Справа № 820/5615/13-а
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2013-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

12 серпня 2013 р. № 820/5615/13-а

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Горшкової О.О.,

при секретарі судового засідання - Чепурній Т.В.,

за участю представників сторін: позивач - ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Хлібзавод "Салтівський" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Приватне акціонерне товариство "Хлібзавод "Салтівський", звернувся до суду із адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Харкові Державної податкової служби, в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення № від 15.03.2013 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток, код платежу 11020300, на суму 110263,50 грн., з яких 73513 грн. за основним платежем та за штрафними (фінансовими) санкціями - 36756,50 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що приймаючи спірне податкове повідомлення-рішення, контролюючий орган дійшов до неправомірного висновку про порушення позивачем вимог діючого законодавства. Так, підставою для збільшення позивачу суми грошового зобовязання з податку на прибуток, слугували встановлені за наслідками перевірки висновки податкового органу про неправомірне віднесення підприємством до складу витрат декларації з податку на прибуток за 9 місяців 2012 року суми орендної плати на землю та податку на землю по податковим повідомленням-рішенням № від 23.12.2011 року на суму 305472,73 грн., № від 23.12.2011 року на суму 40449,26 грн., № від 03.05.12 року на суму 1100,61 грн. та суму 3040,06 грн. податку на доходи фізичних осіб, що загалом складає 350062,66 грн. Позивач вважає дані висновки податкового органу помилковими та вказує, що підприємство відповідно до вимог абз. в) п.п. 138.10.4 п. 138.10 ст.138 Податкового кодексу України (далі ПК України) було правомірно віднесено до складу витрат суму сплачених податків з оренди землі та податку на землю. Крім того вказує, що оскільки підприємством на підставі уточненої декларації за І півріччя 2012 р. було самостійно виправлено допущено у рядку 06.4.13 додатку ІВ декларації з податку на прибуток помилку у сумі 3040,06 грн. податку на прибуток фізичних осіб, то висновки податкового органу про нарахування грошового зобовязання за вказане порушення є незаконним.

Відповідач заперечував проти позову, посилаючись на те, що встановлені за наслідком перевірки порушення позивачем вимоги діючого законодавства є обґрунтованими, та як наслідок, прийняте на їх підставі спірне податкове повідомлення-рішення є законним. Зокрема вказує, що оскільки відповідно до положень п.п.138.5.1 п. 138.5 ст.138 ПК України визначено, що до інших витрат відносяться витрати, нараховані самостійно платником податків у вигляді сум податків відповідно до наданої до податкового органу податкової звітності, то позивач не мав встановленого законом права на віднесення до складу витрат декларації з податку на прибуток за 9 місяців 2012 року суми орендної плати на землю та податку на землю по податковим повідомленням-рішенням № від 23.12.2011 року на суму 305472,73 грн., № від 23.12.2011 року на суму 40449,26 грн., № від 03.05.12 року на суму 1100,61 грн. Крім того позивачем в порушення вимог п.п.139.1.6 п. 139. ст. 139 ПК України було неправомірно віднесено до складу витрат суму 3040,06 грн. податку на доходи фізичних осіб. Посилання позивача на самостійне виправлення допущеної у рядку 06.4.13 додатку ІВ декларації з податку на прибуток помилки є необґрунтованим, оскільки вказана помилка фактично виправлена не була.

У судових засіданнях представники сторін підтримали свої правові позиції по справі.

Ухвалою суду від 06.08.2013 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, проведено заміну первинного відповідача Спеціалізовану державну податкову інспекцію по роботі з великими платниками податків у м. Харкові Державної податкової служби на правонаступника Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на повному, всебічному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як було встановлено під час розгляду справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, ПрАТ "Хлібзавод "Салтівський", зареєстроване 31.01.2001 року Виконавчим комітетом Харківської міської ради та перебуває на обліку як платник податків та зборів в СДПІ з обслуговування ВП у м. Харкові.

28.02.2013 року співробітниками СДПІ з обслуговування ВП у м. Харкові було проведено позапланову невиїзну документальну перевірку ПрАТ "Хлібзавод "Салтівський" з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо правомірності декларування податку на прибуток по податковій декларації з 9 місяців 2012 року в частині достовірності декларування суми нарахованих податків та зборів, які віднесено до витрат по податковій декларації за 9 місяців, за наслідками якої складено ОСОБА_1 №121/42.0-10/31340536 від 28.02.2013 року.

Під час перевірки були встановлені порушення позивачем вимог п.п.138.5.1 п. 138.5 ст. 138, п. 50.1 ст. 50, п.п. 139.1.6 п. 139.1 ст. 139 ПК України, що призвело до заниження податку на прибуток за 9 місяців 2012 (рядок 16) на 73513 грн.

На підставі вищезазначеного акту, податковим органом було прийнято повідкове повідомлення-рішення № від 15.03.2013 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у загальному розмірі 110263,50 грн., у т.ч. за основним платежем 73513 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 36756,50 грн.

Позивач не погодившись із прийнятим повідомленням-рішенням, провів процедуру його адміністративного оскарження, за наслідками якої, рішеннями Окружної Державної податкової служби - Центрального офісу з обслуговуванню великих платників податків Державної податкової служби від 24.05.2013 року №9580/10/10-233 та Міністерства доходів і зборів України від 26.06.2013 року №5694/6/99-99-10-01-15 скарги позивача були залишені без задоволення, а спірне податкове повідомлення-рішення без змін.

Враховуючи наведене, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Під час розгляду справи встановлено, що фактичною підставою для визначення позивачу суми грошового зобовязання на підставі оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, слугували висновки податкового органу про неправомірне віднесення підприємством до складу витрат декларації з податку на прибуток за 9 місяців 2012 року суми орендної плати на землю та податку на землю по податковим повідомленням-рішенням № від 23.12.2011 року на суму 305472,73 грн., № від 23.12.2011 року на суму 40449,26 грн., № від 03.05.12 року на суму 1100,61 грн. та суму 3040,06 грн. податку на доходи фізичних осіб, що загалом складає 350062,66 грн.

Перевіряючи обґрунтованість висновків податкового органу, та як насідок правомірність визначення позивачу суму грошового зобовязання на підставі оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з ст. 134 ПК України об'єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу; дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно зі статтею 160 цього Кодексу, з джерелом походження з України.

Пунктом 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України встановлено, що витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснених для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді набуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення валового капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до п. 138.1. ст. 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Пунктом 138.2. ст. 138 ПК України передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, ПрАТ "Хлібзавод "Салтівський" було надано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на прибуток за 9 місяців 2011р. за № від 09.11.2012 року та уточнену декларацію з податку на прибуток за № від 26.11.2012 року.

Разом із декларацією підприємством було надано додаток ІВ (до рядка 06.4 декларації) від 26.11.12 року № НОМЕР_1 у якому в рядку 06.4.13 Суми нарахованих податків та зборів, установлених Податковим кодексом України, а також інших обов'язкових платежів, встановлених законодавчими актами було визначено суму 1276710 грн.

Разом з тим, в звязку з встановленням розбіжностей між даними, які зазначені підприємством в рядку 06.4.13 Суми нарахованих податків та зборів, установлених Податковим кодексом України, а також інших обов'язкових платежів, встановлених законодавчими актами додатку ІВ (до рядка 06.4 декларації) від 26.11.12 року № НОМЕР_1 та даними, які були визначені у деклараціях по місцевим податкам (податок на землю, оренда плата за землю, збір за спеціальне використання радіочастотними ресурсами, податок за спеціальне користування надрами, екологічний податок та ін.), податковий орган 28.12.2012 року звернувся до позивача із запитом №11417/10/42-025 щодо надання пояснень та їх документального підтвердження.

Листом від 22.01.2013 року №65 ПрАТ "Хлібзавод "Салтівський" повідомило, що сума розбіжностей виникла, серед іншого, внаслідок врахування податків, в т.ч. попередніх періодів, які не були включені до декларації з податку на прибуток за 2011 рік, зокрема: суми орендної плати на землю та податку на землю у загальному розмірі 347022,6 грн., яка була визначена платнику податків на підставі податкових повідомлень-рішень № від 23.12.2011 року на суму 305472,73 грн., № від 23.12.2011 року на суму 40449,26 грн. та № від 03.05.12 року на суму 1100,61 грн. Крім того, позивач повідомив, що помилково включений в Додатку ІВ податкової декларації з податку на прибуток за І півріччя 2012 року (до рядка 06.4.13) прибутковий податок на суму 3040,06 грн. був відкорегований в Уточнюючий податковій декларації від 11.01.2013 року №.

Суд зауважує, що податковим органом не ставиться під сумнів факт сплати підприємством вказаної суми орендної плати на землю та податку на землю у загальному розмірі 347022,6 грн., яка була визначена на підставі вищевказаних податкових повідомлень-рішень.

Разом з тим, відповідно до положень абз. в) п.п. 138.10.4 п. 138.10 ст. 138 ПК України визначено, що до складу інших витрат включаються інші операційні витрати, що включають, зокрема, інші витрати операційної діяльності, пов'язані з господарською діяльністю, у тому числі, але не виключно:

суми коштів, внесені до страхових резервів у порядку, передбаченому статтею 159 цього Кодексу;

суми нарахованих податків та зборів, установлених цим Кодексом (крім тих, що не визначені в переліку податків та зборів, встановлених цим Кодексом), єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, відшкодування Пенсійному фонду України сум фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", сум фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", різниці між сумою пенсії, призначеної за Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право особа, які згідно із законодавством фінансуються за рахунок коштів підприємств, установ, організацій в обов'язковому порядку, а також інших обов'язкових платежів, встановлених законодавчими актами, за винятком податків та зборів, передбачених підпунктами 139.1.6 і 139.1.10 статті 139 цього Кодексу, та пені, штрафів, неустойки, передбачених підпунктом 139.1.11 статті 139 цього Кодексу.

Суд зазначає, що згідно із пп. 14.1.147. п.14.1. ст.14 ПК України плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Положеннями пп. 269.1.1., пп.269.1.2. п.269.1. ст.269 ПК України встановлено, що платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

У відповідності до п.286.1. ст.286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

При цьому, відповідно до положень п. 288.1. ст.288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність у позивача встановленого законом права на віднесення до складу витрат суми орендної плати на землю та податку на землю у загальному розмірі 347022,6 грн., яка була визначена платнику податків та сплачена останнім на підставі відповідних податкових повідомлень-рішень, та як наслідок, віднесення даної суми до рядку 06.4.13 Суми нарахованих податків та зборів, установлених Податковим кодексом України, а також інших обов'язкових платежів, встановлених законодавчими актами додатку ІВ декларації з податку на прибуток за 9 місяців 2011р. за № від 09.11.2012 року, з урахуванням уточненої декларації з податку на прибуток за № від 26.11.2012 року.

Посилання відповідача, як на підставу правомірності прийнятого рішення, на положення п.п.138.5.1 п. 138.5 ст.138 ПК України, згідно із якими підприємство не мало права на віднесення вказаних витрат у даному періоді, суд вважає помилковими, виходячи з наступного.

Так, відповідно до положень п.138.5.1 п. 138.5 ст.138 ПК України визначено, що інші витрати визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійснені, згідно з правилами ведення бухгалтерського обліку, з урахуванням того, що датою здійснення витрат, нарахованих платником податку у вигляді сум податків та зборів, вважається останній день звітного податкового періоду, за який проводиться нарахування податкового зобов'язання з податку та збору.

Тобто, вказані положення стосуються безпосередньо випадку самостійного нарахування платником податку сум відповідних податків та зборів.

Разом з тим, як вже було встановлено під час судового розгляду, суми орендної плати на землю та податку на землю не були самостійно визначені платником податку, а були нараховані податковим органом на підставі відповідних повідомлень-рішень.

Встановлена ж вказаними рішеннями субєкта владних повноважень сума податкового зобовязання була сплачена платником податків у 2012 році, а саме 04.01.2012 року сплачено 305472,73 грн. (податкове повідомлення-рішення № від 23.12.2011 року) та 40449,26 грн. (податкове повідомлення-рішення № від 23.12.2011 року), а 08.06.2012 року 1100,61 грн. (податкове повідомлення-рішення № від 03.05.12 року), про що було повідомлено податковий орган листом №65 від 22.01.2013 року, та останнім фактично не заперечується.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність в діях позивача порушення вимог законодавства, та як наслідок, безпідставності нарахування податковим органом суми грошового зобовязання за вказане порушення.

З наданого представником відповідача розрахунку нарахування суми грошового зобовязання на підставі податкового повідомлення-рішення № від 15.03.2013 року вбачається, що визначена контролюючим органом сума грошового зобовязання за вказане порушення загалом складає - 109312 грн. 50 коп., у т.ч. за основним платежем 72875 грн. 00 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями 36437 грн. 50 коп.

В звязку з наведеним та беручі до уваги наданий контролюючим органом розрахунок нарахованої суми грошового зобовязання та штрафних санкцій, суд дійшов висновку про незаконність спірного податкового повідомлення-рішення № від 15.03.2013 року в частині визначення суми грошового зобовязання з податку на прибуток у загальному розмірі 109312 грн. 50 коп., у т.ч. за основним платежем 72875 грн. 00 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями 36437 грн. 50 коп., та як наслідок обґрунтованості цієї частини позовних вимог.

Щодо висновків податкового органу про неправомірне віднесення позивачем до складу витрат декларації з податку на прибуток за 9 місяців 2012 року суми податку на доходи фізичних осіб у розмірі 3040,06 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 139.1.6 п. 139.1 ст. 139 ПК України визначено, що не включаються до складу витрат: суми податку на прибуток, а також податків, установлених пунктом 153.3 статті 153 та статтею 160 цього Кодексу; податку на додану вартість, включеного до ціни товару (роботи, послуги), що придбаваються платником податку для виробничого або невиробничого використання, податків на доходи фізичних осіб, які відраховуються із сум виплат таких доходів згідно з розділом IV цього Кодексу.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для віднесення позивачем до складу витрат декларації з податку на прибуток за 9 місяців 2012 року суми податку на доходи фізичних осіб у розмірі 3040,06 грн.

Посилання позивача на той факт, що підприємством на підставі уточненої декларації за І півріччя 2012 р. було самостійно виправлено допущено у рядку 06.4.13 додатку ІВ декларації з податку на прибуток помилку у сумі 3040,06 грн., суд вважає необґрунтованими, оскільки згідно із наявних в матеріалах справи податкових декларацій вбачається, що підприємством фактично не було виправлено помилку саме у декларації з податку на прибуток за 9 місяців 2012 року.

В звязку з чим, суд дійшов висновку про правомірність висновків податкового органу про порушення позивачем вимог діючого законодавства в цій частині, та як наслідок обґрунтованості нарахування суми грошового зобовязання за вказане порушення.

З наданого представником відповідача розрахунку нарахування суми грошового зобовязання на підставі податкового повідомлення-рішення № від 15.03.2013 року вбачається, що визначена контролюючим органом сума грошового зобовязання за вказане порушення загалом складає - 957 грн., у т.ч. за основним платежем 638 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 319 грн.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що в даній частині спірне податкове повідомлення-рішення є законним, в зв'язку з чим, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно приписів ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.п. 21.1.1 п. 21.1 ст. 21 ПК України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, будучи субєктом владних повноважень та заперечуючи проти адміністративного позову не виконав покладений на нього ч.2 ст.71 КАС України обовязок та не довів юридичної та фактичної обґрунтованості мотивів винесення спірного податкового повідомлення-рішення в частині визначення суми грошового зобовязання з податку на прибуток у загальному розмірі 109312 грн. 50 коп., у т.ч. за основним платежем 72875 грн. 00 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями 36437 грн. 50 коп.

З огляду на вищезазначене, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ч. 1 ст. 94 КАС України

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 94, 128, 159, 160 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Хлібзавод "Салтівський" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення - рішення № від 15.03.2013 року в частині визначення суми грошового зобовязання з податку на прибуток у загальному розмірі 109312 (сто дев'ять тисяч триста дванадцять) грн. 50 коп., у т.ч. за основним платежем 72875 (сімдесят дві тисячі вісімсот сімдесят п'ять) грн. 00 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями 36437 (тридцять шість тисяч чотириста тридцять сім) грн. 50 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства "Хлібзавод "Салтівський" (61153, м. Харків, вул. Гв.Широнінців, буд. 1, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 36 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили у порядку, передбаченому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 15.08.2013 року.

Суддя Горшкова О.О.