Справа № 2-а-1858/11
Суддя: Хоруженко Н. В.
Дата ухвалення: 2011-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1858/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2011 р. Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

Суддя Апостолівського районного суду Дніпропетровської області Марченко Н.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Апостолівському районі про зобовязання здійснити перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

12 серпня 2011 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління ПФУ в Апостолівському районі про визнання незаконними дій відповідача та стягнення недоодержаних сум пенсії. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач являється учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії. Оскільки розмір виплачуваних йому пенсій є меншим, ніж встановлено законом, він звернувся до відповідача із заявою про перерахунок призначеної пенсії з урахуванням положень ст. 50 та п.4 ст. 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.91 року № 796-ХІІ, якими розмір додаткової пенсії у розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком. Отримавши відмову, позивач просить визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати відповідача здійснити перерахунок призначеної пенсії у відповідності з вимогами закону та виплатити донараховану пенсію за період з 10 липня 2006 року по дату розгляду справи.

Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2011 року відкрито скорочене провадження, позовні вимоги позивача у частині визнання незаконною бездіяльності відповідача за період часу з 10 липня 2006 року по 11 лютого 2011 року включно залишено без розгляду у звязку з пропуском строку встановленого ст. 100 КАСУ, копію якої направлено сторонам.

Відповідачу запропоновано у десятиденний строк з дня одержання копії ухвали подати письмові заперечення проти позову та докази, якими вони обґрунтовуються або заяву про визнання позову безпосередньо до канцелярії суду.

Копію даної ухвали представник відповідача отримав 06.09.2011 року, тобто строк подання заперечень проти позову закінчився 19 вересня 2011 року.

Однак ні до вказаного строку, ні на теперішній час представником відповідача не подано заперечень проти позову.

Відповідно до ст. 183-2 КАСУ України справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження не пізніше трьох днів з дня закінчення строку, подання заперечень, якщо до суду не надійшло заперечення відповідача та за умови, що справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача.

Тому, суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності заперечень представника відповідача.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, встановила наступне.

ОСОБА_1, є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи другої категорії, що підтверджується посвідченням серії № 113888, виданим 23 лютого 1993 року Дніпропетровською обласною державною адміністрацією, має право на пільги, встановлені Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи.

Позивач 15.02.2010 року звернувся до відповідача, де перебуває на обліку як пенсіонер, із заявою щодо проведення перерахунку пенсійної виплати, але в проведенні перерахунку позивачу було відмовлено.

З листа відповідача від 26.05.2011 року встановлено, що позивач отримує пенсію по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка обрахована йому по Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, але не у розмірах, які зазначені у статтях 50,54 спеціального Закону, а відповідно до розмірів, визначених Постановами Кабінету Міністрів України за відповідні роки, в тому числі і постановою Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 року.

При вирішенні питання щодо протиправності дій відповідача по визначенню розміру та виплаті державної та додаткової пенсії позивачу виходжу з наступного.

Ст.3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч.1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені у Законі України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи№ 796-Х11 від 28.02.91 року.

Відповідно до ст. 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи№ 796-Х11 від 28.02.91 року особам, віднесеним до категорії 3, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком.

Наявність права у позивача на призначення пенсії та додаткової пенсії в розмірах, передбачених ст.ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ, є визначальною для вирішення даного спору. Крім того, це гарантується Конституцією України (ч.2 ст. 46 Конституції України).

Вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком, яка згідно зі ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуваннявід 09.07.03 року № 1058-ІУ встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму, визначеного законом для осіб, які втратили працездатність.

Розмір мінімальної пенсії за віком становить: з 01.01.10 року 695 гр., з 01.04.10 року 706 гр., з 01.07.10 року 709 гр., з 01.10.10 року 723 гр., з 01.12.10 року 734 гр., з 01.01.11 року 750 гр., з 01.04.11 року 764 гр.

Розрахунок пенсії позивачу відповідачем проведено виходячи зі встановленого постановою КМУ від 16.07.08 року № 654 розміру.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з положеннями ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними нормативними актами, приходжу до висновку щодо неправомірності дій відповідача при визначенні розміру пенсій позивачу виходячи з положень постанов Кабінету Міністрів України, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав позивача, тоді як застосуванню підлягає ч.1 ст. 50 та ч.4 ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи.

Мінімальний розмір пенсії за віком згідно зі ст. 28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Посилання відповідача на неможливість застосування даної величини для обрахування пенсій позивачу вважаю безпідставним, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 28 зазначеного Закону мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Вимоги частини 3 вказаної статті про встановлення мінімального розміру пенсії за віком абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, не можуть бути легітимною підставою для застосування мінімальної пенсії за віком в розмірі, меншому за розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, оскільки це суперечить вимогам ст.17 ЗУ "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" та ст.2 ЗУ "Про прожитковий мінімум".

Відповідно до ч.7 ст.9 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад прав (аналогія права). На підставі наведеної норми виходжу з того, що розмір мінімальної пенсії за віком визначається розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом. Таким чином, приходжу до висновку, що поняття та розмір мінімальної пенсії за віком для нарахування та виплати основної та додаткової пенсій позивачу визначений ч.1 ст. 28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтями 50 та 54 Закону № 796.

Враховуючи протиправність дій відповідача, з метою захисту прав позивача від порушень з боку субєкта владних повноважень, приходжу до висновку про необхідність захисту цих прав шляхом зобовязання відповідача провести нарахування державної та додаткової пенсій позивачу в розмірах відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофиз урахуванням положень ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 12 лютого 2011 року по день винесення постанови з урахуванням сум пенсій, які були отримані позивачем у вказаний період часу, та виплатити позивачу нараховану державну та додаткову пенсії.

Однак, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, оскільки позивач з даним позовом звернувся до суду 12 серпня 2011 року.

Відповідно до частини першої статті 99 КАС України адміністративний позов адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною другою вказаної статті визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суд вважає, що будь-які обєктивні чи субєктивні обставини не позбавляли позивача можливості звернутися до суду, у визначені законом строки, з відповідним позовом до відповідача, якщо позивач вважав, що діями чи бездіяльністю відповідача порушуються його права та законні інтереси. Виплати підвищення до пенсії є щомісячними, а відтак позивач знав розмір цих виплат і в разі не згоди мав право звернутися до суду.

Суд вважає неможливим застосувати при поновлені строку на подання адміністративного позову п.3 ч.1 ст. 268 Цивільного кодексу України, оскільки дані правовідносини не регулюють питання відшкодування шкоди. Законодавством встановлена виплата певній категорії громадян щорічної допомоги на оздоровлення за шкоду заподіяну здоровю, підставою для виплати якої є статус особи, яка підпадає під Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а не заподіяння шкоди у кожному конкретному випадку.

Тому, враховуючи дату звернення позивача до суду інстанції з адміністративним позовом, а саме 12 серпня 2011 року, суд приходить до висновку про необхідність залишення позовних вимог ОСОБА_1 щодо зобовязання відповідача здійснити перерахунок державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до вимог п.4 ст.54, ст.50, п.3 ст. 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофипочинаючи з 10 липня 2006 року по 11 лютого 2011 року включно, залишити без розгляду.

Крім того, виплата пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю нараховується та виплачується щомісячно, має постійний характер, тому такі виплати неможливо визначити кінцевою датою, відповідач зобовязаний здійснювати перерахунок пенсії кожен раз з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, що не протирічить положенням ч.2 ст.19 Конституції України, тому суд вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та не обмежувати зобовязання відповідача вчинити конкретні дії часом винесення постанови.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 17-19, 71, 99, 100, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Апостолівському районі про визнання незаконними дій відповідача та стягнення недоодержаних сум пенсії задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Апостолівському районі щодо нарахування та виплати державної та додаткової пенсій ОСОБА_1 за період з 12 лютого 2011 року, в розмірі, нижчому, ніж передбачено ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи», неправомірними.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Апостолівському районі нарахувати ОСОБА_1 державну та додаткову пенсії в розмірах відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи»з урахуванням положень ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", враховуючи зміну розміру мінімальної пенсії за віком, за період з 12 лютого 2011 року по 27 вересня 2011 року та виплатити ОСОБА_1 нараховану державну та додаткову пенсії з урахуванням сум пенсій, які були отримані позивачем у вказаний період часу.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Апостолівському районі Дніпропетровської області провести йому перерахунок державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до вимог п.4 ст.54, ст.50, п.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»за період з 10 липня 2006 року до 11 лютого 2011 року включно - залишити без розгляду у звязку із пропуском строку звернення до суду.

В іншій частині позову відмовити.

Зобовязати Управління ПФУ в Апостолівському районі виконати постанову негайно у межах суми стягненення за один місяць.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі у 10-денний строк з дня отримання копії до суду апеляційної інстанції.

Постанова, прийнята в скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя ОСОБА_2