Справа № 813/6145/15
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2015-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2015 року справа № 813/6145/15

15год. 30хв. зал судових засідань № 6

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

секретар судового засідання Щур В.Р.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Сакура-Вест до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в :

товариство з обмеженою відповідальністю Сакура-Вест (далі ТзОВ «Сакура-Вест») звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області (далі ДПІ у Сихівському районі м.Львова ГУ ДФС у Львівській області), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 09.10.2015р. №.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю висновків відповідача, викладених в акті перевірки від 23.09.2015р. №882/21-00, про відсутність в позивача підстав для відображення в графі 4 додатку 6 до декларації акцизного податку «Розрахунок суми акцизного податку з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизними товарами» вартості підакцизних товарів, що реалізовані у роздрібній торговельній мережі на суму 3951364грн. Позивач вважає, що операції з реалізації ним паливно-мастильних матеріалів на суму 3951364грн. не є обєктом оподаткування акцизним податком.

Відповідач подав до суду заперечення на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Свої заперечення обґрунтовує тим, що через мережу АЗС здійснюється роздрібний продаж нафтопродуктів кінцевому споживачеві як громадянам, так і субєктам господарювання, а тому такі операції є обєктом оподаткування акцизним податком відповідно до п.п.213.1.9 п.213.1 ст.213 Податкового кодексу України. З цих підстав, відповідач вважає, що позивач занизив податкові зобовязання зі сплати акцизного податку щодо реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів в серпні 2015р. на суму 197568грн. по операціях з реалізації ним паливно-мастильних матеріалів на суму 3951364грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, наведених в письмовому запереченні. Просив суд в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, з наступних підстав.

Позивач ТзОВ «Сакура-Вест» зареєстроване як юридична особа 15.06.2015р. Львівським міським управлінням юстиції, . Позивач перебуває на обліку в ДПІ у Сихівському районі м.Львова ГУ ДФС у Львівській області.

На підставі п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України (далі - ПК України) проведена камеральна перевірка даних, задекларованих в податковій звітності з акцизного податку за серпень 2015р. ТзОВ «Сакура-Вест» (), за результатами якої складено акт від 23.09.2015р. №882/21-00 (далі Акт перевірки).

Перевіркою встановлено порушення позивачем п.п.213.1.9 п.213.1 ст.213, п.п.215.3.10 п.215.3 ст.215, п.216.9 ст.216 ПК України, в результаті чого занижено суми податкових зобовязань, заявлених в декларації з акцизного податку за серпень 2015р. на суму 197568грн. Вказане порушення полягає в безпідставному відображенні позивачем в графі 4 додатку 6 до декларації акцизного податку «Розрахунок суми акцизного податку з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизними товарами» вартості підакцизних товарів, що реалізовані у роздрібній торговельній мережі на суму 3951364грн.

На підставі вказаного Акта перевірки винесено податкове повідомлення-рішення від 09.10.2015р. №, яким збільшено позивачу суму грошового зобовязання за платежем акцизний податок з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на суму 246960грн., в тому числі 197568грн. за основним платежем та 49392грн. за штрафними санкціями.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням від 09.10.2015р. №, позивач звернувся до суду з вимогою про визнання протиправним та скасування вказаного повідомлення-рішення.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Оцінюючи доводи позивача щодо правомірності відображення ним в графі 4 додатку 6 до декларації акцизного податку «Розрахунок суми акцизного податку з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизними товарами» вартості підакцизних товарів, що реалізовані у роздрібній торговельній мережі на суму 3951364грн., суд бере до уваги таке.

В серпні 2015 року позивач реалізовував паливно-мастильні матеріали на суму 3951364грн. на користь субєктів підприємницької діяльності для використання палива у господарській діяльності, що підтверджується копією реєстру виписаних та отриманих податкових накладних за період з 01.08.2015р. по 31.08.2015р.

В Акті перевірки (а.с.11) відповідач зазначає, що через мережу АЗС здійснюється роздрібний продаж нафтопродуктів кінцевому споживачеві як громадянам, так і субєктам господарювання, а тому такі операції є обєктом оподаткування акцизним податком відповідно до п.п.213.1.9 п.213.1 ст.213 ПК України.

Проте, суд не погоджується з вказаним висновком відповідача з огляду на таке.

Відповідно до пп. 14.1.212 п.14.1 ст. 14 ПК України встановлено, що реалізація субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 п. 215.3 ст. 215 вказаного кодексу. Безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших субєктах господарювання громадського харчування.

Згідно з пп. 212.1.11 п.212.1 ст. 212 ПК України платником податку є особа субєкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів. При цьому обєктом оподаткування акцизним податком є факт реалізації підакцизних товарів саме безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків.

Під реалізацією підакцизних товарів розуміються будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів згідно з дооговрами купівлі продажу , міни, поставки та іншими господарськими, цивільно з- правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

З врахуванням цього, суд погоджується з доводами позивача про те, що субєктами господарювання можуть укладатись різного виду господарські та цивільно правові договори предметом яких є підакцизні товари. Тому, відвантаження нафтопродуктів через АЗС не завжди є операцією з реалізації.

В підпункті 212.1.4 п.212.1 ст. 212 ПК України визначено комплексне поняття «реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів»: це, зокрема, продаж підакцизних товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання.

Згідно з п.п. 4.5 п. 4 ДСТУ 4303:2004 оптова торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів за договорами поставки партіями для подальшого їх продажу кінцевому споживачу через роздрібну торгівлю, або для виробничого споживання та надання пов'язаних із вказаним послуг.

Таким чином, якщо суб'єкт господарювання придбав нафтопродукти в певній кількості у оператора АЗС (користувача АЗС) за договорам поставки та отримує на АЗС пальне по паливним карткам або талонам (вибирає його частинами в подальшому) для своїх власних виробничих цілей, то таку операцію, не можна вважати роздрібним придбанням для власного некомерційного споживання.

Відповідно до пп. 4.4 п. 4 ДСТУ 4303:2004 роздрібна торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів кінцевому споживачу та надання йому торговельних послуг. Згідно з п.1 ст.698 Цивільного кодексу України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов'язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов'язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його. Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним (п. ст.698 Цивільного кодексу України).

Оптова торгівля здійснюється, як правило, за договором поставки. Згідно з п.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Для оптової торгівлі головною відмінною особливістю є категорія покупців - це суб'єкти підприємницької діяльності, фізичні та юридичні особи, їх філії (відокремлені підрозділи) та обсяг товару.

Відповідно до ДСТУ 3993-2000 «Товарознавство» партія товару - це певна кількість товарів одного або декількох найменувань, закуплених, відвантажених або отриманих одночасно за одним товаросупровідним документом. Тобто які-небудь кількісні критерії для визначення оптової торгівлі у цьому випадку відсутні.

Отже, висновок відповідача про те, що торгівля нафтопродуктами через мережу АЗС можлива лише в роздріб є суб'єктивним та призводить до неправильного трактування норм податкового законодавства. В законодавстві не існує обмежень щодо торгівлі нафтопродуктами через мережу АЗС оптом, відповідно не кожен факт продажу пального на АЗС є роздрібним.

Відповідно до пп.212.1.11 п.212.1 ст.212 ПК України платником податку є особа - суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.

За приписами п.п.213.1.9 п.213.1 ст.213 ПК України об'єктом оподаткування акцизним податком є, зокрема, операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Суд встановив, що позивач у серпні 2015р. реалізовував паливно-мастильні матеріали на суму 3951364грн. на користь субєктів підприємницької діяльності для використання палива у господарській діяльності. Тобто, поставка нафтопродуктів відбувається виключно на умовах оптової купівлі-продажу пального суб'єктам господарювання, які використовують даний товар виключно для власних виробничих цілей.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до п. 10.3 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету країни з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008р. № 281/171/578/155 відпуск нафтопродуктів на АЗС можливий: за готівку; за відомостями; за талонами; за платіжними картками.

Згідно з наказом Міністерства фінансів України від 23.01.2015року № 14 затверджено форму декларації з акцизного податку. Додатком 6 до декларації передбачено, що база оподаткування акцизним податком при реалізації бензинів моторних (рядок 5) та інших нафтопродуктів (легкі, середні та важкі дистиляти), визначених у п.п.215.3.4 п.215.4. ст.216 розділу VI ПК України (рядок 6) визначається шляхом вирахування із загальної вартості реалізованих підакцизних товарів (графа 3) вартості товарів від їх реалізації для комерційного використання (графа 4). Таким чином, у графі 5 Додатку визначається вартість підакцизних товарів до оподаткування (графа 3 - графа 4). Саме ця вартість і є базою оподаткування акцизним податком, за яким сума податкового зобов'язання, що підлягає сплаті до бюджету, відображається у графі 7 Додатку та визначається шляхом множення даних графи 5 та графи 6.

Таким чином, трактування діяльності АЗС як суб'єкта господарювання, що здійснює виключно роздрібну торгівлю нафтопродуктами, унеможливлює застосування наведеного вище порядку визначення податкового зобов'язання з акцизного податку.

Крім цього, суд зауважує, що чинне законодавство не містить нормативного визначення «комерційне використання».

З огляду на наведене, суд вважає, що позивач правомірно відобразив в графі 4 додатку 6 до декларації акцизного податку «Розрахунок суми акцизного податку з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизними товарами» вартості підакцизних товарів, що реалізовані у роздрібній торговельній мережі на суму 3951364грн.

Таким чином, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення відповідача від 09.10.2015р. №, яким збільшено позивачу суму грошового зобовязання за платежем акцизний податок з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на суму 246960грн., є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України (в редакції станом 01.09.2015р.), якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на наведене, на користь позивача слід стягнути з Державної податкової інспекції у Сихівському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області сплачений судовий збір у розмірі 3704 грн. 40 коп. відповідно до платіжного доручення від 27.11.2015р. №1631.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Сихівському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області від 09.10.2015р. №.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Сихівському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області за рахунок бюджетних відрахувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю Сакура-Вест судовий збір в сумі 3704 (три тисячі сімсот чотири) грн. 40 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови суду складений та підписаний 30 грудня 2015 року.

Суддя А.Г. Гулик