Справа № 815/4491/14
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2015-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/4491/14

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М. М.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

доповідача, судді: Димерлія О.О.

суддів: Єщенка О.В., Вербицької Н.В.

за участю секретаря: Вишневської А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, державного реєстратора прав Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_1, за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Одеської міської ради, третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2014 року Департамент комунальної власності Одеської міської ради (далі - позивач, Департамент) звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 03 квітня 2014 року № 12154800, що прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_1; зобовязати реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції скасувати запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на нежитлове приміщення першого поверху, загальною площею 89,9 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва 165/1.; зобовязати реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції здійснити реєстрацію прав за територіальною громадою м. Одеси, в особі Одеської міської ради на нежиле приміщення першого поверху, загальною площею 89,9 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва 165/1 на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 07.12.2010 року по справі №2-928/10.

В обґрунтування вимог зазначено, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 07.12.2010 р. по справі № 2-928/10 було витребувано у ОСОБА_2 нежитлові приміщення першого поверху, загальною площею 89,9 кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва 165/1, на користь територіальної громади м. Одеси, в особі Одеської міської ради, в особі Департаменту комунальної власності Одеської міської ради. Позивач звернувся із заявою про державну реєстрацію прав на зазначене нежитлове приміщення, однак відповідачем неправомірно відмовлено у державній реєстрації прав з тих підстав що із заявою звернулась неналежна особа та що з наданих документів не вбачається право власності за заявником.

Позивач вважає вказане рішення протиправним та таким, що не відповідає діючому законодавству України, оскільки відповідно до постанови пленуму Верховного суду України Про судову практику цивільних справ про визнання правочинів недійсними від 06.11.2009 р. № 9 Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації.

За наслідками розгляду зазначеної справи Одеським окружним адміністративним судом 16 грудня 2014 року прийнято постанову про відмову у задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень прийняте державним реєстратором в цілому з додержанням вимог діючого законодавства України, є правомірним та скасуванню не підлягає.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин справи, та прийняти нову постанову про задоволення позову .

В апеляційній скарзі позивач посилається на відсутність у державного реєстратора підстав для відмови у державній реєстрації права власності.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Суворовським районним судом м. Одеси від 18.12.2008 року ухвалено рішення по справі № 2-5314/08 за позовом представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним та зобовязання повернути нежитлові приміщення, про визнання недійсним договору дарування від 17.03.2007 року квартири №1, загальною площею 89,9 кв.м., у будинку №165 по вул.Чорноморського козацтва в м. Одесі, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у звязку з тим, що заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12.12.2007 року про визнання за ОСОБА_4 права власності на спірне приміщення було скасовано, та при новому розгляді позовні вимоги ОСОБА_4 ухвалою суду від 26.12.2007 року по справа № 2-6736/07 залишені без розгляду.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18.12.2008 року по справі №2-5314/08 набрало законної сили 21.12.2010 року.

07.12.2010 року Суворовський районний суд м. Одеси по справі №2-928/10 ухвалив рішення про витребування у ОСОБА_2 на користь представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради нежитлові приміщення першого поверху, загальною площею 89,9 кв.м., що розташовані за адресою: м.Одеса, вул.Чорноморського козацтва, 165/1.

21.03.2014р. Одеська міська рада звернулася до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності, форма власності: комунальна, на нежиле приміщення першого поверху, що розташоване Одеська область, м. Одеса, вул.. Чорноморського козацтва, будинок 165/1, яка прийнята 21.03.2014 року та зареєстрована за №5923755.

Рішенням №12154800 від 03.04.2014 року державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_1 відмовила у державній реєстрації права власності, форма власності: комунальна, на нежиле приміщення першого поверху, що розташоване Одеська область, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, будинок 165/1, оскільки з заявою звернулася неналежна особа та з наданих документів не вбачається визнання права власності за заявником

Рішення обґрунтовано посиланням на норми ст.24 ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 01.07.2004р. №1952, на пункти 20, 28 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868.

Не погоджуючись з правомірністю рішення державного реєстратора, позивач звернувся до суду.

Як встановлено апеляційним судом та вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно від 02.04.2014р. зареєстрований обєкт нерухомого майна нежилі приміщення першого поверху №601, загальною площею 86,7 кв.м, за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва 165/1, на підставі свідоцтва про право власності, ЯЯЯ 968082, 10.09.2007 р. належать Виконавчому комітету Одеської міської ради.(а.с.120-122)

Інших записів у вказаних Реєстрах державним реєстратором за вказаною адресою не виявлено, зокрема, і про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на нежиле приміщення першого поверху №601, загальною площею 89,9 кв.м. за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва 165/1.

Оскільки Одеська міська рада вже є зареєстрованим власником нежитлового приміщення по вул.Чорноморського Козацтва, буд.165/1 у м.Одесі та відповідні записи є в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, то відмовляючи у державній реєстрації прав та їх обтяжень державний реєстратор прав невірно зазначив, що з наданих документів не вбачається визнання права власності за заявником.

Відповідно до рішення Одеської міської ради від 31.01.2011 р. Про затвердження виконавчих органів, загальної чисельності апарату Одеської міської ради було змінено найменування Представництва на Департамент комунальної власності Одеської міської ради.

Згідно з Положенням про Департамент комунальної власності Одеської міської ради, яке затверджене рішенням Одеської міської ради від 28.02.2011р. № 381 VI, Департамент комунальної власності Одеської міської ради є правонаступником Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради.

Незважаючи на те, що суд першої інстанції правильно зазначив щодо необґрунтованості висновку оскаржуваного рішення державного реєстратора прав про те, що із заявою звернулась неналежна особа, суд дійшов помилкового висновку, що цей недолік оскарженого рішення не вплинув на правильність результату розгляду поданої заяви про державну реєстрацію прав, оскільки фактично слугував однією з двох підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Апеляційний суд зазначає, що така підстава як неналежність особи, яка звернулась із заявою, в даному випадку відсутня, що підтверджується матеріалами справи, а тому посилання на неї у спірному рішенні від 03 квітня 2014 року № 12154800 протиречить приписам п. 3 ч. 1 ст.24 ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Частиною 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено випадки відмови у держаній реєстрації прав та їх обтяжень.

При цьому, ч. 4 ст.24 зазначеного Закону визначено, що відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюється Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 р. № 703(далі - Порядок реєстрації).

Відповідно до п. 23 Порядку реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені у Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Суд апеляційної інстанції зазначає, що за відсутності в спірному рішенні державного реєстратора конкретних недоліків заяви про реєстрацію прав та їх обтяжень, які унеможливлюють її проведення та не зазначення, які саме документи не відповідають вимогам, встановленим законом , таке рішення є незаконним та підлягає скасуванню.

Щодо способу захисту порушеного права позивача слід зазначити наступне.

Відповідно до принципу поділу державної влади в Україні (ст. 6 Конституції України) органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України.

За змістом ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав;.

Ч. 4 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Зі змісту наведених норм вбачається, що питання державної реєстрації прав та їх обтяжень є саме дискреційними повноваженнями державного реєстратора, оскільки останній сам приймає рішення про державну реєстрацію або відмову в її проведенні, аналізуючи подані документи відповідно до ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

З огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Враховуючи, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень належить до виключної компетенції державного реєстратора та те, що спірним рішенням не встановлено належних підстав для відмови в здійсненні державної реєстрації прав та їх обтяжень суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в даній справі належним способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання реєстраційної служби саме розглянути заяву Одеської міської ради про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи у звязку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 202 КАС України, це є підставою для задоволення апеляційної скарги, скасування оскарженої постанови та ухвалення нової постанови суду про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 198, 202, 207, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради - задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року - скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позовних вимог.

Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 03 квітня 2014 року № 12154800, що прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_1

Зобов'язати реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції розглянути питання щодо здійснення реєстрації прав за територіальною громадою м. Одеси, в особі Одеської міської ради на нежиле приміщення першого поверху, загальною площею 89,9 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва 165/1 на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 07.12.2010 року по справі №2-928/10.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили набирає законної сили після проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України на протязі двадцяти днів.

Суддя-доповідач: ОСОБА_6

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя: Н.В. Вербицька