Справа № 818/1451/15
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 р.Справа № 818/1451/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Сіренко О.І.

Суддів: Спаскіна О.А. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Федоренко І.М.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 26.08.2015р. по справі № 818/1451/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання"

до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

26 серпня 2015 року постановою Сумського окружного адміністративного суду в задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області про скасування податкового повідомлення-рішення відмовлено за необґрунтованістю.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" у апеляційній скарзі просить постанову суду першої інстанції скасувати, прийняти нову постанову, якою позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що станом на 27 січня 2015 року на особовому рахунку ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" рахувалась переплата з орендної плати за землю у сумі 17.146.147 грн. 96 коп., яка виникла з огляду на самостійне виявлення позивачем помилок у податковій звітності з плати за землю та поданням у звязку з цим уточнюючих розрахунків до податкової декларації з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за 2014 рік, за 2013 рік та за 2012 рік. Сума переплати, заявлена Товариством, була перевірена контролюючим органом, що підтверджується Актом звірення розрахунків з бюджетом №362-20 від 22.01.2015р. Стверджує, що за наявності такої переплати на обліковій картці позивача, станом на час винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області не мала підстав вважати наявним податковий борг з грошового зобовязання по орендній платі за земельні ділянки державної та комунальної власності за червень 2014 року у сумі 165.026 грн. 87 коп.

Державна податкова інспекція у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області письмових заперечень на апеляційну скаргу не подала.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 КАС України, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що Державною податковою інспекцією у м.Сумах проведено камеральну перевірку податкової декларації з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) Товариства з обмеженою відповідальністю Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання.

05 січня 2015 року за результатом проведеної перевірки складено акт № 2/1503/34013028 (а.с. 137), яким встановлено несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобовязання з плати за землю в сумі 825.134 грн. 36 коп.

27 січня 2015 року на підставі Акту перевірки № 2/1503/34013028 від 05 січня 2015 року прийняте податкове повідомлення-рішення №/4809 про зобовязання платника податків сплатити штраф в сумі 165026,87 грн. за затримку на 120 календарних днів сплати суми грошового зобовязання в розмірі 825134,36 грн. ( а.с.7).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що податкове повідомлення-рішення №/4809 від 27.01.2015 року прийняте контролюючим органом у порядку, у спосіб та у межах повноважень, встановлених законом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п.п. 16.1.4. п.16.1, ст. 16 ПК України платник податків зобовязаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

В силу приписів п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до п.38.1. ст.38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до п.286.2. ст.86 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Як встановлено у п.287.3, ст.287 ПК України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарніих днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Згідно з абз.1 п.87.9 ст.87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Відповідальність за порушення строків сплати (перерахування) податків передбачена ст. 126 1ІК України, де зокрема у п.126.1 ст.126 зазначено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, при затримці більше 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання то такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами було укладено декілька договорів про розстрочення податкового боргу по орендній платі за земельні ділянки державна комунальної власності, а саме:

договір про розстрочення грошових зобовязань від 25.03.2014р. №21, відповідно до якого грошове зобовязання на загальну суму 2 116 896,72 грн. підлягає розстроченню під проценти на строк з 30.03.2014р. по 15.12.2014р. з щомісячною сплатою суми 235211.00 грн.; ( а.с.32-34)

договір про розстрочення грошових зобовязань від 29.04.2014р. №31, відповідно до якого грошове зобовязання на загальну суму 2 116 907,00 грн. підлягає розстроченню під проценти на строк з 30.04.2014р. по 15.12.2014р. з щомісячною сплатою суми 264614,00 грн.; ( а.с. 35-37)

договір про розстрочення грошових зобовязань від 28.03Г.2014р. №39, відповідно до якого грошове зобовязання на загальну суму 2 116 906,75 грн. підлягає розстроченню під проценти на строк з 30.05.2014р. по 29.12.2014р. з щомісячною сплатою суми 302416.00 грн. (а.с.38-40)

Грошове зобовязання по орендній платі за земельні ділянки державної та комунальної власності за червень 2014 року по терміну сплати 30.07.2014 року в строк до 30.07.2014 року позивачем сплачено не було.

Всі грошові кошти, які сплачувалися Позивачем в рахунок сплати розстрочених сум податкового боргу (а.с. 41-52), відповідно до договорів розстрочення грошових зобовязань №21 і 25.03.2014р., №31 від 29.04.2014р. та №33 від 28.05.2014р. відповідно до вимог п.87.9. ст.87 ПК України, зараховувалися в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення, незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що з набранням чинності Податкового кодексу України, чинним законодавством передбачено право контролюючого органу змінювати призначення платежу, самостійно визначеного платником податків, проте за наявності обов'язкової умови - наявність податкового боргу.

Як встановлено судовим розглядом, у листопаді 2014 року позивачем було сплачено коштів на загальну суму 825.134 грн. 36 коп. за наявності непогашеного податкового боргу з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності). За таких обставин, податковим органом на виконання п.87.9 ст. 87 ПК України правомірно спрямовано вказані кошти в рахунок погашення податкового зобовязання з плати за землю за червень 2014 року.

Доводи позивача у апеляційній скарзі про наявність станом на 27 січня 2015 року на особовому рахунку ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" переплати з орендної плати за землю у сумі 17.146.147 грн. 96 коп., яка виникла з огляду на самостійне виявлення позивачем помилок у податковій звітності з плати за землю та поданням у звязку з цим уточнюючих розрахунків до податкової декларації з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за 2014 рік, за 2013 рік та за 2012 рік, та мала бути направлена контролюючим органом на погашення існуючого податкового боргу, висновків суду не спростовують.

Як вбачається з копій квитанцій (а.с.69, 75-76, 83-84, 90-91, 100-101,110-111) уточнюючі податкові декларації з плати за змелю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за звітні періоди 2012 року, 2013 року та 2014 року разом з податковими розрахунками земельного податку подані ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання" та прийняті ДПІ у м. Сумах ГУ Міндоходів у Сумській області 13 січня 2015 року.

На підставі поданих уточнюючих декларацій за результатом звірення розрахунків позивача - платника податку за період з 01.01.2015 року по 20.01.2015 року контролюючим органом зменшено суми зобовязань з орендної плати за землю з юридичних осіб на суму 17.146.147 грн. 96 коп., що підтверджується Актом №362-20 від 22.01.2015 року (а.с.112).

Однак вказані обставини не могли мати вплив на висновки, яких контролюючий орган дійшов за наслідком проведеної камеральної перевірки податкової декларації з плати за землю на 2014 рік, оскільки уточнюючі податкові декларації ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання" подано вже після складення акту від 05 січня 2015 року №2/1503/34013028. На час проведення зазначеної перевірки ДПІ у м. Сумах не мала підстав вважати, що за ТОВ рахується переплата за податковим зобовязанням з плати за землю.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність обґрунтованих підстав вважати дії Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області по прийняттю спірного податкового повідомлення-рішення №/4809 від 27.01.2015 року неправомірними. Виходячи з викладеного вище, постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального права, у відповідності до вимог норм матеріального права, тому підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" - залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 26.08.2015р. по справі № 818/1451/15 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст ухвали виготовлений 14.12.2015 р.