаних контрагентом податкових накладних, позивачем обґрунтовано та правомірно віднесено до податкового кредиту суми податку на додану вартість.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з актом перевірки посадові особи контролюючого органу підтвердили, що первинні, документи бухгалтерські та інші документи, використані при перевірці, достовірні, що в свою чергу також підтверджує факт здійснення господарської операції позивача з ПП "ПВВ", ПП "ІТ Сервіс", ПП "Меганом", ТОВ "Зорг".

На позивача не накладено обов'язок перевірки чи здійснюються господарські операції працівниками контрагента чи іншими особами, які не оформили офіційно трудові відносини, однак діють в інтересах контрагенту.

Щодо посилань податкового органу стосовно відсутності у контрагентів достатніх земельних ділянок, матеріально - технічної бази для здійснення господарської діяльності в обсягах зазначених в поданій податковій звітності та трудових ресурсів, колегія суду вважає за необхідне зазначити, що відповідачем не вказано наявність чи відсутність яких саме основних фондів і виробничих активів, могли впливати, та яким чином, на дійсність договорів поставки та можливість їх виконання.

У судовому засіданні з'ясовано, що для виготовлення окремої продукції необхідно лише малогабаритне технічне устаткування.

Враховуючи зазначене, дії позивача свідчать про його добросовісність, а вчинені ним господарські операції не викликають сумніву в їх реальності та відповідають дійсному економічному змісту, у зв'язку із цим податкове повідомлення - рішення № , яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 29045, 00 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 7261,25 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Що стосується позовної вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 23 грудня 2014 року № , яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 15729,00 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 19661,25 грн., колегія суду дійшла висновку також про її задоволення з огляду на наступне.

Під час розгляду справи встановлено, що позивачем укладені наступні договори:

- з ПП "ІТ-Сервіс" укладено договір поставки № 17 від 12 січня 2011 року, на виконання якого позивачу поставлено логотипи "ARCELORMITTAL", маркіровки "Шеврон", етикетки 40х40 мм Нейлон та виписано податкові накладні;

- з ПП "Меганом" укладено договір купівлі - продажу товарів і послуг від 17 листопада 2012 року №651, на виконання умов якого позивачу поставлено логотипи "КЗРК", етикетки Нейлон та виписано накладні;

- з ПП "НВВ" укладено договір купівлі - продажу товарів і послуг від 01 березня 2012 року №225 та від 03 січня 2013 року №89, на виконання умов яких позивачу поставлено логотипи "ARCELORMITTAL", маркіровки "Шеврон", логотипи "КЗРК", етикетки Нейлон та виписано податкові накладні;

- з ТОВ "ЗОРГ" укладено договір поставки, на виконання якого позивачу поставлено логотипи "КЗРК", етикетки Нейлон та виписано накладні.

В акті перевірки перевіряючими відображено висновок про порушення позивачем п.138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139, п. 151.1 ст. 151 Податкового кодексу України, з підстав зняття податкового кредиту у зв'язку із не дотриманням порядку заповнення товарно - транспортних накладних та порушенням порядку пільгового режиму оподаткування для підприємств легкої промисловості.

Однак, судом встановлено, що ЗАТ "Веселка" зареєстроване у Немирівській райдержадміністрації, свідоцтво про державну реєстрацію від 11 серпня 1994 року №676729.

07 квітня 2010 року у зв'язку зі зміною найменування юридичної особи на ПАТ "Веселка" видано нове Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серія АО1 № 676729.

24 грудня 2013 року у зв'язку із зміною організаційно - правової форми було проведено державну реєстрацію ТОВ "Веселка Л" № запису 0000946. Код суб'єкта господарювання за .

Всі зазначені особи були правонаступниками і з моменту створення ТОВ "Веселка Л" не змінювала виду своєї діяльності.

Основним видом економічної діяльності позивача є " виробництво робочого одягу", КВЕД 14.12.

До зміни кодів основним видом економічної діяльності позивача було "виробництво робочого одягу", 18.21.0.

Відповідно до статті 51 Податкового кодексу України, ставка є основним елементом податку. Її застосування дозволяє визначити суму податкового зобов'язання, тобто суму коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством. Ставка податку являє собою згідно ст. 25 ПКУ розмір податкових нарахувань на (від) одиницю (одиниці) виміру бази оподаткування. В свою чергу, одиниця виміру бази оподаткування (ст. 24 ПКУ) - це конкретна вартісна, фізична або інша характеристика бази оподаткування або її частини, щодо якої застосовується ставка податку. Оскільки база оподаткування за податком з прибутку підприємств вимірюється у грошовій одиниці України, то одиниця оподаткування виражається у гривнях. Ст. 26 ПКУ містить положення щодо базової (основної) ставки податку: базовою (основною) ставкою податку визначається ставка, що визначена такою для окремого податку відповідним розділом цього Кодексу; у випадках, передбачених цим Кодексом, під час обчислення одного і того самого податку можуть використовуватися декілька базових (основних) ставок. Крім цього, ст. 27 Кодексу встановлено, що граничною ставкою податку визнається максимальний або мінімальний розмір ставки за певним податком, встановлений цим Кодексом. Ставка податку на прибуток підприємств є відносною (адвалорною), тобто такою, згідно з якою розмір податкових нарахувань встановлюється у відсотковому або кратному відношенні до одиниці вартісного виміру бази оподаткування.

Із змісту статті 151 випливає, що можна виділити три види ставок в залежності від видів діяльності певних суб'єктів оподаткування: 1) основна ставка; 2) ставка податку для юридичних осіб, які здійснюють страхову діяльність; 3) ставка податку для доходів нерезидентів та прирівняних до них осіб із джерелом їх походження з України у випадках, встановлених статтею 160 Кодексу.

Пункт 151.1 встановлює, що основна ставка податку становить 16 відсотків. Водночас Кодексом (п. 10 підрозділу 4 "Перехідних положень") передбачене поетапне зниження ставок податку на прибуток підприємств: з 1 квітня 2011 року по 31 грудня 2011 року включно вона становитиме 23 відсотки; з 1 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року включно 21 відсоток; з 1 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року включно 19 відсотків; з 1 січня 2014 року 16 відсотків.

Для страхової діяльності юридичних осіб, у випадках, встановлених пунктом 156.2 статті 156 Кодексу (прибуток страховика, що здійснює страхування життя), ставка встановлена у розмірі 0 відсотків.

Для оподаткування доходів нерезидентів та прирівняних до них осіб Кодексом встановлено ставки 0, 4, 6, 12, 15 і 20 відсотків від обсягу доходів таких нерезидентів та прирівняних до них осіб із джерелом їх походження з України у відповідних випадках, які встановлено статтею 160 Кодексу (див. коментар до статті 160).

Виходячи із змісту легкої промисловості, яка визначається як галузь виробничої сфери, що спеціалізується на виробництві товарів народного споживання і частково продукції промислового призначення, виробництво робочого одягу є економічною діяльністю в галузі легкої промисловості.

При вирішенні даної справи суд не бере до уваги посилання відповідача на протоколи допиту директора ПП "НВВ" ОСОБА_6 та директора ТОВ "Меганом" ОСОБА_7 та пояснення самих свідків, оскільки, порушення контрагентами позивача вимог законодавства про порядок здійснення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про безтоварність відповідних господарських операцій та не може свідчити про наявність підстав для висновків про фіктивність усіх правочинів які вчинялися саме юридичною особою - ТОВ "Веселка Л".

Таким чином, судом встановлено, що правочини між позивачем та контрагентами були укладені з метою здійснення передбаченої законодавством підприємницької діяльності, наявність у підприємств умислу на укладення вказаних домовленостей з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, відповідачем не доведено, натомість судом встановлено факт здійснення відповідних господарських операцій, а тому вказані правочини не можуть розглядатись як нікчемні з мотивів їх завідомої суперечності інтересам держави і суспільства.

Враховуючи наведене вище, відповідач прийняв оскаржувані податкові повідомлення-рішення всупереч вимогам податкового законодавства.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі є не обґрунтованими, у зв'язку з чим, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги позивача та залишення в силі постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2015 року.

Згідно з ч. 2 ст. 159 КАС України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм адміністративного процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198, ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Немирівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 26 січня 2016 року.

Головуючий Загороднюк А.Г.

Судді Курко О. П. Полотнянко Ю.П.