Справа № 816/3257/15
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 р.Справа № 816/3257/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старосуда М.І.

Суддів: Лях О.П. , Яковенка М.М.

при секретарі судового засідання Котелевець Н.В. за участю представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 26.10.2015р. по справі № 816/3257/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Вікторія Агроекспо"

до Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області

третя особа товариство з обмеженою відповідальністю "Вівотранс"

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 09.06.2015 №.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.10.2015року зазначений адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, оскільки реальність вчинення господарських операцій між позивачем та його контрагентом за жовтень 2014 року відсутня.

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Представники позивача, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ТОВ "Вікторія Агроекспо" (ідентифікаційний код 32802841) на підставі свідоцтва № 200084060, виданого Миргородською ОДПІ (Шишацьке відділення), є суб'єктом спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість.

У період з 29.04.2015 по 07.05.2015 року відповідачем проведено позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "Вікторія Агроекспо" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ "Вівотранс" за жовтень 2014 року, за результатами якої 13.05.2015 року складено акт № 911/16-20-22-01-11/32802841/21, в якому зафіксовані порушення позивачем вимог пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість у жовтні 2014 року на загальну суму 114 821 грн.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення - рішення від 09.06.2015 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів у розмірі 172231,50 грн., у тому числі: за основним платежем - 114821 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 57410,50 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що позивачем не допущено порушень, зазначених відповідачем в акті перевірки, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Коло платників податку на додану вартість, обєкти, база, ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету визначено розділом V Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).

У відповідності до ст. 185 ПК України об'єктом оподаткування, зокрема, є постачання товарів та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

При цьому, п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України встановлено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 201.8 статті 201 ПК України передбачено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З огляду на викладені положення Кодексу, для отримання права сформувати податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник ПДВ повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 10.06.2014 року між ТОВ "Вікторія Агроекспо" (замовник) та ТОВ "Вівотранс" (виконавець) укладено договір № ТЕО-14/63-ПНСХ-ВКАГР про надання транспортно-експедиторських послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом, відповідно до якого виконавець зобов'язався організувати перевезення вантажу автомобільним транспортом до відповідного пункту призначення, а замовник зобов'язався сплатити за організацію перевезення вантажу встановлену плату. Ціна договору дорівнює сумарній вартості наданих виконавцем та прийнятих замовником послуг, повязаних із перевезенням вантажу протягом дії цього договору та відображається в Актах приймання передачі наданих послуг.

На виконання умов вказаного договору ТОВ "Вівотранс" у жовтні 2014 року надало ТОВ "Вікторія Агроекспо" послуги по перевезенню кукурудзи власного виробництва з полів: с.Кавердина Балка, с. Гребіняки, с. Коляди, с. Переводчикове, с. Маслівці, с. В.Перевіз на елеватор ПАТ "Компанія "Райз" в с. Червонозаводське Лохвицького району Полтавської області на загальну суму 688 923,75 грн., у тому числі ПДВ у розмірі 114 820,60 грн.

Згідно договору складського зберігання № 10 від 01.07.2014 року, укладеного між ПАТ "Компанія "Райз" та ТОВ "Вікторія Агроекспо", перевезена ТОВ "Вівотранс" кукурудза зберігалася на складі за адресою: Полтавська область, Лохвицький район, м. Червонозаводське, вул. Якубовського 5А, 37240.

Прийняття ПАТ "Компанія "Райз" на зберігання кукурудзи, що належить позивачеві, підтверджується реєстрами накладних на прийняте зерно та витягом із журналу реєстрації зважування вантажів на автомобільних вагах ПАТ "Компанія "Райз".

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, реальність господарських операції між ТОВ "Вікторія Агроекспо" та ТОВ "Вівотранс" з перевезення кукурудзи підтверджують наступні документи: рахунки - фактури; акти здачі - приймання робіт; податкові накладні; платіжні доручення та банківські виписки по рахунку про сплату позивачем товариству "Вівотранс" грошових коштів за отримані послуги; товарно-транспортні накладні.

Зазначені в товарно-транспортних накладних державні номерні знаки транспортних засобів та номери товарно-транспортних накладних відповідають номерам ТТН та номерним знакам транспортних засобів, які зазначені в реєстрах накладних на прийняте на зберігання зерно ПАТ "Компанія "Райз".

Посилання апелянта на відсутність у ТОВ "Вівотранс" зареєстрованих транспортних засобів, які б могли здійснювати перевезення кукурудзи, не свідчить про нереальність фінансово - господарських взаємовідносин між позивачем та ТОВ "Вівотранс", оскільки ТОВ "Вівотранс" з метою виконання договірних зобовязань по перевезенню кукурудзи 01.07.2014 року уклало з ТОВ "Профекспедиція" договір на автомобільні перевезення № 010714/1, яким, в свою чергу, 01.06.2014 було укладено договір оренди транспортного засобу з екіпажем (водієм) № 01/06/2014 з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4

Укладення ТОВ "Вівотранс" з ТОВ "Профекспедиція" договору на автомобільні перевезення вантажів відповідає вимогам укладеного 10.06.2014 року між ТОВ "Вікторія Агроекспо" та ТОВ "Вівотранс" договору № ТЕО-14/63-ПНСХ-ВКАГР про надання транспортно-експедиторських послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом, оскільки пунктом 1.5 вказаного договору передбачена можливість ТОВ "Вівотранс" залучати до перевезення зерна третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Профекспедиція" задекларувало у жовтні 2014 року податкові зобовязання по взаємовідносинах з ТОВ "Вівотранс" на загальну суму 5129904,32 грн., ПДВ - 1025980,96 грн. та податковий кредит по взаємовідносинах з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 в розмірі 45000 грн., ПДВ - 9000 грн.

А тому доводи апелянта щодо не нарахування та не виплати ТОВ "Вівотранс" у жовтні 2014 року доходів громадянам (водіям), які зазначені у товарно-транспортних накладних, як на обставину, що свідчить про нереальність господарської операції, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки до перевезення вантажів була залучена третя особа - ТОВ "Профекспедиція".

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем на підставі належним чином оформлених податкових накладних та інших первинних бухгалтерських документів, правомірно включено суму податку на додану вартість в розмірі 114820,60 грн. до складу податкового кредиту за жовтень 2014 року.

Таким чином, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 26.10.2015 року прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права, що обумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Вирішуючи питання щодо судового збору, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.87 КАС України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Статтею 8 Закону України Про судовий збір передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч.2 ст. 88 КАС України, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо оплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою судді апеляційної інстанції від 12.11.2015 року апеляційна скарга відповідача була залишена без руху у звязку з не сплатою судового збору у розмірі 3789 грн. 09 коп. з наданням строку для усунення недоліків. На підставі звернення апелянта із клопотанням про відстрочення сплати судового збору, Миргородській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на постанову суду до моменту прийняття судового рішення.

Враховуючи, що судове рішення прийняте не на користь апелянта, субєкта владних повноважень, якому було відстрочено сплату судового збору у розмірі 3789 грн. 09 коп. до ухвалення судового рішення за наслідками апеляційного перегляду, тому колегія суддів приходить до висновку про необхідність такого стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 26.10.2015р. по справі № 816/3257/15 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області судовий збір у розмірі 3789 грн. 09 копійок до спеціального фонду Державного бюджету України - отримувач УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк: ГУ ДКСУ в Харківській області, рахунок 1011, код класифікації доходів бюджету 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173 .

Вступна та резолютивна частина ухвали прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 09 грудня 2015 року. У повному обсязі буде складена 14 грудня 2015 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів, - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_5
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_6 ОСОБА_7