Справа № 2а-4942/09/1770
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2016-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" січня 2016 р. м. Київ К/9991/44181/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Карася О.В. (головуючого), Лосєва А.М., Рибченка А.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 03.08.2009 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2012 по справі № 2а-4942/09/1770

за позовом Державної податкової інспекції у м. Рівне

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2009 року Державна податкова інспекція звернулась з позовом про стягнення з Підприємця податкового бору у сумі 875 597,62 грн.

Постановою суду першої інстанції, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду, позовні вимоги задоволено, стягнуто з відповідача податковий борг на загальну суму 875 597,62 грн.

Рішення обґрунтовано висновком про те, що оскільки Підприємцем не було оскаржено податкові повідомлення - рішення, якими визначено суми податкових зобов'язань та штрафних (фінансових) санкцій з податку на додану вартість, з податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності та з плати за торгові патенти (фінансові санкції за здійснення операцій без придбання відповідного патенту) то, відповідно, вони є узгодженим, а враховуючи несплату сум визначених зобов'язань та штрафних (фінансових) санкцій у визначені законодавством строки, позовні вимоги щодо стягнення таких коштів є цілком обґрунтованими.

Не погодившись із судовими рішеннями, Підприємець подав касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України, де посилаючись на порушення судами норм матеріального права та процесуального права просить зазначені судові рішення скасувати.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді, перевіривши повноту встановлених обставин справи та правильність їх юридичної оцінки судами, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що передумовою виникнення податкового боргу, про стягнення якого у цій справі заявлено позовні вимоги, були проведені Державною податковою інспекцією перевірки Підприємця за підсумками яких складено акт від 14.01.2003 № 50, в якому зазначено про порушення відповідачем Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" та акт від 29.04.2009 № 25/35/, в якому зазначено про порушення відповідачем Декрету КМУ "Про прибутковий податок з громадян" та Закону України "Про податок на додану вартість" та на підставі яких (актів перевірок) прийнято податкові повідомлення - рішення від 24.01.2003 №/0 (визначено фінансову санкцію за здійснення операцій без придбання відповідного торгового патенту у сумі 2 000,00 грн.), від 13.05.2009 № /0 (визначено суму податкового зобов'язання за основним платежем з податку з доходів фізичних осіб у сумі 232 770,40 грн.) та № /0 (визначено суму податкового зобов'язання за основним платежем у сумі 424 588,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 217 904,00 грн.)

Судами також встановлено, що відповідач в судовому порядку вказані вище податкові повідомлення - рішення не оскаржував, а тому визначені в них суми є узгодженими. Також на час звернення податкового органу з позовними вимогами про стягнення заборгованості Підприємцем визначених сум податкових зобов'язань та штрафних санкцій сплачено не було, за виключенням податкового повідомлення - рішення від 24.01.2003 №/0, застосовані фінансові санкції за яким відповідачем сплачено частково у розмірі 1664,78 грн., несплачено 335,22 грн.

Преамбулою Закону України від 21.12.2000 № 2181-III "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (далі - Закон № 2181-III) зазначено, що "цей Закон є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення".

Статтею 14 Закону України "Про систему оподаткування" визначено, що до загальнодержавних податків і зборів належить податок на додану вартість, податок на доходи фізичних осіб, а також плата за торговий патент на деякі види підприємницької діяльності.

Отже, Закон № 2181-III застосовується до стягнення коштів, встановлених Законом про систему оподаткування податків і зборів (обов'язкових платежів) і санкцій за порушення, пов'язані зі сплатою цих платежів.

У разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені Законом № 2181-III строки, то ця сума визнається сумою податкового боргу, внаслідок чого до платника податків застосовуються заходи щодо стягнення боргу.

Податковий борг - це податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене в установлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого зобов'язання (п. 1.3 ст. 1 Закону № 2181-III).

Тобто виникнення податкового боргу є юридичним фактом, який пов'язаний із несплатою узгодженої суми податкового зобов'язання протягом установленого строку.

Водночас пп. 15.2.1. ст. 15 Закону № 2181-ІІІ встановлено, що у разі коли податкове зобов'язання було нараховане податковим органом до закінчення строку давності, визначеного у п. 15.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні податкового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1 095 календарних днів від дня узгодження податкового зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлених судами обставин, фінансові санкції у сумі 335,22 грн. визначено відповідачеві оскаржуваним рішенням ще у 2003 році (24.01.2003), та які у відповідності до Згідно з ч. 3 ст. 8 Закону України від 23.03.1996 № 98/96-ВР "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" повинні бути сплачені порушником у п'ятиденний термін, проте з позовом про стягнення вказаної суми заборгованості контролюючий орган звернувся лише у 2009 році, тим самим пропустивши строк, передбачений ст. 15 Закону № 2181-III.

Встановлення вказаної обставини є визначальним для правильного вирішення спору по даній справі, проте, вказана обставина залишилася поза межами дослідження судами як першої так і другої інстанцій.

Відповідно суд вважає передчасним і висновок про правомірність стягнення з відповідача і решти податкового боргу, який виник у 2009 році, з огляду на вжиття податковим органом заходів з погашення податкового боргу, про стягнення якого заявлено позовні вимоги.

Згідно ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Принцип всебічного, повного та об'єктивного дослідження доказів судом при розгляді адміністративної справи закріплений ч. 1 ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України. Зазначений принцип передбачає, зокрема, всебічну перевірку доводів сторін, на які вони посилаються в підтвердження своїх позовних вимог чи заперечень на позов.

Статтею 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Невстановлення та ненадання правової оцінки обставинам, які мають суттєве значення у справі, виключає можливість для висновку суду касаційної інстанції щодо правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, судове рішення підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору по суті і, в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 03.08.2009 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2012 по справі № 2а-4942/09/1770 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді А.М. Лосєв

А.О. Рибченко