Справа № 465/6962/15-а
Суддя: Мартинишин М. О.
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

03.12.2015 року м.Львів

Франківський районний суд м.Львова

в складі: головуючої- судді ОСОБА_1

при секретарі- Кметь Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_2

до Інспектора патрульної служби УМВС м.Львова рядового міліції ОСОБА_3, ОСОБА_4 патрульної служби МВС України у м.Львові

про визнання неправомірні дії, скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, суд

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача Інспектора патрульної служби УМВС м.Львова рядового міліції ОСОБА_3, ОСОБА_4 патрульної служби МВС України у м.Львові про визнання неправомірними дії під час складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення серії АП 2 №177885 від 16 жовтня 2015 року та визнати неправомірною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС 2 №683827 від 17 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_2, якою накладено штраф за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП у розмірі 255 грн.. Свої вимоги мотивує тим, що такі рішення відповідача є протиправним, а притягнення до адміністративної відповідальності - безпідставним, а тому просить позов задовольнити.

Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, а тому суд вважає, що справу слід слухати у його відсутності на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення.

Відповідач Інспектор патрульної служби УМВС м.Львова рядовий міліції ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_4 патрульної служби МВС України у м.Львові у судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлялися про день, час та місце розгляду справи. Згідно ст.128 КАС України суд вважає, що справу слід слухати їх відсутності на підставі наявних у справі доказів, достатніх для постановлення рішення.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.10.2015 року інспектором патрульної служби УМВС м.Львова рядовим міліції ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення серія АП 2 №177885 та 17.10.2015 року винесено постанову ПС 2 №683827 у справі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається із постанови, що ОСОБА_2 16.10.2015 року о 08:45 год. в м.Львові пл. Двірцева,2 здійснив стоянку автомобілем марки «Мерседес» в зоні блище 10 м. від вїзду-виїзду з прилеглих територій, чим створив перешкоду для виїзду на прилеглу територію, яка призначена для висадки, посадки пасажирів

Під час винесення постанови не дотримано вимог статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й обєктивне зясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку кожної справи.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

В силу змісту ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відтак, процедура накладення стягнення на позивача передбачала дотримання вимог ст. 254 КУпАП, а саме обовязкове складання протоколу, заслуховування та відображення у такому документі пояснень правопорушника тощо. За таких умов оскаржувана постанова винесена передчасно на підставі формальної оцінки отриманої інформації про правопорушення.

Згідно змісту ч.1 ст.14-1 КУпАП до адміністративної відповідальності притягаються власники (співвласники) транспортних засобів за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ПДР України «Прилегла територія» - територія, безпосередньо прилегла до дороги і не призначена для наскрізного руху транспортних засобів (двори, житлові масиви, автостоянка АЗС підприємства тощо). Тобто така територія прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для вїзду або виїзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції тощо.

Оскільки дорога по вул. пл. Двірцева, 1 у м.Львові(одразу ж навпроти центрального вход до залізничного вокзалу м.Львова ) є кільцевою та призначена для руху в односторонньою напрямку, тобто є з наскрізним рухом.

А як вбачається з матеріалів справи та пояснень ОСОБА_2 він заперечує 16.10.2015 року факт порушення ним правил дорожнього руху, так як місце в якому відбулось дане порушення, належить до дороги з наскрізним рухом транспортних засобів і жодної прилеглої території в зоні 10 м. не існує. Разом із цим, його автомобіль «Мерседес» з д.н.з. НОМЕР_1, згідно долучених до справи копій фотознімок, взагалі не створював перешкод іншим транспортним засобам, бо був припаркований напроти знаку для стоянок автомобілів «таксі», а тому суд дає віру тому, що ОСОБА_2 в даному випадку не порушував вимог Правил дорожнього руху.

Окрім цього, у постанові не вказано які саме пункти Правил дорожнього руху порушено позивачем та не долучено пояснення свідків, тощо.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України у п.1 Постанови від «06» березня 2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

За правилами ч.1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім цього, відповідачем не надано докази - матеріалів фіксації порушення позивачем правил дорожнього руху на спростування позовних вимог позивача.

У відповідності до вимог ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Стаття 62 Конституції України встановлює призумцію невинуватості, відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

З вищевказаного, суд вважає, що відповідачі доказів правомірності винесення постанови не надали, вимоги позивача щодо визнання неправомірною та скасування постанови є правомірними і такі підлягають до задоволення, оскільки не вбачається в його діях порушення правил дорожнього руху України, а щодо позовних вимог про визнання неправомірними дії під час складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення серії АП 2 №177885 від 16 жовтня 2015 року слід відмовити, оскільки оскаржуваний протокол під час складений інспектором лише фіксує обставини та факти виявлених порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов'язуючим до вчинення будь-яких дій і не породжує певних правових наслідків, а його висновки не мають обов'язкового характеру для позивача.

Керуючись ст.ст.6,9,11,19,51,99,102,105-106,128,161,162,163 КАС України, ст.ст. 7, 9, 258, 280, 287-289, 293 КУпАП суд, -

постановив:

позов частково задовольнити.

Постанову Серія ПС 2 №683827 у справі про адміністративне правопорушення від 17.10.2015 року щодо ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень визнати неправомірною та скасувати.

В решта позову відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її отримання до Львівського апеляційного адміністративного суду через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя: Мартинишин М.О.