Справа № 1209/13/876
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2016-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2016 року м. Київ К/800/27442/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :

Пасічник С.С.,

Кочана В.М.,

Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної судової адміністрації України на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2013 року у справі за заявою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про зміну способу та порядку виконання рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.03.2007р., залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.06.2007р., визнано бездіяльність держави в особі Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України та Державного казначейства України щодо забезпечення позивачів: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 службовим обмундируванням неправомірною; стягнуто з Міністерства фінансів України грошову компенсацію за неодержане службове обмундирування на користь: ОСОБА_4 в сумі 29540 грн.; ОСОБА_5 в сумі 29540 грн.; ОСОБА_6 в сумі 29540 грн.; ОСОБА_7 в сумі 29540 грн.; ОСОБА_8 в сумі 16440 грн.; ОСОБА_9 в сумі 20395 грн.; ОСОБА_10 в сумі 29540 грн.; ОСОБА_11 в сумі 30480 грн.; ОСОБА_12 в сумі 43840 грн.; ОСОБА_13 в сумі 29540 грн.; ОСОБА_14 в сумі 29540 грн.; ОСОБА_15 в сумі 29540 грн.; ОСОБА_16 в сумі 20395 грн.; ОСОБА_17 в сумі 14040грн.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.11.2012р. задоволено заяву старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про зміну способу та порядку виконання постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.03.2007р.

Вважаючи, що вказана ухвала судом першої інстанції постановлена з порушенням норм чинного законодавства, Державна судова адміністрація України подала апеляційну скаргу, в якій просила її скасувати та відмовити в задоволенні заяви державного виконавця про зміну способу та порядку виконання рішення суду.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2013р. апеляційну скаргу залишено без руху в зв'язку з недоданням до неї документа про сплату судового збору, а ухвалою цього ж суду від 18.04.2013р. - відмовлено в задоволенні клопотання Державної судової адміністрації України про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Державна судова адміністрація України звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права й неповне з'ясування обставин справи, просила ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати та направити справу до цього суду для продовження розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.6 ст.187 КАС України до апеляційної скарги додається, зокрема, документ про сплату судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» від 08.07.2011р. №3674-VI (далі - Закон №3674).

Так, згідно зі ст.4 Закону №3674 ставка судового збору за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на ухвалу суду становить 0,05 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.

За змістом ст.8 Закону №3674, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі; суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Ця норма кореспондується з ч.1 ст.88 КАС України.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України в постанові від 23.01.2015р. №2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011р. №3674-VI "Про судовий збір", єдиною підставою для вчинення судом зазначених дій є майновий стан заявника. Обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на цю особу.

При цьому, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. Таке ж право мають і бюджетні установи.

Водночас, якщо ці бюджетні установи діють як суб'єкти владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Однак, як встановив апеляційний суд, Державна судова адміністрація України як на підставу для звільнення від сплати судового збору посилалась на відсутність відкритих асигнувань загального фонду державного бюджету за відповідним кодом економічної класифікації.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що заявлене Державною судовою адміністрацією України клопотання не містить вагомих доводів (підтверджених документально) неможливості сплати судового збору, а отже суд апеляційної інстанції прийшов до правильного висновку, що вказане клопотання задоволенню не підлягає.

За правилами статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи ж касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до прийняття неправильного рішення, а тому підстав для скасування ухвалених судами рішень колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної судової адміністрації України залишити без задоволення, а ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2013 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Пасічник С.С.

Кочан В.М.

Тракало В.В.