Справа № 813/4879/15
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про розстрочення виконання судового рішення

12 січня 2016 року Справа № 813/4879/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючий суддя Грень Н.М.,

секретар судового засідання Кіщак К.В.,

представника заявника (відповідача) ОСОБА_1,

представника позивача не прибув,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву про розстрочення виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду у справі № 813/4879/15 за позовом Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова про стягнення заборгованості з Публічного акціонерного товариства «Південьзахіделектромережбуд», -

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство «Південьзахіделектромережбуд» 25.12.2015 року звернулось до Львівського окружного адміністративного суду із заявою про розстрочення виконання судового рішення від 01.12.2015 року в адміністративній справі №813/4879/15 за позовом Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова про стягнення заборгованості з Публічного акціонерного товариства «Південьзахіделектромережбуд» до 30 квітня 2016 року, а саме: із сплатою боргу в сумі 23127,10 грн. рівними частинами щомісячно по 5781,77 (п'ять тисяч сімсот вісімдесят одну) грн. 77 коп. до 30 березня 2016 року та 5781 (п'ять тисяч сімсот вісімдесят одну) грн. 79 коп. до 30 квітня 2016 року.

Заява мотивована тим, що ПАТ «Південьзахіделектромережбуд» визнає заборгованість в сумі 23127,10 грн. та має намір добровільно виконувати рішення суду, однак, через складний фінансовий стан виконання вказаного рішення одразу і в повному обсязі є неможливим. Зазначає, що відповідно до балансу (звіту про фінансовий результат) за ІІІ квартал 2015 року підприємство працює з непокритим збитком в розмірі 742100,00 грн., отже, діяльність наразі є збитковою. Крім того, у підприємства наявна кредиторська заборгованість, що станом на 24 грудня 2015 року становить 7791865,86 грн. Згідно укладених договір та графіків погашення підприємство щомісяця повинно погашати заборгованість перед кредиторами у розмірі 676039,59 грн. основного боргу та відсотків, зокрема, у грудні 2015 року в сумі 185384,10 грн. В забезпечення виконання вказаних зобов'язань перед кредиторами підприємством передано в іпотеку основні засоби (будівлі, майнові комплекси, техніку). У випадку непогашення (несвоєчасного погашення) заборгованості, кредитори можуть реалізувати вказане майно, а без основних засобів здійснення господарської діяльності підприємства неможливе. Крім цього, підприємство зобов'язане виплачувати заробітну плату 254-ом працівникам, що становить близько 1200000,00 грн. щомісячно, а також податки та інші обов'язкові платежі, зокрема, єдиного соціального внеску щомісяця сплачується близько 500000,00 грн. Основною діяльністю підприємства є будівництво повітряних ліній електропередач та підстанцій, відповідно величезна стаття витрат це витрати на забезпечення роботи техніки (паливно-мастильні матеріали, ремонт, запчастини та технічне обслуговування), тому, отримані кошти за виконані роботи були спрямовані підприємством на оплату найнеобхідніших поточних витрат, зокрема й по виконанню робіт за укладеними підрядними договорами. Щодо надходжень, то на момент подання заяви про розстрочення виконання судового рішення підприємство не отримало коштів відповідно до підписаних актів виконаних робіт на суму 19000463,62 грн., оскільки, кошти за виконані роботи перераховуються після підписання актів виконаних робіт з відтермінуванням на строк до 60 банківських днів з моменту одержання товарів/виконання послуг/робіт. Таким чином підприємство не має змоги в добровільному порядку одноразово виконати рішення суду, сплата заборгованості можлива лише у випадку розстрочення виконання рішення суду. На підтвердження важкого фінансового становища,боржник надав докази, а саме: копію балансу (звіту про фінансовий стан) на 30 вересня 2015 року/а.с.102/, копію звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) за 9 місяців 2015 року /а.с. 104/, довідку про розрахунки за отриманими кредитами /а.с.106/.

Представник заявника (відповідача) у судовому засіданні підтримав заяву про розстрочення виконання судового рішення.

Представник позивача . Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова у судове засідання не прибув.

Заслухавши пояснення представника заявника, встановивши фактичні обставини, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх в сукупності, відповідно до вимог закону, суд дійшов висновку, що заява про розстрочення виконання рішення підлягає до задоволення з таких підстав.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 01.12.2015 року позов Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова задоволено повністю, стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Південьзахіделектромережбуд» заборгованість в сумі 23127,10 грн.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч.1 ст. 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 257 КАС України судове рішення, яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Згідно з ч.1 ст. 263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду, що видав виконавчий лист, із поданням, а сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Згідно з ч. 2 цієї ж статті, суд розглядає питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або сторони виконавчого провадження, що звернулися із поданням (заявою), та осіб, які беруть участь у справі, та у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Виходячи з положень зазначеної норми, у ній не визначено вичерпний перелік підстав, з яких судом може бути прийнято рішення про розстрочення виконання рішення. З огляду на відсутність передбачених критеріїв для визначення поважності таких підстав, прийняття відповідних рішень є дискреційним повноваженням суду, яке він реалізує за власними переконанням, з урахуванням конкретних обставин справи.

З аналізу наведених вище правових положень можна дійти висновку, що суд за заявою особи, яка бере участь у справі може розстрочити виконання судового рішення. При цьому, таке розстрочення здійснюється виключно у виняткових випадках, за умови, що суд встановить наявність обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо).

Згідно Рішення Конституційного суду України від 26.06.2013 року у справі №5-рп/2013 за конституційним зверненням акціонерної компанії «Харківобленерго» щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 частини 2 статті 17, пункту 8 частини 1 статті 26, частини 1 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» за змістом якого вбачається, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод,законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини від 17 травня 2005 року у справі «Чіжов проти України» (заява № 6962/02) зазначено, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені в параграф 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд наголошує, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду (див. рішення у справі «Філіс проти Греції» (Philis v. Greece) (N 1) від 27 серпня 1991 року, серія А, N 209, с. 20, п. 59). Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію ( 995 690 ) (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року, серія А, N 18, с. 16 - 18, п. 34 - 36). Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (пункт 40).

Беручи до уваги доводи, викладені заявником в заяві про розстрочення виконання судового рішення, згідно з представленими заявником доказами про відсутність в підприємства обігових коштів, наявністю у підприємства значної заборгованості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви Публічне акціонерне товариство «Південьзахіделектромережбуд» та розстрочення виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 01.12.2015 року по справі № 813/4879/15 терміном до 30 квітня 2016 року.

Керуючись ст.ст.160, 165, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

у х в а л и в :

1.Заяву Публічного акціонерного товариства «Південьзахіделектромережбуд» про розстрочення виконання судового рішення від 01.12.2015 року в адміністративній справі №813/4879/15 - задовольнити.

2.Розстрочити виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 01.12.2015 року в адміністративній справі №813/4879/15 за позовом Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова про стягнення заборгованості з Публічного акціонерного товариства «Південьзахіделектромережбуд» в сумі 23127,10 грн. терміном до 30 квітня 2016 року, а саме: із сплатою боргу в сумі 23127,10 грн. рівними частинами щомісячно по 5781,77 (п'ять тисяч сімсот вісімдесят одну) грн. 77 коп. до 30 березня 2016 року та 5781 (п'ять тисяч сімсот вісімдесят одну) грн. 79 коп. до 30 квітня 2016 року.

Ухвалу може бути оскаржено протягом 5 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд, згідно ст. 186 КАС України. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з ч. 3 ст. 160 КАС України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано, згідно ст. 254 КАС України. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Грень Н.М.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 14.01.2016 року.