Справа № 809/4457/15
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2016-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2016 р. Справа № 809/4457/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

cудді Могили А.Б.

за участі:

секретаря судового засідання Ілів Н.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Кузика І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції про визнання протиправними дії та бездіяльність державного виконавця щодо неповідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження та подальшого вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням №37541734, визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 19.04.2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся в суд із адміністративним позовом до відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції про визнання протиправними дії та бездіяльність державного виконавця щодо неповідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження та подальшого вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням №37541734, визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 19.04.2013.

Позовні вимоги мотивовані тим, що державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції протиправно не надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.04.2013, чим порушено право ОСОБА_3 виконати рішення Івано-Франківського міського суду від 23.01.2013 у встановлений для добровільного виконання строк. Крім цього відповідачем неправомірно винесено постанову про стягнення виконавчого збору, яка на думку позивача підлягає до скасування.

Представник позивача заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених в адміністративному позові. Суду пояснив, що 16.04.2013 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження з виконання рішення Івано-Франківського міського суду від 23.01.2013, про що винесено відповідну постанову, та запропоновано боржнику у семиденний термін добровільно виконати вищевказане судове рішення. Вказав, що згідно ч.1 ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов про відкриття виконавчого провадження надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Наголосив, що відповідачем постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.04.2013 ОСОБА_3 не надіслано. Таким чином, дані протиправні дії відповідача позбавили позивача можливості виконати рішення у встановлений для добровільного виконання строк. Крім того, державним виконавцем протиправно винесено постанову про стягнення виконавчого збору від 19.04.2013. Зазначив, що відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. Проте такі дії, щодо примусового виконання рішення відповідачем не вчинялися. При цьому, ухвалою Івано-Франківського міського суду від 30.04.2013 розстрочено заборгованість позивача до 01.05.2016. За таких обставин вважають, що оскільки позивач сплатив борг в строк для добровільного виконання рішення Івано-Франківського міського суду від 23.01.2013 оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору прийнята з порушення вимог чинного законодавства, а тому підлягає до скасування. Позов просив задовольнити повністю.

Представник відповідача адміністративний позов не визнав. Суду пояснив, що на підставі виконавчого листа за № 0907/553/2012 від 05.03.2013, виданого Івано-Франківським міським судом, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.04.2013. Наголосив, що твердження позивача щодо не отримання ним вищезгаданого рішення не відповідають дійсності та спростовуються реєстром вихідної кореспонденції відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції. Так, у вказаному рішенні боржнику запропоновано у добровільному порядку виконати рішення Івано-Франківського міського суду та роз'яснено, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочато примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій. Вказав, що позивачем у встановлений термін добровільно вимоги виконавчого листа не виконано, у зв'язку з чим і було винесено оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору від 19.04.2013, яка на його думку прийнята у межах та у спосіб, передбачений Законом України "Про виконавче провадження". В задоволенні позову просив відмовити.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши в сукупності письмові докази, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, суд зазначає наступне.

Постановою Івано-Франківського міського суду від 23.01.2013 стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Івано-Франківського обласного управління АТ "Державний ощадний банк України" заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії №404 від 20.07.2007 в сумі 216 978, 53 грн.

На виконання даного судового рішення Івано-Франківським міським судом виданий виконавчий лист за № 0907/553/2012 від 05.03.2013.

ОСОБА_5 03.04.2013 звернулася до Івано-Франківського міського суду із заявою про розстрочення виконання судового рішення від 23.01.2013, яка зареєстрована Івано-Франківським міським судом 04.04.2013, що підтверджується датованим штампом на вказаній заяві (а.с. 47).

Державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції 16.04.2013 відкрито виконавче провадження за №37541734 з виконання виконавчого листа за № 0907/553/2012 від 05.03.2013 та запропоновано ОСОБА_3 в семиденний термін добровільно виконати рішення Івано-Франківського міського суду (а.с.9).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 30.04.2013 розстрочено виконання судового рішення від 23 січня 2013 року по зазначеній справі строком на 36 місяців, починаючи з 01 травня 2013 року шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі 5442,97 грн. (а.с 46)

Згідно інформації про виконавче провадження за №37541734 ОСОБА_3 вищевказана заборгованість погашена добровільно у повному обсязі в строк визначений ухвалою Івано-Франківського міського суду від 30.04.2013.

У зв'язку сплатою боргу державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції 08.12.2015 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (ВП № №37541734) (а.с. 45).

Одночасно, 08.12.2015 державним виконавцем відкрито виконавче провадження за № 49595963 з виконання оскаржуваної постанови від 19.04.2013 про стягнення виконавчого збору в розмірі 21 697,85 грн. (а.с. 55).

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами з приводу здійснення відповідачем своїх повноважень при виконанні судового рішення, регулюються Законом України "Про виконавче провадження" та іншими нормативно-правовими актами, прийнятими на виконання даного Закону.

У відповідності до ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження" боржник має право в судовому порядку оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Таким чином законодавцем визначено можливість та механізм захисту прав боржника, як сторони виконавчого провадження.

У відповідності до ч.5 ст.25 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Згідно ч.1 ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

З копії витягу журналу вихідної кореспонденції відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції судом встановлено, що постанову від 16.04.2013 про відкриття виконавчого провадження № 37541734 надіслано простою кореспонденцією, що є порушенням ч.1 ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження". Будь-яких доказів направлення вищевказаного рішення боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення суду не надано, як наслідок тверджень представника позивача не спростовано.

У відповідності до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В порушення вищевказаних процесуальних вимог, відповідач, як суб'єкт владних повноважень на якого покладено обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого ним дій та рішень, не довів суду належними та допустимими доказами факт направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.04.2013.

Вищевказані дії державного виконавця порушили права позивача, оскільки недотримання відповідачем процедури та порядку направлення постанови про відкриття виконавчого провадження, позбавило ОСОБА_3 можливості виконати рішення у встановлений для добровільного виконання строк.

Оскільки, відповідно до встановлених фактичних обставин справи, державним виконавцем порушено вимоги ч.1 ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження", суд дійшов до висновку, що порушені права позивача підлягають поновленню шляхом визнання протиправною бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції щодо ненадіслання ОСОБА_3 постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.04.2013.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 19.04.2013, суд зазначає наступне.

Статтею 25 закону "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець протягом 3 робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій указує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до 7 днів з моменту винесення постанови та зазначає, що в разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення зі стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим законом.

На переконання суду, сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника.

Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верхового Суду України від 28 січня 2015 №3-217гс14.

Відповідно до ст.32 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Однак, судом не встановлено факту вчинення відділом державної виконавчої служби в межах виконавчого провадження заходів примусового виконання рішення, визначених ст.32 Закону України "Про виконавче провадження".

Крім цього, положеннями ч.3 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що в разі отримання документального підтвердження повного виконання рішення боржником до початку його примусового виконання, державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

З системного аналізу даної норми чинного законодавства вбачається, що обов'язковою умовою для можливості прийняття рішення про стягнення з боржника виконавчого збору є встановлений державним виконавцем факт невиконання судового чи іншого рішення протягом строку, наданого для його добровільного виконання. Тобто, рішення про стягнення виконавчого збору може бути ухвалене відповідною посадовою особою органу державної виконавчої служби виключно після закінчення строку для добровільного виконання, зазначеного у постанові про відкриття виконавчого провадження.

У відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягується за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово.

Як вже встановлено судом, відповідач постанову від 16.04.2013 про відкриття виконавчого провадження з виконання рішення Івано-Франківського міського суду від 23.01.2013 ОСОБА_3 не надіслав. Крім того, виконання вищевказаного рішення суду розстрочено строком на 36 місяців.

Так, перебіг строку на добровільне виконання судового рішення в даному випадку розпочався 16.04.2013, тобто в день винесення постанови про відкриття виконавчого провадження за №37541734, але не закінчився 23.04.2013, оскільки відповідачем порушено процедуру і порядок направлення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Постанову про стягнення з боржника виконавчого збору державний виконавець міг винести лише після 01.05.2016, як дня закінчення строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, при встановленні обставин, що рішення боржником у добровільному порядку не виконано.

Не обґрунтованою є дата постанови про стягнення виконавчого збору - 19.04.2013, так як семиденний строк для добровільного виконання виконавчого документу мав закінчитися 23.04.2013.

Крім цього, як встановлено судом та підтверджується відповідачем оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору від 19.04.2013 не було виготовлено та внесено в Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, а її примірник відсутній у виконавчому провадженні.

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" з метою забезпечення електронного документообігу в органах державної виконавчої служби, ведення обліку виконавчих проваджень, контролю за дотриманням державними виконавцями вимог законодавства під час здійснення виконавчих дій, надання оперативного доступу сторонам виконавчого провадження до його матеріалів Міністерство юстиції України забезпечує функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. Порядок ведення такого реєстру, умови доступу до нього та отримання інформації встановлюються Міністерством юстиції України.

Наказом Міністерства юстиції України від 20.05.2003 № 43/5 затверджено Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень.

У відповідності до п 1.1 вищевказаного Положення Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень це комп'ютерна база даних, яка створена за допомогою автоматизованої системи і відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення та надання відомостей про виконавчі дії.

До Єдиного реєстру обов'язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій. Внесення відомостей до Єдиного реєстру здійснюється державним виконавцем або уповноваженою посадовою особою органу ДВС. Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Єдиного реєстру одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія. У разі здійснення виконавчої дії за межами органу ДВС відомості про таку дію вносяться до Єдиного реєстру протягом двох робочих днів після її проведення або надходження повідомлення про її проведення (п 3.1-3.3 Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень).

Згідно п 3.6 Положення постанови державного виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. У разі тимчасової відсутності доступу до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень (через перебої в електропостачанні, електрозв'язку тощо), як виняток, допускається виготовлення документів виконавчого провадження без використання Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень з подальшим обов'язковим внесенням таких документів до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень в день усунення причин, що перешкоджали доступу до нього.

Враховуючи вищевикладене, оскільки оскаржувана постанова підлягає до скасування, проте відсутня у виконавчому провадженні №37541734 та у виконавчому провадженні №49595963, а також в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, суд позбавлений можливості її скасувати, а тому слід визнати протиправними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції щодо стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору в сумі 21 697,85 грн. в межах виконавчого провадження №37541734.

Таким чином позов ОСОБА_3 до відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції про визнання протиправними дії та бездіяльність державного виконавця щодо неповідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження та подальшого вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням №37541734, визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 19.04.2013 підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи дане положення, суд присуджує за рахунок бюджетних асигнувань відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції на користь ОСОБА_3 487, 20 грн. судового збору.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції щодо ненадіслання ОСОБА_3 постанови від 16.04.2013 про відкриття виконавчого провадження № 37541734.

Визнати протиправними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції щодо стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору в сумі 21 697,85 грн. в межах виконавчого провадження №37541734.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 (реєстраційний номер НОМЕР_1) 487 грн. (чотириста вісімдесят сім) 20 коп. судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.

Постанова складена в повному обсязі 18.01.2016 року.