Справа № 808/6711/15
Суддя: Шара Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року о 11 год. 30 хв.Справа № 808/6711/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Шари І.В.

за участю секретаря судового засідання Панасенка О.О.

представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача не зявився

третьої особи - не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2

до Державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області ОСОБА_3

третьої особи ПАТ Перший Український ОСОБА_4 банк в особі відділення ПАТ ПУМБ Регіональний центр в м. Запоріжжя

про скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

08 вересня 2015 року до Запорізького окружного адміністративного суду (далі суд) надійшов адміністративний позов від ОСОБА_2(далі позивач) до Державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області ОСОБА_3 (далі відповідач), в якому позивач просить суд скасувати рішення від 27.08.2015 року №23965709.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20.08.2015 його представником подано до реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області заяву про державну реєстрацію припинення заборони на відчуження нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 та про зняття обтяження нерухомого майна іпотекою. До заяви було надано заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 13.03.2015 №335/668/15-ц за позовом ОСОБА_5 до ПАТ «ПУМБ» регіональний центр в м.Запоріжжя, треті особи: приватний нотаріус ОСОБА_6, реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції про зняття обтяження з предмета іпотеки та зняття заборони на відчуження. Однак, державним реєстратором ОСОБА_3 здійснено лише державну реєстрацію припинення заборони на відчуження нерухомого майна, у знятті обтяження нерухомого майна іпотекою рішенням №23965709 від 27.08.2015 відмовлено. Підставою для відмови зазначено, що подані документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав та їх обтяжень документам, що їх посвідчують. Вважаючи відмову державного реєстратора такою, що не відповідає вимогам ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» позивач просить її скасувати.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримує, просить задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Позов не визнає з підстав викладених у своїх письмових запереченнях (а.с.23-26).

В обґрунтування заперечень зазначає, оскільки під час розгляду заяви позивача було встановлено суперечності між заявленими та зареєстрованими правами та їх обтяженнями, державним реєстратором відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 23965709 від 27.08.2015. У задоволенні позову просить суд відмовити у повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 20 серпня 2015 року представником позивача ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від 08.07.2015 посвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_7 (а.с.8), подано до Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області заяву про державну реєстрацію припинення заборони на відчуження нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_2 та зняття обтяження нерухомого майна іпотекою.

27.08.2015 державним реєстратором ОСОБА_3 здійснено державну реєстрацію припинення заборони на відчуження нерухомого майна, про що вчинено запис №23961838 у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.10)

Проте, рішенням №23965709 від 27.08.2015 відповідач відмовив позивачу у знятті обтяження нерухомого майна іпотекою.

Позивач не погоджується з зазначеним рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки вважає, що державним реєстратором не виконується рішення суду, яке набрало законної сили.

Зазначене рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №23965709 від 27.08.2015 мотивоване тим, що подані для проведення державної реєстрації прав документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав та їх обтяжень документам, що їх посвідчують. А саме у заочному рішенні справа №335/668/15-ц 2/335/649/2015 від 13.03.2015 виданому Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя зазначено позовні вимоги про зняття обтяження з предмета іпотеки та зняття заборони на відчуження задовольнити. Відповідно до ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» іпотека є речовим правом на нерухоме майно.

Також, державним реєстратором у своєму рішенні зазначено, що у резолютивній частині поданого разом із заявою рішення суду не вказано, ані підстави припинення іпотеки, які передбачені ст.17 Закону України «Про іпотеку», ані вказівки щодо здійснення державної реєстрації припинення саме іншого речового права (іпотека), лише щодо обтяження (заборони відчуження).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи оскаржувані рішення на предмет його відповідності вимогам, встановленим частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд керується наступним.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна визначає Закон Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень N 1952-IV, від 01.07.2004 (далі - Закон № 1952-ІV).

Статтею 2 Закону № 1952-ІV встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 1 частини першої ст. 4 Закону № 1952-ІV передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, право власності на нерухоме майно.

Відповідно до частини другої ст. 9 Закону № 1952-ІV визначено, що державний реєстратор, зокрема встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Частина перша ст. 15 Закону № 1952-ІV встановлює, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно ч.1 ст. 19 Закону № 1952-ІV та п. 37 Постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень N 868, 17.10.2013 (далі Порядок) документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є:

1) укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат;

2) свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат;

3) свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат;

4) видані нотаріусом свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікати;

5) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до закону;

6) свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дублікат;

7) свідоцтво про право власності на нерухоме майно чи його дублікат, видані до 1 січня 2013 р. органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією;

8) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном;

9) державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею;

10) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

11) ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди;

12) заповіт, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

13) закон, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

14) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення обєкта нерухомого майна релігійній організації;

15) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу обєкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність;

16) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону № 1952-ІV передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою ст.15 цього Закону; 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою ст. 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Згідно ч.2 ст. 24 Закону № 1952-ІV передбачено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Частина четверта статті 24 Закону № 1952-ІV встановлює, що відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Аналіз правових норм вказує, що за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор може прийняти одне із рішень: про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або про відмову в державній реєстрації; у свою чергу відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень може мати місце за наявності вичерпних підстав, визначених Законом.

Таким чином, в межах спірних правовідносин необхідно встановити наявність підстав для відмови позивачу в державній реєстрації прав та їх обтяжень щодо зняття обтяження з предмета іпотеки: квартири №46, по вул. Портова,6, у м.Запоріжжя.

Судом встановлено, що заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.03.2015 по справі 334/5170/13-ц (2/334/2261/2013) задоволено позовні вимоги ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_4» в особі відділення ПАТ «Пумб «Регіональний центр в м.Запоріжжя», треті особи приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції Запорізької області: знято заборону на відчуження нерухомого майна, а саме квартири №46, по вул. Портова, 6, у м.Запоріжжя, що належить ОСОБА_5, накладену приватним нотаріусом Запорізького міського округу ОСОБА_6 06.03.2007 року, на підставі іпотечного договору №5272598 від 06.03.2007, що зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за номером 4602706 та виключено записи з Єдиного реєстру обтяжень нерухомого майна про обтяження речових прав на нерухоме майно, а саме квартири №46, по вул. Портова,6, у м.Запоріжжя, що належить ОСОБА_5 (запис в Державному реєстрі іпотек №4602911).

Вказане рішення набрало законної сили 24.03.2015.

Як свідчать обставини справи, предметом розгляду справи №335/668/15-ц (2/335/649/2015) було зняття обтяження з предмета іпотеки та зняття заборони на відчуження нерухомого майна а саме квартири №46, по вул. Портова,6, у м.Запоріжжя.

Вказаним рішенням суду встановлено, що між позивачкою та ЗАТ «ПУМБ» для забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором, укладено договір іпотеки №5272598 від 06.03.2007, відповідно до якого позивач передала в іпотеку банку квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_3, що належить їй на праві приватної власності. Позичальник за кредитним договором (батько позивача) помер, у звязку з чим відповідно до приписів ст.17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється.

У резолютивній частині зазначеного рішення суд вказав: виключити записи з Єдиного реєстру обтяжень нерухомого майна про обтяження речових прав на нерухоме майно, а саме квартири №46, по вул. Портова,6, у м.Запоріжжя, що належить ОСОБА_5 (запис в Державному реєстрі іпотек №4602911), тобто судом чітко зазначено номер запису в Державному реєстрі іпотек №4602911.

Отже, рішення відповідача про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №23965709 від 27.08.2015 не відповідає вимогам передбаченим ст.24 Закону № 1952-ІV.

Відповідно до частини першої ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 71 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що державний реєстратор при прийнятті оскаржуваного рішення діяв не у відповідності до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, суд приходить до висновку про неправомірність винесеного рішення, в звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню, а спірне рішення скасуванню.

У судовому засіданні, відповідно до ст.160 КАС України, сторонам проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст. 86, 158, 160-163,167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати рішення від 27.08.2015 року №23965709 державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області ОСОБА_3.

Судові витрати в сумі 73,08 грн. присудити на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя І.В.Шара