Справа № 459/3347/15-а
Суддя: Веремчук О. А.
Дата ухвалення: 2015-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 459/3347/15-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2015 року Сокальський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Веремчук О. А.

при секретарі Баран О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сокалі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у м.Червонограді Львівської області про визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці та зобов*язанні нарахувати та виплатити довічне щомісячне грошове утримання судді у відставці

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у м.Червонограді Львівської області , в якому просить визнати неправомірними дії відповідача в частині відмови нарахування та виплаті довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 26 серпня 2015 року та зобов*язати управління Пенсійного фонду України у м.Червонограді Львівської області нарахувати та виплатити позивачу довічне щомісячне грошове утримання судді у відставці з 26 серпня 2015 року у розмірі 15980 грн. 16 коп., а з 01 вересня 2015 року в розмірі - 18079 грн. 36 коп. до зміни грошового утримання судді , який працює на відповідній посаді .

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що до виходу у відставку він працював на посаді судді Червоноградськогоміського суду Львівської області з травня 1998 року , Верховною ОСОБА_3 України 09 липня 2003 року був обраний достроково суддею цього суду .

05 березня 2014 року позивач звернувся з заявою у ОСОБА_3 раду юстиції України про відставку , відповідно до рішення ОСОБА_3 ради юстиції України від 02.07.2015 року внесено подання до Верховної ОСОБА_3 України про звільнення його з посади судді Червоноградського міського суду Львівської області у зв*язку з поданням заяви про відставку і відповідно постановою № 634-У111 Верховної ОСОБА_3 України від 16 липня 2015 року «Про звільнення суддів » його було звільнено з посади судді в зв*язку з відставкою .

Наказом Червоноградського міського суду Львівської області від 25.08.2015 року № 79/К позивача було виключено із штату Червоноградського міського суду Львівської області у зв*язку з поданням заяви про відставку .

При винесенні рішення ОСОБА_3 ради юстиції України від 02.07.2015 року №122/0/15-15 при вирішенні питання про відставку позивача з посади судді вищезгаданий орган керувався п.9 частини п*ятої статті 126 , статтею 131 Конституцї України , статтею 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», пуктом 11 розділу Х111 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 07 липня 2010 року, статтями 27,31 Закону України

« Про ОСОБА_3 раду юстиції» та пуктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» .

Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» при вирішенні питання стосовно процедури оформлення відставки ОСОБА_1 з посади судді слід керуватись вищезгаданими нормативними документами , а саме ст.ст..129,138 ЗУ « Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року .

01.09.2015 року позивач звернувся з заявою в ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Червонограді про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці .

11.09.2015 року позивач отримав від відповідача рішення від 10.09.2015 року управління Пенсійного фонду України в м.Червонограді Львівської області про відмову у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з наступних підстав, що у розділі 111 п.5 «Прикіцевих положень « Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-V111 Кабінету Мінстрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом зазначено : Кабінету ОСОБА_4 України підготувати та подати до 1 .05.2015 року на розгляд Верховної ОСОБА_4 України проект закону щодо призначення всіх пенсій,у тому числі спеціальних (крім пенсій військовослужбовців і наукових працівників), на загальних підставах , забезпечення прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону , забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом .

У разі неприйняття до 01 .06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій . у тому числі спеціальних , на загальних підставах з 1.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії /щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу « , «Про прокуратуру» , «Про судоустрій і статус суддів» , «Про статус народного депутата України», , « «Про Кабінет ОСОБА_4 України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», , «Про службу в органах місцевого самоврядування « , «Про дипломатичну службу», Податкового та Митнеого кодексів України, Положення про помічника-консультанта народнго депутата України .

Коли ОСОБА_1 працював на посаді голови Червоноградського міського суду Львівської області. Наказом цього суду від 25.08.2015 на підставі Постанови ВР від 16.07.2015 був звільнений у відставку, має стаж роботи суддею понад 20 років , тобто 21 рік 7 місяців , перебуває на обліку в управлінні ПФ. На підставі ст.43 закону «Про статус суддів» від 15.12.92 №2862-XII, чинної на час його відставки , позивачу повинно бути призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 82% грошового утримання судді , тому позивач звернувся з даним адміністративним позовом в суд .

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав свій позов , в його обґрунтування зіслався на обставини , аналогічні підставам звернення до суду , просить позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні адміністративний позов заперечив, посилаючись на те, що вони діяли в межах повноважень, наданих їм законами України та підзаконними нормативно-правовими актами та не порушували прав позивача. Просить у позові відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач до виходу у відставку працював на посаді голови Червоноградського міського суду Львівської області , суддею працював з травня 1998 року , Верховною ОСОБА_4 України 09 липня 2003 року був обраний достроково суддею цього суду .

05 березня 2014 року позивач звернувся з заявою у ОСОБА_3 раду юстиції України про відставку , відповідно до рішення ОСОБА_3 Юстиції України від 02.07.2015 року внесено подання до Верховної ОСОБА_3 України про звільнення його з посади судді Червоноградського міського суду Львівської області у зв*язку з поданням заяви про відставку і відповідно постановою № 634-У111 Верховної ОСОБА_3 України від 16 липня 2015 року «Про звільнення суддів » його було звільнено з посади судді в зв*язку з відставкою , що стверджується копіями рішення ОСОБА_3 Юстиції України та копією постанови Верховної ОСОБА_3 України .

З копіїї наказу Червоноградського міського суду Львівської області від 25.08.2015 року № 79/К вбачається , що позивача було виключено із штату Червоноградського міського суду Львівської області у зв*язку з поданням заяви про відставку .

Як вбачається з рішення ОСОБА_3 ради юстиції України від 02.07.2015 року №122/0/15-15 при вирішенні питання про відставку позивача ОСОБА_1 з посади судді вищезгаданий орган керувався п.9 частини п*ятої статті 126 , статтею 131 Конституцї України , статтею 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», пуктом 11 розділу Х111 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 07 липня 2010 року, статтями 27,31 Закону України « Про ОСОБА_3 раду юстиції» та пуктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» .

Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» при вирішенні питання стосовно процедури оформлення відставки позивача ОСОБА_1 з посади судді , як обгрунтовапно зазначає позивач , слід керуватись вищезгаданими нормативними документами , а саме ст.ст..129,138 ЗУ « Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року .

. Відповідно до ч.5 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету України.

Судом також встановлено, що позивач звернувся з заявою до відповідача з вимогою нарахувати та виплачувати йому, як судді у відставці, довічне грошове утримання в розмірі 82 % суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді, починаючи з 26.08.2015 року.

Відповідач листом від 11.09.2015 року направив позивачу рішення від 10.09.2015 року управління Пенсійного фонду України в м.Червонограді Львівської області про відмову у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з наступних підстав, що у розділі 111 п.5 «Прикіцевих положень « Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-V111 Кабінету Мінстрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом зазначено : Кабінету ОСОБА_4 України підготувати та подати до 1 .05.2015 року на розгляд Верховної ОСОБА_4 України проект закону щодо призначення всіх пенсій,у тому числі спеціальних (крім пенсій військовослужбовців і наукових працівників), на загальних підставах , забезпечення прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону , забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом .У разі неприйняття до 01 .06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій . у тому числі спеціальних , на загальних підставах з 1.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії /щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу « , «Про прокуратуру» , «Про судоустрій і статус суддів» , «Про статус народного депутата України», , « «Про Кабінет ОСОБА_4 України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», , «Про службу в органах місцевого самоврядування « , «Про дипломатичну службу», Податкового та Митнеого кодексів України, Положення про помічника-консультанта народнго депутата України .

У відповідності до ст. 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування « спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються органами Пенсійного фонду та в судовому порядку.

Позивач із вищевказаними рішеннями відповідача не погодився та вважає, що відповідачем порушуються його права, свободи та інтереси, у зв'язку з чим звернувся до суду із даним позовом.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_4 України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

У ч.1 ст.126 Основного Закону України закріплено положення, згідно з яким незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у ч.1 ст. 126 Конституції України є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу передбачених законом гарантій самостійності судів, незалежності та правової захищеності суддів.

Суд констатує, що правові засади організації судової влади, загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів урегульовані Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року.

Гарантії незалежності суддів закріплені, зокрема, у ч.4 ст. 47 Закону України « Про судоустрій і статус суддів», згідно з якою незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установленим законом, належним матеріальним забезпеченням судді.

У зв'язку з набуттям чинності Закону України «Про судоустрій і статус суддів» змінено порядок оплати праці працюючим суддям, яким виплачується суддівська винагорода.

У відповідності до ст. 6.4. Європейської хартії про статус суддів - суддя, що досяг встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади, яку займав протягом певного часу, повинен отримувати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути як можна ближче до рівня останньої заробітної плати в якості судді.

Статтею 129 цього Закону визначено вид, склад, розмір суддівської винагороди, яка складається з грошового утримання, яке включає в себе посадовий оклад та доплати за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь, роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Стаття 129 цього Закону щодо суддівської винагороди, вводилась в дію з 01 січня 2011 року, в той же час, абз.6 п.1 розділу Х11 із змінами, внесеними згідно із Законом України від 23.12.2010 року № 2856-У1 вводить цю статтю в дію з 1 січня 2012 року.

Призначення та нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці проводиться згідно вимог статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі відсотків грошового утримання, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

Аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що в усіх випадках розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці залежить від розміру грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді. При цьому законодавець не обмежує розмір довічного грошового утримання судді у відставці розміром грошового утримання працюючого судді, діючим на дату призначення судді у відставці грошового довічного утримання.

Вказані норми закону не передбачають процентного співвідношення щорічного довічного грошового утримання від власного заробітку (на відміну від пенсії у загальноприйнятому понятті), а передбачають саме виплату від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Виходячи з наведеного суд вважає, що положення ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» по суті і змісту повинні бути застосовані до правовідносин позивача, до його права на отримання щомісячного довічного грошового утримання у процентному відношенні до грошового утримання суддів місцевого суду, працюючих на відповідних посадах, тобто на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання у випадку зміни розміру грошового утримання діючих суддів місцевого суду.

Також суд враховує і положення ч.5 ст. 109 Закону України « Про судоустрій і статус суддів» якою визначено, що за суддею, звільненим за його заявою, про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку.

Наведене закріплене у рішеннях Конституційного суду України, що стосується правових понять інституту судді у відставці, поняття щомісячного довічного грошового утримання, принципів незалежності суддів, що вказане конституційним судом, зокрема, про неможливість відміни та звуження змісту та об'єму статусу суддів, про неможливість звуження досягнутого рівня незалежності суддів, про неможливість диспропорції у матеріальному забезпеченні судів та суддів різних рівнів, про неможливість суттєвої диспропорції у грошовому забезпеченні працюючих суддів та суддів у відставці, про неможливість відміни принципу, як перегляд щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни заробітної плати працюючим суддям, виходячи з її нового розміру.

В іншому випадку гарантії нарахування щомісячного довічного грошового утримання позивачеві суттєво звузять зміст, об'єм статусу судді, рівень його соціального захисту, відповідно звузяться гарантії незалежності суддів, оскільки виходячи у відставку, суддя мав право на перегляд розміру виплат щомісячного довічного грошового утримання при зміні заробітку діючого судді, тлумачення нового закону відповідачем, що він начебто не передбачає перегляду щомісячного довічного грошового утримання, протирічить змісту закону та Конституції.

Досліджуючи правове поняття « щомісячне довічне грошове утримання судді «, Конституційний Суд України у мотивувальній частині рішення від 14 грудня 2011 року 3 18-рп/2011, вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячне грошове утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов'язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування судді у відставці сплачує Пенсійний фонд України за рахунок Державного бюджету, діючому судді виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний Суд України також зазначив про неможливість звуження змісту та об'єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях, а саме: від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004( справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 справа про гарантії незалежності суддів), від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 03.06.2013 року № 3-рп/2013.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач має беззаперечне право на нарахування та перерахунок щомісячного довічного грошового утримання згідно довідок управління судової адміністрації у Львівській області , які безспірно підтверджують розмір суддівської винагороди, яку б позивач отримував на посаді голови Червоноградського міського суду Львівської області згідно Закону України « Про судоустрій і статус суддів» з 01.09.2015 року, тобто з часу виникнення права на нарахування та перерахунок щомісячного довічного грошового утримання

Що стосується покликання відповідача про відсутність у нього законодавчо встановленого обов'язку здійснювати позивачеві перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з покликанням на ч.4 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». То суд таке покликання вважає хибним з огляду на наступне.

Положення ч.4 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-У1, по-перше, врегульовує порядок здійснення перерахунку довічного грошового утримання у разі зміни розміру грошового утримання діючих суддів Конституційного Суду України, який є єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні та не відноситься до місцевого суду , суддею якого є позивач, по-друге, ці положення не дають підстав для висновку стосовно заборони здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям місцевого суду.

Відповідно до ст.3 Закону України « Про судоустрій і статус суддів» суди загальної юрисдикції утворюють єдину систему судів. Єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні є Конституційний суд України,

Як встановлено ч.4 ст.17 вказаного Закону, єдність системи судів загальної юрисдикції забезпечується, зокрема: єдиними засадами організації та діяльності судів; єдиним статусом суддів; єдиним порядком організаційного забезпечення діяльності судів; фінансуванням суддів виключно з Державного бюджету України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що судді, що працюють або працювали у системі судів загальної юрисдикції, не повинні ставитись у менш вигідне становище в питаннях пенсійного забезпечення, а саме нарахування та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, порівняно із суддями Конституційного суду України.

Суд виходить з того, що право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці було встановлено Постановою Верховної ОСОБА_4 України від 24.02.1994 року «Про доповнення Постанови Верховної ОСОБА_4 України «Про порядок введення в дію Закону України «Про статус суддів».

Цією Постановою Верховної ОСОБА_4 було доповнено пункт перший попередньої Постанови Верховної ОСОБА_4 України від 15.12.1992 року « Про порядок введення в дію Закону України «Про статус суддів» абзацом 3, згідно якого в разі зміни заробітної плати суддів розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці обчислюється виходячи з нового розміру заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді.

На підставі цієї норми Закону Правлінням Пенсійного фонду України було прийнято Постанову № 21-3 від 22.12.2006 року «Про затвердження порядку призначення виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами пенсійного фонду України», де був передбачений спеціальний розділ «Оформлення документів для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання».

Не дивлячись на те, що Постанова Верховної ОСОБА_4 України № 4016- Х1 від 24.02.1994 року, якою було введено перерахунок суддям у відставці щомісячного довічного грошового утримання, діяла до 03.08.2010 року, тобто до прийняття нового Закону ( ч.2 п.4 розділу 11 «Прикінцеві положення» ) Закону України « Про судоустрій і статус суддів « від 07.07.2010 року № 24 53 -У1, пенсійний фонд України всупереч вищезазначеній Постанові Верховної ОСОБА_4 України, вимогам ч.1 та 2 ст. 22 Основного Закону України ( 254к/96 ВР ) про те, що конституційні права і свободи гарантуються, а держава повинна утримуватись від прийняття будь-яких актів, які б призводили до скасування чи звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, Рішенню № 5-рп/2005 від 22.09.2005 року Конституційного Суду України, який вказав,що конституційні права, свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, а при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод прийняв нову Постанову №3-1 від 25.01.2008 року «Про затвердження Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України», в якому відсутній розділ» - «Оформлення документів для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання».

Суд вважає, що Пенсійний фонд України, як і Мінюст є виконавчими органами і не мають функцій законодавчого органу і не можуть встановлювати або скасовувати право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Між тим, Пенсійний фонд України прийняв постанову, яка суттєво звузила обсяг діючих прав суддів у відставці на пенсійне забезпечення, вилучивши розділ «Оформлення документів для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання».

Разом з тим слід зазначити, що в новій Постанові пенсійного фонду України в додатку № 2 про Порядок подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці органами пенсійного фонду України зазначено про те, що «заробітна плата, яка враховується при призначенні і (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Виходячи з наведеного суд вважає, що з додатку вбачається, що органи Пенсійного фонду України здійснюють не лише призначення і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, але і перерахунок такої.

Суд вважає, що остаточну точку в питанні про право суддів у відставці на нарахування та перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання у зв'язку зі зміною заробітної плати діючим суддям поставив Конституційний Суд України в своєму Рішенні № 3-рп/2013 від 03.06.2013 року, який в п.7 мотивувальної частини щодо відповідності Конституції України (конституційності) абз. 2 п.2 розділу 11 «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668 - У1 від 8 липня 2011 року зазначив, що поширюючи дію положень абз.2 п.2 розділу 11«Прикінцеві та перехідні положення, як вбачається з їх змісту, на правовідносини щодо виплати суддям пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), залишив незмінним зміст права на пенсію та щомісячне довічне грошове утримання суддів, але звузив обсяг цього права та встановив обмеження в перерахунках передбачених законами України (пенсій та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці ) чим знизив досягнутий рівень гарантій незалежності суддів.

Таким чином, зазначені положення Закону № 3668 в частині поширення їх дії на Закон № 2453 стосовно виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) суддів у відставці, а також розділ 111 п.5 «Прикіцевих положень « Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-V111 Кабінету Мінстрів України, суперечить вимогам ч.1 ст.126 Конституції України.

В резолютивній частині вищезазначеного рішення Конституційного Суду України в п.2 зазначено: Визнати такими, що не відповідають Конституції України є (неконституційним) абз. 2 п.2 розділу 11 «;Прикінцеві і перехідні положення « Закону України « Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-У1, зі змісту якого вбачається, що виплата суддям пенсії (щомісячного довічного грошового утримання «повинна здійснюватись без індексації, без застосування положень ч.2,3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-У1 та без проведення інших перерахунків, передбачених законодавством.

Суд вважає, що після прийняття Конституційним судом України Рішення 3-1/2013 від 03.06.2013 року виплата суддям у відставці пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) повинна здійснюватись із здійсненням індексації, із застосуванням положень ч.2,3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування « від 9 липня 2003 року № 1058-У1, яка кореспондується зі ст.138 ч.3 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», проведенням інших перерахунків, передбачених законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.109 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів » заява про відставку подається до ОСОБА_3 Юстиції , яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви вносить до органу , який обрав або призначив суддю ( в даному випадку до Верховної ОСОБА_3 України ) подання про звільнення судді з посади .

Суд погоджується з доводами позивача , що внаслідок бездіяльності ОСОБА_3 ради юстиції та незважаючи на те, що дата написання заяви про відставку позивачем була подана 05 березня 2014 року , тобто більше як за один рік , ще до 28 березня 2015 року , до набрання чинності Законом № 2453-УІ у редакціях законів № 192-УІІІ та № 213-УІІІ, день призначення щомісячного довічного утримання повинен обчислюватись з дня, наступного після відрахування судді зі штату суду згідно з наказом, виданим на підставі акта Верховної ОСОБА_3 України. У даному випадку з 26 серпня 2015 року , що стверджується копією наказу про відрахування судді (позивача) із штату суду .

З врахуванням того, що місячний заробіток позивача за останньою посадою голови Червоноградського міського суду Львівської області становив 19488 грн. , відповідно не нараховане та невиплачене відповідачем йому довічне щомісячне грошове утримання судді у відставці становить 15980 грн. 16 коп. ( 19488грн. /100 х 82 = 15980 грн.16 коп.).

До 01.09.2015 року мінімальна заробітна плата в Україні становила 1218 грн., а з 01.09.2015 року - становить 1378 грн. , що визначає збільшення суддівської винагороди ( щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці) у відповідності до ст.ст.129,138 ЗУ»Про судоустрій та статус суддів » від 07.07.2010 року .

З цього випливає, що у зв'язку зі зміною заробітної плати діючому голові Червоноградського міського суду Львівської області за відповідною посадою, позивачу, як судді у відставці, у відповідності до вимог ст. 138 ч.3 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» пенсійний фонд України у м.Черволнограді Львівської області зобов'язаний нарахувати та провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідок про заробітну плату за відповідною посадою на час призначення та здійснення перерахунку, починаючи з 01.09.2015року .

Відповідно з 01.09.2015 року розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (голови Червоноградського міського суду Львівсської області ) ОСОБА_1 повинно бути збільшено : заробітна плата голови суду з 01 вересня 2015 року становить 22048 грн. , що стверджується довідкою управління судової адміністрації у Львівській області , відповідно з 01.09.2015 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці позивача повинно становити 22048 грн. х 82 % = 18079 грн. 36 коп. .

Частиною 3 ст.138 закону №2453-VІ у редакції закону «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8.07.2011 №3668-VI (набрав чинності з 1.10.2011), чинною на час виникнення спірних відносин, передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді в розмірі 80% грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а до 1.01.2011 страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

У ч.5 указаної норми закону визначено, що виплата щомісячного довічного грошового утримання, призначеного відповідно до цієї статті, на період роботи на посадах, які дають право на його призначення або право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених законами «Про прокуратуру», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», припиняється. На цей період призначається й виплачується пенсія відповідно до закону «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Довічне грошове утримання суддям виплачується органами ПФ за рахунок коштів державного бюджету.

Конституційний Суд рішенням від 3.06.2013 №3-рп/2013 ч.3, перше, друге, третє речення ч.5 ст.138 закону №2453-VI в редакції закону №3668-VI визнав такими, що не відповідають Конституції (є неконституційними).

У зазначеному рішенні Конституційний Суд указав на те, що законом №3668-VI змінено визначений законом №2453-VI порядок нарахування щомісячного довічного грошового утримання, внаслідок чого зменшено розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів. Залишивши незмінним зміст права на щомісячне довічне грошове утримання суддів, закон №3668-VI звузив обсяг цього права, встановивши обмежену базу для нарахування суддям щомісячного довічного грошового утримання та його максимальний розмір, і скасував право суддів на одержання щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру, чим знизив і досягнутий рівень гарантій незалежності суддів, що не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів.

Ухвалюючи зазначене рішення, Конституційний Суд урахував попередні позиції стосовно гарантій незалежності суддів, викладені ним у рішеннях від 20.03.2002 №5-рп/2002, 1.12.2004 №19-рп/2004, 11.10.2005 №8-рп/2005, 18.06.2007 №4-рп/2007, 22.05.2008 №10-рп/2008, які полягають у тому, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невідємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя й незалежності працюючих суддів і дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності й неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у звязку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10.07.98, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обовязків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (п.6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку з посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (п.6.4).

У Рекомендації Комітету ОСОБА_4 Європи державам членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обовязки від 17.11.2010 №(2010)12 зазначено: «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обовязкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у звязку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці» (п.54).

Таким чином, з моменту ухвалення рішення КС від 3.06.2013 №3-рп/2013 підлягає застосуванню ч.3 ст.138 закону №2453-VI в редакції до змін, унесених законом №3668-VI: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання» (Наведене стверджується практикою Верховного Суду України , а саме Постановою Верховного Суду України від 17.03.2015 року № 21-371а14 ) .

Враховуючи публічно-правовий характер соціальних правовідносин, до яких застосовується лише адміністративне законодавство, а також те, що проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання є компетенцією Пенсійного фонду України, у даному випадку, ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Червонограді Львівської області ,а суд не може собою підміняти компетентний орган, який уповноважений здійснити нарарахування та провести такий перерахунок.

З огляду на встановлені факти та положення законів, суд вважає, що права позивача порушені, підлягають захисту в межах строку звернення до адміністративного суду, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Однак в цій частині позовних вимог вважає за необхідне відмовити в негайному виконанні даної постанови в межах суми стягнення за один місяць, оскільки враховуючи складність справи та стягнення державних коштів в рахунок позовних вимог позивача суд не вбачає достатніх підстав для задоволення даних позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 21, 71, 87, 99, 100, 102, 105, 158-163, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, -

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у м.Червонограді Львівської області від 10.09.2015 року в призначенні та нарахуванні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , виходячи з грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді.

Зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у м.Червонограді Львівської області провести нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» з 26 серпня 2015 року у розмірі 15980 грн. 16 коп. .

Зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у м.Червонограді Львівської області провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 01 вересня 2015 року в сумі -18079 грн.36коп. на підставі довідки управління судової адміністрації у Львівській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за вересень 2015 року до зміни грошового утримання судді , який працює на відповідній посаді .

В інших позовних вимогах відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий: О. А. Веремчук