Справа № 1961/12/2070
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2012-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" березня 2012 р. № 2-а-1961/12/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Істоміна А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобіліст"

до Куп'янської об'єднаної державної податкової інспекції Харківської області

Державної податкової служби

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ "Автомобіліст", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Куп'янської об'єднаної державної податкової інспекції Харківської області Державної податкової служби, в якому просить суд визнати дії відповідача протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Куп'янської об'єднаної державної податкової інспекцією в Харківській області від 08.02.2012 року №.

В обґрунтування позову вказано, що договір поставки повністю відповідає вимогам які висуваються до правочинів.

Представник позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання зявився, щодо задоволення позову заперечував у повному обсязі, посилаючись на законність та обґрунтованість винесеного податкового повідомлення-рішення.

Судом встановлено, що працівниками Куп'янської об'єднаної державної податкової інспекції Харківської області була проведена документальна невиїзна позапланова перевірка ТОВ «Автомобилист»з питання виявлення недостовірності даних податкового кредиту по факту взаємовідносин з ТОВ «Промтехноопт»що містяться у податкових деклараціях з податку на додану вартість за період з 01.10.2011 року по 31.10.2011 року.

За наслідками перевірки було складено акт від 26.01.2012 № 96/23-31581712 яким було встановлено порушення позивачем ч. 1 ст. 203, 215, ч. 1 ст. 216, ст.. 228 ЦК України в частині недодержання вимог зазначених статей в момент вчинення право чинів, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними по право чинах, здійснених ТОВ «Автомобіліст»з постачальником товару ТОВ «Промтехноопт»за жовтень 2011 року в результаті чого було порушено п. 198.2 , п. 198.3 ст. 198 ПК України занижено суму податку на додану вартість в сумі 52554 грн. у тому числі: за жовтень 2011 року на суму 52554 грн.

На підставі вище зазначеного акту перевірки керівником Куп'янської об'єднаної державної податкової інспекції Харківської області було винесено повідомлення-рішення від 08.02.2012 року №, яким було збільшено суму зобов'язання позивача за платежем - податком на додану вартість на: за основним платежем на - 52554,00 грн.; за штрафними (фінансовими) санкціями на - 13138,50 грн

Суд зазначає, що підставою винесення оскарженого податного рішення згідно вище зазначеного акту перевірки є лист ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова від 15.12.2011 року № 7162/7/23-03-12 яким направлено акт про неможливість проведення зустрічної звірки від 14.12.2011 року № 324/23-03-05/37092055 ТОВ «Промтехноопт»щодо документального підтвердження господарських відносин, із платниками податків та зборів ТОВ «Агро-Синергетика»за період вересень, жовтень 2011 року їх реальності та повноти відображення в обліку, а також висновок ВПМ ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова № 51/26-42 від 12.12.2011 року, № 52/26-42 від 12.12.2011 року щодо відсутності факту реального здійснення господарської діяльності субєкта господарювання ТОВ «Промтехноопт»за період вересень, жовтень 2011 року.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено судом 07.10.2011 року між ТОВ «Автомобіліст»та ТОВ відповідальністю «Промтехнопт»був укладений Договір поставки № 5 відповідно до якого ТОВ «Промтехноопт»зобов'язалося поставити ТОВ «Автомобіліст»товар (запасні частини) відповідно до переліку наведеного в додатках до Договору (додаткових угодах, видаткових накладних та рахунках-фактурах на кожну партію товару), які відповідно до умов Договору є його невід'ємними частинами. З свого боку ТОВ «Автомобіліст»зобов'язувалося своєчасно і повністю розрахуватись за поставлений йому товар.

ТОВ «Промтехноопт»з свого боку повністю виконав умови Договору поставивши ТОВ «Автомобіліст»необхідний для організації його господарської діяльності товар (запасні частини) на суму 315325,98 грн.

В свою чергу позивач повністю розрахувався за поставлений йому товар, що підтверджуються відповідними розрахунково-касовими документами, а саме:

поставка товару -

- рахунком-фактурою № 9 від 25.10.2011;

- видатковою накладною № 10 від 25.10.2011;

- податковою накладною № 587 від 25.10.2011 (податкова накладна включена до податкового кредиту підприємства та зареєстрована в реєстрі отриманих податкових накладних по ТОВ «Автомобіліст»у жовтні 2011 року); розрахунок за поставлений товар -

- платіжним дорученням № 19 від 25.10.2011 р. на суму - 169000 грн.;

- платіжним дорученням № 20 від 26.10.2011 р. на суму - 146325,98 грн.;

доставка товару покупцю - товарно-транспортною накладною від 25.10.2011 року б/н (транспортування автомобілем КАМАЗ 5410.

У відповідності до ст. 55 Господарського кодексу України суб'єктами господарювання визначаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

3гідно зі ст. 58 Господарського кодексу України суб'єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному Законом.

Відповідно до ст. 91 Цивільного кодексу України юридична особа здатна мати такі ж права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Цивільна правоздатність юридичної особи може бути обмежена лише за рішенням суду. Цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

У відповідності до ст. 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

Згідно приписів ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців»визначено, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Відповідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочин є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України, передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог , які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

В силу висновків Верховного Суду України, вміщених в у п.6 Постанови N 3 "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" до угод, укладених з метою, суперечною інтересам держави і суспільства, зокрема, належать угоди, спрямовані на приховування фізичними та юридичними особами від оподаткування доходів, тощо. Угода може бути визнана недійсною лише з підстав та з наслідками, передбаченими законом. Тому в кожному конкретному випадку при визнанні угоди недійсною суди повинні встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Суд зазначає, що зміст спірних договорів не суперечить актам цивільного законодавства. Судом не встановлено фактів, які свідчили б про те, що зміст договорів не відповідає дійсним намірам сторін і, що ці наміри спрямовані на ухилення від сплати податків за фінансово-господарськими результатами виконання зазначених договорів також вказаних доказів у відповідності до вимог ст.. 71 КАС України не надано на вимогу суду і відповідачем.

Відповідачем не надано доказів наявності притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб як позивача так і ТОВ «Промтехноопт»за ухилення від сплати податків або інші податкові правопорушення.

Суд зазначає , що доказів відсутності повноважень у посадової особи ТОВ «Промтехноопт» на підписання договору тощо в момент його укладання суду відповідачем не надано.

Що стосується посилання відповідача на акт перевірки, що ТОВ «Промтехноопт»за юридичною адресою відсутній, то вказані посилання відповідача є необґрунтованими оскільки у відповідності до вимог ст.. 61 Конституції України юридична відповідальність має індивідуальний характер, а отже не знаходження за юридичною адресою не вказує на факт нікчемності укладених між позивачем та ТОВ «Промтехноопт»правочинів.

Ця позиція узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Крім цього суд зазначає, що згідно п.83.1 ст. 83 Податкового кодексу України для посадових осіб органів державної податкової служби під час проведення перевірок підставами для висновків є: 83.1.1. документи, визначені цим Кодексом; 83.1.2. податкова інформація; 83.1.3. експертні висновки; 83.1.4. судові рішення; 83.1.5. виключено; 83.1.6. інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на органи державної податкової служби.

Суд зазначає, що викладені в акті судження відповідача в акті перевірки не ґрунтуються на жодному з визначених ст. 83 Податкового кодексу України джерел.

Крім цього, щодо посилання в акті відповідача на висновки ВПМ ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова про неможливість проведення зустрічної звірки господарських взаємовідносин з платниками податків, в т.ч. з ТОВ «Промтехноопт», то суд зазначає, що згідно зі статтею 83 ПКУ, висновки податкової міліції не належать до матеріалів, які є підставами для висновків під час проведення перевірок.

Так , підприємство вважається створеним з дня його державної реєстрації, ст. 6 Закону України «Про підприємства в Україні». Ліквідація підприємства вважається завершеною з моменту виключення його з державного реєстру України.

Відповідно до ст. 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. Згідно ст. 91 ЦК України Цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Суд зазначає, що на час укладення угоди між позивачем та ТОВ «Промтехноопт»так і на час судового розгляду ТОВ «Промтехноопт»знаходяться в єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців , а також є платниками податку на додану вартість.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, мовлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»№996, документом, що містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення є первинний документ.

У статті 3 зазначеного Закону вказано, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПКУ податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст. 193, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до ст. 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх ввезенні на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України;

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та у разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п. 198.6 ПКУ не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст. 201 цього Кодексу).

В акті перевірки підтверджується те, що при оформленні податкових накладних було дотримано вимоги ст. 201 Податкового кодексу України, податкові накладні відображено у відповідності в вимогами п.201.6 у реєстрі отриманих та виданих податкових накладних.

Виходячи з вище викладеного суд приходить до висновку, що ТОВ «А»сформовано податковий кредит на підставі податкових накладних, які оформлені відповідно до діючих вимог без будь-яких порушень, а отже правомірно включено до складу податкового кредиту суми ПДВ по взаємовідносинах з ТОВ «Промтехноопт».

Виходячи з вище викладеного суд приходить до висновку, що податкові повідомлення винесено від 08.02.2012 року № НОМЕР_1 винесено Куп'янською об'єднаною державною податковою інспекцією у Харківській області з порушенням норм чинного законодавства України.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст. 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобіліст" до Куп'янської об'єднаної державної податкової інспекції Харківської області Державної податкової служби про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити у повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Куп'янської об'єднаної державної податкової інспекції у Харківській області від 08.02.2012 року № НОМЕР_1.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо суб'єкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 02 квітня 2012 року.

Суддя Спірідонов М.О.