Справа № 821/3741/15-а
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2016-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/3741/15-а
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтович І.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням особи у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України,

встановив:

До Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Харківського національного університету внутрішніх справ (далі позивач, ХНУВС) до ОСОБА_1 (далі відповідач, ОСОБА_1В.) з позовними вимогами про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням особи у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України в розмірі 37 711,66 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 з 15.08.2010 р. по 26.08.2015 р. проходив службу в органах внутрішніх справ України. Під час навчання відповідач перебував на повному державному забезпеченні за рахунок Державного бюджету України, відповідно до укладеного між ним та університетом договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України, всього на його утримання було витрачено 37711,66 грн. Наказом УМВС України в Херсонської області від 26.08.2015 р. №289 о/с відповідача звільнено в запас Збройних сил за ст.64 п."ж" (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. З наведеного позивач робить висновок про наявність підстав для постановлення судового рішення про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням особи у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України в розмірі 37711,66 грн.

Представник позивача разом з адміністративним позовом надав суду заяву про розгляд справи без участі представника ХНУВС в порядку письмового провадження. Просив позов задовольнити повністю.

Відповідач 11.01.2016 р. подав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження. Просив відмовити в задоволенні позову з підстав викладених письмових запереченнях на адміністративний позов.

Розглянувши адміністративний позов та дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України з 15.08.2010 р. по 26.08.2015 р.

Наказом Херсонського юридичного інституту Харківського національного університету внутрішніх справ від 16.08.2010 року №107 о/с, відповідача прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом ХЮІ ХНУВС з 15.08.2010 р. та присвоєно звання «рядовий міліції».

Наказом ХНУВС від 25.08.2011 р. №431 о/с ОСОБА_1 переведено з Херсонського юридичного інституту у звязку із його ліквідацією до складу курсантів ХНУВС.

Наказом ХНУВС від 28.02.2014 р. №34 о/с відповідача відрахували зі складу курсантів та відкомандирували до УМВС України в Херсонській області для подальшого проходження служби.

Наказом УМВС України в Херсонській області від 26.08.2015 р. №289 о/с відповідача звільнено відповідно до «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України» за п.64 «ж» (за власним бажанням) у Запас Збройних сил з постановкою на військовий облік.

15 серпня 2010 р. на виконання вимог Закону України від 20 грудня 1990 р. №565-ХІІ «Про міліцію» та наказу МВС від 14 травня 2007 р. №150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України» між ОСОБА_1 та Херсонським юридичним інститутом ХНУВС, УМВС України в Херсонській області укладено тристоронній договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України.

29.08.2011 р. між відповідачем, ХНУВС та УМВС України в Херсонській області укладено договір, п.7.4 якого припинено дію договору від 15.08.2010 р. та передбачено, що всі права і обовязки виконавця за договором переходять до ХНУВС.

Відповідно до вищезазначеного договору, ХНУВС, зобов'язався: забезпечити особу харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами МВС України; щороку інформувати відповідача про розмір фактичних витрат, пов'язаних з її утриманням; після закінчення навчання й отримання відповідної кваліфікації видати відповідачу документ про освіту встановленого зразка, направлення на роботу відповідно до рішення державної комісії з персонального розподілу випускників, нагрудний знак та грошові виплати, передбачені відповідними нормативно-правовими актами; після відрахування або закінчення навчання затвердити розрахунок фактичних витрат на її підготовку за весь термін навчання.

В свою чергу, УМВС України в Херсонській області, зобовязався призначити випускника, який прибув за направленням, на посаду, визначену державною комісією з персонального розподілу фахівців, чи на іншу посаду про призначення на яку є письмова згода випускника; у тижневий термін після призначення фахівця на посаду надіслати Виконавцеві письмове повідомлення про це; інформувати Виконавця про звільнення Особи зі служби в органах внутрішніх справ протягом трьох років після закінчення навчання із зазначенням підстав звільнення.

Відповідач, при цьому, взяв на себе зобов'язання після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов'язків за посадою, на яку призначено замовником, і відпрацювати не менше трьох років. У разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими договором, відшкодувати фактичні витрати пов'язані з утриманням у навчальному закладі, згідно із затвердженим розрахунком.

Пунктом 3.2 розділу 3 договору серед підстав відшкодування фактичних витрат на підготовку передбачено звільнення особи начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни.

Договір підписано сторонами, доказів оскарження умов або окремих пунктів договору сторони суду не надали.

Як зазначалося вище, наказом ХНУВС від 25.08.2011 р. №431 о/с ОСОБА_1 переведено з Херсонського юридичного інституту у звязку із його ліквідацією до складу курсантів ХНУВС.

Наказом ХНУВС від 28.02.2014 р. №34 о/с відповідача відрахували зі складу курсантів та відкомандирували до УМВС України в Херсонській області для подальшого проходження служби, сума витрат, повязаних з утриманням ОСОБА_1, складає 37 711,66 грн.

Наказом УМВС України в Херсонській області від 26.08.2015 р. №289 о/с відповідача звільнено відповідно до «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України» за п.64 «ж» (за власним бажанням) у Запас Збройних сил з постановкою на військовий облік.

Таким чином, відповідач відпрацював після закінчення навчального закладу один рік пять місяців та двадцять вісім днів, звільнившись за власним бажанням.

В матеріалах справи знаходиться довідка розрахунок, за якою витрати, повязані з утриманням курсанта ОСОБА_1 складаються з грошового забезпечення в розмірі 10405,57 грн., продовольчого забезпечення (з 01.01.2011 року по 06.02.2014 року) в розмірі 13625,73 грн., речового забезпечення в розмірі 3261,32 грн., вартості житлово-комунальних послуг та спожитих енергоносіїв в розмірі 10419,04 грн., всього на 37711,66 грн. Довідка-розрахунок підписана ОСОБА_1 21 лютого 2014 року, доказів її оскарження сторони суду не надали.

Відповідач стверджує, що: даний спір не є публічно - правовим та не підлягає під визначення справи адміністративної юрисдикції; ХНУВС не наділений правом вимоги до відповідача щодо стягнення вартості навчання, оскільки не є розпорядником бюджетних коштів і йому не делеговані повноваження відповідним державним органом щодо стягнення державних коштів; за період навчання з 01.09.2011 р. по 06.02.2014 р. в ХНУВС харчувався за власні кошти; розмір витрат, повязаний з утриманням у розмірі 37711,66 грн., не відповідає дійсності та повинен бути перерахований з урахуванням проходження служби з 01.03.2014 р. по 26.08.2015 р., а не за весь період навчання.

Вирішуючи справу по суті суд виходить з наступного.

За приписом частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен при вирішенні питання щодо його прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У розвиток вказаного положення Європейський суд з прав людини в Рішенні від 25 лютого 1993 року у справі "Доббертен проти Франції" зазначив, що частина перша статті 6 Конвенції змушує держави-учасниці організувати їхню судову систему в такий спосіб, щоб їхні суди і трибунали виконували кожну зі своїх функцій (пункт 44), притаманну відповідній судовій установі.

Законом України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що судова влада реалізується шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур (частина друга статті 1), в системі судів загальної юрисдикції (частина перша статті 3) діють спеціалізовані суди (частини друга, третя статті 17, стаття 18), до яких належать господарські, адміністративні суди (частини друга, третя статті 21, частина третя статті 26, частина друга статті 31). Головними критеріями судової спеціалізації визнається предмет спірних правовідносин і властива для його розгляду процедура. Процесуальними кодексами України встановлено неоднакову процедуру судового провадження щодо різних правовідносин.

Системний аналіз вказаних норм Конституції та законів України дає підстави стверджувати, що розмежування юрисдикційних повноважень між загальними і спеціалізованими судами підпорядковано гарантіям права кожної людини на ефективний судовий захист. За таким підходом усі публічно-правові спори, у яких хоча б однією зі сторін є суб'єкт владних повноважень, належать до адміністративної юрисдикції і за компетенцією мають бути розглянуті адміністративними судами (пункти 1, 2, 7 статті 3, частина перша статті 17 КАС України).

Відповідно до п. 15 ст. 3 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Частиною 2 статті 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби та спори за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" початком проходження військової служби вважається: день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов'язаних.

Даний спір має ознаки справи адміністративної юрисдикції, а позиція відповідача ґрунтується на помилковому тлумаченні наведених норм.

Частиною 5 ст. 18 Закону України "Про міліцію" встановлено, що підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі чи на транспорті та особою, яка навчається. Типову форму договору затверджує Міністерство внутрішніх справ України за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Відповідно до п. 2 ст. 52 Закону України "Про освіту" випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Суд зазначає, що відповідача відрахували зі складу курсантів та відкомандирували до УМВС України в Херсонській області для подальшого проходження служби, відповідно до наказу ХНУВС від 28.02.2014 р. №34 о/с.

Наказом УМВС України в Херсонській області від 26.08.2015 р. №289 о/с ОСОБА_1 звільнено відповідно до «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України» за п.64 «ж» (за власним бажанням) у Запас Збройних сил з постановкою на військовий облік.

Таким чином, відповідач за власним бажанням звільнився з ОВС протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 313 від 1 березня 2007 року затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ (далі - Порядок №313), який визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС (далі - особи), витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі:

1) дострокового розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС (далі - навчальний заклад) через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість;

2) відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення навчального закладу;

3) звільнення осіб начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни.

Відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Порядок розрахунку витрат установлює МВС разом з Мінфіном.

Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою.

Частина 7 статті 18 Закону України "Про міліцію" передбачає, що курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Таким чином, у зв'язку із звільненням за власним бажанням з органів внутрішніх справ України протягом трьох років після закінчення Харківського національного університету внутрішніх справ ОСОБА_1 зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням у вищому навчальному закладі згідно з затвердженим розрахунком.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем отримано грошове, продовольче, речове та комунальне забезпечення про що свідчать наявні в матеріалах справи: довідка-розрахунок витрат, повязаних з утриманням курсанта №4/208д від 14 лютого 2014 року (підписана відповідачем 21.02.2014 року); розрахунками комунальних послуг за 2011-2014 навчальні роки; довідками-розрахунками витрат на харчування за 2011-2012 навчальні роки; довідкою-розрахунком №526 про відшкодування витрат по виділенню речового забезпечення курсанта ФПФГБ ОСОБА_1який навчався у ХНУВС з 2011-2014 роки.

В матеріалах справи знаходяться також копії наказів ХНУВС:

- Про переведення курсантів 1-го курсу ФПФМГБ на наступний курс від 28.08.2012 року №414, за яким за 2011/2012 навчальний рік загальна сума витрат на утримання рядового міліції ОСОБА_1 становить 13901,59 грн.;

- Про переведення курсантів 3-го курсу ФПФМГБ та КМСД на наступний курс від 26.08.2013 року №379, за яким за 2012/2013 навчальний рік загальна сума витрат на утримання рядового міліції ОСОБА_1 становить 12277,86 грн.

Доказів звернення відповідача до начальника курсу факультету з рапортами про не проживання у гуртожитку та часткове харчування сторони суду не надали.

Відповідно до п.2.2.5 договору "Про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ" від 01.09.2012 року, УМВС України у Херсонській області зобовязане інформувати ХНУВС про звільнення відповідача зі служби в органах внутрішніх справ протягом трьох років після закінчення навчання із зазначенням підстав.

На виконання зазначеної норми, УМВС України у Херсонській області було направлено лист № 2/6-3573 від 03.11.2015 р. про звільнення відповідача зі служби в органах внутрішніх справ на адресу позивача та отримано останнім 12.11.2015 року.

На час розгляду адміністративної справи сума заборгованості відповідачем не сплачена та складає 37711,66 грн.

Оцінка судом обставин справи базується на наданих доказах, їх належності та переконливості, в поєднанні з принципами КАС України.

Як передбачає ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Обовязковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визнана джерелом права.

Згідно п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) "Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру...".

Зокрема в рішенні Європейського суду з прав людини по справі Бочан проти України (N 2) (Заява N 22251/08 §42) зазначено, що …для того, щоб "цивільний" аспект пункту 1 статті 6 Конвенції був застосовним, має існувати спір щодо "права", яке можна небезпідставно назвати таким, що визнане національним законодавством, незалежно від того, чи захищене це право Конвенцією. Спір має бути дійсним та серйозним; він може стосуватися не лише фактичної наявності права, але й меж і способу його здійснення; і, насамкінець, результат провадження має бути безпосередньо вирішальними для зазначеного права, при цьому самих лише опосередкованих зв'язків або непрямих наслідків не достатньо для застосування пункту 1 статті 6 Конвенції.

За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень, з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів.

Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору (ч.4 ст.70 КАС України).

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача судових витрат в розмірі 1218,00 грн., суд зазначає наступне.

У справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються (ч.4 ст.94 КАС України).

За таких обставин позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги той факт, що відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона належними і достатніми доказами повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а відповідач належними доказами не довів факту погашення заборгованості у розмірі 37711,66 грн., суд прийшов до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, через що позов підлягає задоволенню частково.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 128, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Харківського національного університету внутрішніх справ (рахунок 5066 в Головному управлінні Державної казначейської служби України в Харківській області, МФО 851011, ) витрати, пов'язані з утриманням, в сумі 37711,66 грн. (Тридцять сім тисяч сімсот одинадцять гривень 66 коп.).

В решті позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Войтович І.І.

кат. 4