Справа № 188/720/15-а
Суддя: Бурда П. О.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 188/720/15-а
Провадження № 2-а/188/13/2015
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бурди П.О.,

при секретарі Хандрига Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

02.06.2015 року, ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 (далі відповідач) про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, в якому просить суд визнати неправомірною та скасувати постанову № 76 від 14.05.2015 року за якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 18.04.2015 року він отримав повістку про виклик його до Петропавлівського об`єднаного районного військового комісаріату.

20.04.2015 року після співбесіди позивача направили до Петропавлівської центральної районної лікарні для проходження військової лікувальної комісії для визначення ступеня придатності до військової служби за станом здоров`я. Позивач зазначив, що вказівок стосовно строків проходження військової лікувальної комісії ні усних, ні письмових, він не отримав. На картці дослідження та медичного огляду військовозобов`язаного, що була надана позивачу у військовому комісаріаті для проходження військової лікувальної комісії, також не визначено термінів щодо проведення такого обстеження. При місцевій лікарні окремо військова лікувальна комісія створена не була, тобто позивач вимушений був проходити комісію в порядку живої черги біля кабінету кожного лікаря, висновок якого потрібен для військкомату. Позивач з 20.04.2015 року розпочав проходження військової лікарської комісії та продовжує її проходження до нього часу. За весь період проходження комісії позивач отримав висновок щодо його придатності до проходження військової служби більшої частини лікарів, визначених у картці дослідження. В наступному він неодноразово приїздив до лікарні, але її бюрократична система не дає змоги своєчасно позивачу виконати приписане відповідачем. Також позивач працює на ПАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля», у зв`язку з чим він не має багато часу на проходження військової лікарської комісії.

11.05.2015 року Кобець позивач знову знов отримав повістку про виклик його 14.05.2015 року до ОРВК з питання, як визначено в повістці, співбесіди. Прибувши на визначену дату та час, відповідач попросив у позивача висновки військової лікарської комісії, а ознайомившись із наданою позивачем карткою дослідження та медичного огляду військовозобов`язаного, зазначив що позивач порушив чинне законодавство, після чого на позивача був складений протокол про адміністративне порушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 210-1 КУпАП.

Відразу після складення протоколу відповідач в приміщенні ОРВК виніс постанову № 76 від 14.05.2015 року за порушення позивачем п. 4 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та п. 3.1 Положення про ВЛК, затвердженого наказом МОУ № 402 від 14.08.2008 року, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 210-1 КУпАП.

Вважає постанову неправомірною та такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права і просить скасувати.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав, у задоволенні позову просив відмовити та надав суду заперечення на позов, в яких просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, пояснив, що вважає, що позовні вимоги не є обґрунтованими та не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ст. 21 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України для виконання обов`язків, пов`язаних із взяттям на військовий облік, призовом або прийняттям на військову службу, а також особи, які направляються районними (міськими) військовими комісаріатами на медичний огляд (медичне обстеження в амбулаторних чи стаціонарних умовах), лікування, звільняються від роботи на час, необхідний для виконання зазначених обов`язків та перебування в лікувальному закладі охорони здоров`я, із збереженням за ними місця роботи, займаної посади і середньої заробітної плати.

Відповідно до п. 4 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни, які перебувають у запасі, завчасно приписуються до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу.

Відповідач зазначає, що на підставі зазначених статей та п.3.1 Положення військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України (далі ЗСУ), затвердженого наказом МОУ № 402 від 14.08.08, позивача 20.04.2015 було направлено на медичний огляд для визначення ступеня придатності до військової служби. Прийшовши 14.05.2015р., майже через місяць, позивач результатів медичного огляду та документів, підтверджуючих поважність причин не проходження медогляду не пред`явив.

Внаслідок чого щодо позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено постанову про притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.210-1 КУпАП.

Також відповідачем зазначено, що позивач звернувся до суду з вимогою про скасування постанови лише 02.06.2015 року. Постанова винесена 14.05.2015 року, може бути оскаржена відповідно до ст. 287-289 КУпАП у вищому органі або в міському (районному) суді протягом 10 днів з дня її винесення, що свідчить про пропуск позивачем строку на оскарження даної постанови. На підставі викладеного просить суд відмовити позивачу в задоволенні адміністративного позову.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, заперечення на адміністративний позов, перевіривши їх доказами, суд приходить наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з Указом Президента України №15/2015 від 14.01.2015 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого відповідним Законом України № 11 3- VIII від 15.01.2015 року, оголошено протягом 2015 року часткову мобілізацію у три черги протягом 210 діб, в тому числі й на території Дніпропетровської області, та здійснити призов військовозобов`язаних та резервістів в обсягах, визначених мобілізаційними планами.

Саме на виконання зазначеного Указу Президента «Про часткову мобілізацію» позивач як військовозобов`язаний викликався до Петропавлівського об`єднаного районного військового комісаріату.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

- прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних;

- проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районного (міського) військового комісаріату.

У ст.2 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зазначено, що правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України «Про оборону України», цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.

Ст.22 цього ж Закону встановлено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, а саме: покладено на громадян зобов`язання з`являтися за викликом до військових комісаріатів для постановки на військовий облік та визначення призначення на воєнний час.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про оборону» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, повинні виконувати військовий обов`язок (в тому числі і в запасі) згідно із законодавством.

Згідно «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» (далі Положення), затвердженого наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008 року (зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.11.2008р. за №1109/15800), військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, і основним її завданням є добір громадян України, придатних за станом здоров`я до військової служби, для укомплектування Збройних Сил України, шляхом медичного огляду та визначення ступеня придатності до військової служби.

Відповідно до п.3.1 зазначеного Положення, медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням військового комісара військово-лікарськими комісіями військових комісаріатів.

Згідно із п.3.2 Положення, встановлено, що військовозобов`язані, залежно від категорії запасу, військово-облікової спеціальності та призначення, підлягають повторному огляду військово-лікарськими комісіями військових комісаріатів. Крім того, офіцери запасу підлягають повторному огляду зазначеними військово-лікарськими комісіями під час чергового атестування, а рядовий, сержантський та старшинський склад запасу військово-лікарськими комісіями військових комісаріатів - у разі зміни призначення. Повторний медичний огляд військовозобов`язаних, які перебувають у запасі 1 і 2 розрядів, раніше визнаних придатними до військової служби або непридатними до військової служби в мирний час за станом здоров`я, які можуть бути вилікувані, а також військовозобов`язаних плавскладу ВМС Збройних Сил України проводиться один раз у 5 років військово-лікарськими комісіями військових комісаріатів.

Отже, позивач, який будучи військовозобов`язаним, та, будучи належним чином повідомленим про необхідність проходження військової лікувальної комісії для визначення ступеня придатності до військової служби за станом здоров`я, навмисно затягував її проходження, чим порушив ст.10 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та п.п. 3.1 і 3.2 «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008 року, що потягло неможливість встановлення його призначення на воєнний час, тобто, проведення комплексу заходів на виконання Указу Президента України №15/2015 від 14.01.2015 року «Про часткову мобілізацію», а саме: проходження огляду військово-лікарської комісії для встановлення ступеню придатності для проходження військової служби, визначення розряду запасу, уточнення військово-облікової спеціальності, визначення сімейного стану та інших відомостей необхідних для призначення в команди відправки по мобілізації), що є порушенням мобілізаційного законодавства та підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ст.210-1 КУпАП.

Оскільки позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.210-1 КУпАП, тому, відповідно до глави 19 КУпАП, уповноваженою особою було складено відповідний протокол про адміністративне правопорушення, та правопорушнику було повідомлено про час та дату розгляду його справи.

Згідно із ст.235 КУпАП військові комісаріати розглядають справи про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (стаття 210-1), та від імені військових комісаріатів розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право районні (міські) військові комісари.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача за ст.210-1 КУпАП відбувся у повній відповідності із вимогами встановленими главою 22 КУпАП, в тому числі й враховуючи вимоги ст.280 КУпАП, з врахуванням всіх обставин зазначеної справи. Таким чином, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.210-1 КУпАП була винесена на підставі та в межах повноважень військового комісара та у спосіб, передбачений діючим законодавством.

Доводи, викладені позивачем в адміністративному позові, зазначеного висновку не спростовують і не дають підстав вважати постанову про накладення адміністративного стягнення такою, що винесена з порушенням чинного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Строки на оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності визначено статтею 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАп). Згідно частини першої зазначеної статті, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня її винесення. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Судом встановлено, що протокол № 76 про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 ч. 1 КУпАП був складений провідним спеціалістом командування ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 14.05.2015 року в присутності позивача, який дав свої письмові пояснення стосовно причин тривалого проходження медкомісії, пославшись на сімейні обставини, тобто інші, ніж він вказав у позові, а також поставив власноруч підписи (а.с.8, 28).

В той же день 14.05.2015 року з участю позивача відповідачем - військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 прийнята постанова №76 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності (а.с.9, 29). Позивач отримав копію зазначеної постанови в день її проголошення 14.05.2015 року, що підтверджується його підписом під постановою № 76. Позивач ці обставини у позові не оспорив, доказів на їх спростування суду не надав.

Позивач подав адміністративний позов до суду 02.06.2015 року, тобто поза межами строку, передбаченого статтею 289 КУпАП.

Позивач не заявляв клопотання про поновлення строку на її оскарження.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 17,18, 69, 70, 71, 99, 158-163, 167, 171-2 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя П. О. Бурда