Справа № 808/8393/15
Суддя: Нестеренко Людмила Олексіївна
Дата ухвалення: 2015-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2015 року 10:34Справа № 808/8393/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суду у складі головуючого судді Нестеренко Л.О., при секретарі судового засідання Бабаченко В.С.,

за участю:

представників позивача: Буц О.В., Клієнко Н.В.,

представника відповідача Терехової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи

за позовною заявою Командитного товариства «Запорізький Завод Високовольтної апаратури» - Вакатов і компанія»

до Запорізької митниці Державної фіскальної служби

про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови у митному оформленні,

ВСТАНОВИВ:

19.10.2015 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Командитного товариства «Запорізький Завод Високовольтної апаратури» - Вакатов і компанія» (далі - позивач) до Запорізької митниці Державної фіскальної служби (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2015/000144/1 від 13.07.2015 та картки відмови в прийнятті митної декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2015/00307 від 14.07.2015.

Ухвалою суду від 20.10.2015 відкрито провадження в адміністративній справі №808/8393/15, закінчено підготовче провадження та призначений судовий розгляд справи.

Представники позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позові. В обґрунтування позову посилаються на те, що підприємством надано всі необхідні документи на підтвердження митної вартості товару, який переміщується через митний кордон України, які відповідають характеру угоди, а посилання митного органу на виявлення при перевірці розбіжностей є безпідставними. Вважає, що позивач надав усі документи, які дозволяють чітко визначити митну вартість за основним методом без жодних суперечностей та неузгодженостей у числових значеннях контрактної вартості продукції, у зв'язку з чим вважають незаконним та таким, що суперечить вимогам ст. 53, 54, 57, 59, 60, 64 Митного кодексу України, а отже, таким, що підлягає скасуванню зазначене рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2015/000144/1 від 13.07.2015 та, відповідно, картка відмови в прийнятті митної декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2015/00307 від 14.07.2015. Просять позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог з підстав, викладених у наданих запереченнях. Зазначив, що під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару встановлено: обраний позивачем метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не може бути застосований через те, що використані декларантом відомості не містять всіх даних для обраного методу визначення митної вартості згідно з ч.1 ст.55 Митного кодексу України та п.2 ч.6 ст.54 Митного кодексу України, та містять розбіжності. Декларантом не подано в повному обсязі документи, які підтверджують митну вартість, а також декларант відмовився від надання додаткових документів, що підтверджують митну вартість в повному обсязі. За результатами проведеної консультації узгоджено та прийнято рішення про визначення митної вартості за методом №2ґ (резервний). Вважає спірне рішення таким, що винесене у відповідності до вимог діючого законодавства. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов позивача таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.04.2015 між Командитним товариством «Запорізький завод високовольтної апаратури - Вакатов» і компанія" і AT «Єлектропорцелян Лоуни» було укладено контракт № 177 про поставку ізоляторів керамічних.

На виконання умов контракту 22.06.2015 AT «Єлектропорцелян Лоуни» поставлено позивачу ізолятори керамічні М068405 (Р2670/470-2) у кількості 3 одиниці на суму 5130,00 EUR, яку позивач сплатив відповідно до платіжного доручення № 22 від 23.06.2015.

Для здійснення митного оформлення товару 13 липня 2015 року позивачем по електронній системі «MD Office™. MDDeclaration» до Запорізької митниці ДФС було подано митну декларацію по формі МД-2, в якій митна вартість товару визначена позивачем згідно ст.ст. 57, 58 Митного кодексу України за основним (першим) методом, за ціною контракту у сумі 146,942,20 грн. (5 994,32 EUR із курсу перерахунку 24,513586 грн. за 1 EUR), що складалась із 125 754,6962 грн. - вартості товару та 21 187,500 грн. - транспортних витрат. Відповідно до даної декларації сума ввізного мита складала - 47021,50 грн.

Разом з митною декларацією позивачем були надані наступні документи (графа 44 декларації ): зовнішньоекономічний договір № 177 від 20.04.2015, додаткова угода №1 від 02.06.2015 до договору № 177 від 20.04.2015, специфікація № 2 від 15.06.2015, рахунок - фактура (інвойс) № 65210088 від 19.06.2015, пакувальний лист № Е15/91 від 19.06.2015; сертифікат про походження товару № 330324 від 18.06.2015; міжнародна автомобільна накладна (CMR) № 5403929 від 22.06.2015, довідка про товаротранспортні витрати №1 від 25.06.2015; платіжне доручення №22 від 23.06.2015; інформацію про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару № 2730 від 22.06.2015; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару № 2730 від 22.06.2015; єдиний уніфікований документ на розміщення та тимчасове зберігання товарів №158 від 30.06.2015; лист декларанта №2/24-2-39 від 02.07.2015; митна декларація країни відправлення MNR 15CZ54000020U5K8X0 від 22.06.2015; договір доручення на транспортне - експедиційне обслуговування № 1/15 від 15.01.2015; договір доручення на транспортне - експедиційне обслуговування № 25-01/05 від 25.05.2015.

При перевірці вищезазначених документів відповідач дійшов до висновків, що заявлено неповні відомості про митну вартість товару та документи, які надані до митного оформлення, містять розбіжності. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, що імпортуються (вартість операції) не може бути застосований через те, що використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не містять всіх даних для обраного методу визначення митної вартості, та містять розбіжності.

Відповідачем, відповідно до ст.53 Митного кодексу України, 25.09.2014 декларанту надіслано вимогу надати (за наявності) додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення, а саме: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Позивач відмовився надати додаткові документи у зв'язку з їх відсутністю на той час.

Митницею було зроблено висновок, що декларантом не було подано в повному обсязі документи, які підтверджують митну вартість, а також декларант відмовився від надання в повному обсязі додаткових документів, що підтверджують митну вартість.

Згідно вимог ч.4 ст. 57 Митного кодексу України проведено процедуру консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з Положеннями статті 64 цього Кодексу (у формі електронного повідомлення). Під час консультації митний орган та декларант здійснили обмін наявною у кожного них інформацією. За результатами проведеної консультації узгоджено та прийнято рішення про визначення митної вартості за другорядним методом 2г з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ).

13.07.2015 відповідач виніс рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2015/000144/1, та 14.07.2015 Запорізька митниця ДФС оформила картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 112050000/2015/00307.

На підставі даного рішення позивач оформив нову ВМД по формі МД-2 №112050000/2015/011237 від 14.07.2015 на суму 145 681,06 грн. (6003,07 EUR із курсу перерахунку 24,267751 грн. за 1 EUR) відповідно до якої митні платежі визначались у сумі 86 334, 64 грн.

Товар випущено у вільний обіг за МД №112050000/2015/011237 від 14.07.2015 під гарантійні зобов'язання відповідно до розділу Х Митного кодексу України.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд, оцінивши надані докази у їх сукупності, вважає прийняті відповідачем рішення відносно позивача обґрунтованими, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами 4 та 5 статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Статтею 50 Митного кодексу України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частиною 1 ст.51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант який заявляє митну вартість товару зобов'язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

З наведеного вище випливає, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

Як вбачається з матеріалів справи, при декларуванні товару позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно до умов контракту, інвойсів та інших документів постачальника.

Згідно з ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, ст.58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також згідно з ч.6 вищевказаної статті, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, підставами для витребування додаткових документів стали наявні, на думку відповідача, розбіжності в наданих до митного оформлення документах: містять розбіжності: в інвойсі № 65210088 від 19.06.2015 відсутнє посилання на дату контракту і специфікацію, що не дає змогу однозначно ідентифікувати поставку, в платіжному дорученні № 22 від 23.06.2015 відсутнє посилання на специфікацію № 2 від 15.06.2015, умови оплати, зазначені у специфікації № 2 від 15.06.2015 не відповідають фактичним (відповідно до специфікації передплата складає 100%, але фактично дата здійснення передплати - 23.06.2015, а товар відвантажено 22.06.2015.

Відповідачем, відповідно до ст.53 Митного кодексу України, декларанту надіслано вимогу надати (за наявності) додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення, а саме: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Позивач відмовився надати додаткові документи у зв'язку з їх відсутністю на той час.

Митницею було зроблено висновок, що декларантом не було подано в повному обсязі документи, які підтверджують митну вартість, а також декларант відмовився від надання в повному обсязі додаткових документів, що підтверджують митну вартість.

Суд дослідив документи, надані позивачем, що викликали сумніви у відповідача при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості, та дійшов висновку про обґрунтованість висновків відповідача щодо наявності зазначених вище розбіжностей.

Відповідно до ч.6 ст.54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України визначено, що у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

За змістом статті 57 Митного кодексу України, якщо митна вартість не може бути визначена за методом 1 згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, проводиться процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

В рішенні Запорізької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів відповідачем було зазначено про послідовність застосування методів визначення митної вартості товарів та процедуру проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості.

На підставі вищевикладеного, оскільки за результатами перевірки документів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару відповідачем були виявлені розбіжності, документи для митного оформлення подано не в повному обсязі, а також те, що позивачем заявлено неповні відомості про митну вартість товарів та не надано додаткових документів для підтвердження заявленої ним митної вартості, суд доходить висновку про правомірність дій відповідача щодо прийняття рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2015/000144/1 від 13.07.2015 та, відповідно, картки відмови в прийнятті митної декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2015/00307 від 14.07.2015, а отже, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Окрім того, як встановлено судом, при прийнятті зазначеного рішення відповідачем використано наявну у митного органу інформацію щодо раніше визначеної митної вартості за другорядним методом з розрахунку 6,52 дол. США за 1 кг. товару №1 (МД №112050000/2015/008967 від 08.06.2015).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Судові витрати слід віднести на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 94, 158, - 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Командитному товариству «Запорізький Завод Високовольтної апаратури» - Вакатов і компанія» до Запорізької митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2015/000144/1 від 13.07.2015 та картки відмови в прийнятті митної декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2015/00307 від 14.07.2015 - відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.О. Нестеренко