Справа № 826/21849/15
Суддя: Нагорянський С.І.
Дата ухвалення: 2016-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 січня 2016 року № 826/21849/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Нагорянський С.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до третя особа:Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві Фіалковська Ірина Володимирівна
прозобов'язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року до Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: Фіалковська Ірина Володимирівна, в якому просив:

- зобов'язати відповідача прийняти рішення про закінчення виконавчого провадження № 45479748 та вчинити дії у наслідку закінчення виконавчого провадження, передбачених ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження»;

- зобов'язати відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня 2015 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання у складі колегії суддів.

В судовому засіданні 30 жовтня 2015 року судом ухвалено замінити неналежного відповідача по справі Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на належного - Відділ державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві.

Протокольною ухвалою суду від 17 листопада 2015 року залучено Фіалковську Ірину Володимирівну в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача у судовому засідання проти позову заперечував, надав через канцелярію суду письмові заперечення.

Третя особа - Фіалковська Ірина Володимирівна пояснень чи заперечень проти позову не надала, у судове засідання не прибула.

З урахуванням неявки у судове засідання усіх представників сторін, суд ухвалив продовжити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 листопада 2013 року у кримінальній справі № 1-299/11 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Фіалковоської Ірини Володимирівни матеріальну шкоду в сумі 22236,00 грн. та моральну шкоду в сумі 800000,00 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 03 червня 2014 року у кримінальній справі № 11/793/32/14 вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 листопада 2013 року щодо ОСОБА_1 змінено в частині відшкодування моральної шкоди на користь потерпілої Фіалковоської І.В. Зменшено суму відшкодування з засудженого ОСОБА_1 на користь потерпілої Фіалковоської І.В. з 800000,00 грн. до 100000, грн. В решті вирок залишено без змін.

31 липня 2014 року Соснівським районним судом м. Черкаси видано виконавчий лист у справі № 1-299-2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Фіалковоської І.В. 22236,00 грн. та 100000,00 грн.

Постановою державного виконавця відділу державної служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві від 14 листопада 2014 року відкрито провадження № 45479747 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Фіалковської І.В. боргу в сумі 122236 грн.

У подальшому заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 грудня 2014 року у цивільній справі №712/15368/14-ц позов Фіалковської І.В. до Національної акціонерної страхової компанії «Оранта», третя особа: ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування - задоволено частково. Стягнуто з Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» на користь Фіалковської І.В. матеріальні збитки в сумі 22236,00 грн. та моральну шкоду в сумі 2550,00 грн., всього 24786,00 грн. Рішення вступило в законну силу 13 січня 2015 року.

Згідно платіжного доручення №11192 від 02 березня 2015 року на користь Фіалковської І.В. перераховано кошти у сумі 24786,00 грн., призначення платежу - згідно виконавчого листа № 712/15368/14-ц від 29 січня 2015 року виданого Соснівським районним судом м. Черкаси.

Також, як підтверджується копіями квитанцій від 16 березня 2015 року, на рахунок Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві позивачем було перераховано кошти на загальну суму 110116,82 грн., з них 100000,00 грн. - оплата боргу згідно виконавчого листа, 10000,00 грн. - оплата 10% боргу згідно виконавчого листа, 116,82 грн. - виконавчий збір.

Позивач в обґрунтування позову зазначає, що його заборгованість перед Фіалковською І.В. погашена у повному обсязі.

Незважаючи на наведені обставини та надання відповідачу доказів що підтверджують сплату заборгованості позивача, йому було відмовлено у закінченні виконавчого провадження № 45479747.

У зв'язку з наведеними обставинами, позивач звернувся до Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявою стосовно виконання вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 листопада 2013 року у кримінальній справі № 1-299/11.

Листом Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 28 травня 2015 року № 10241/0/11-15 позивачу було повідомлено, що на примусовому виконанні Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві досі перебуває виконавчий лист № 1-299 виданий 31 липня 2014 року Соснівським районним судом м. Черкаси та запропоновано звернутись до суду у разі не погодження з діями державного виконавця.

Наведені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з позовом про зобов'язання відповідача прийняти рішення про закінчення виконавчого провадження № 45479748 та вчинити дії у наслідку закінчення виконавчого провадження, передбачених ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV).

Частиною 1 статті 6 Закону № 606-XIV передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону № 606-XIV, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 28 Закону № 606-XIV передбачено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом. Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься під час першого надходження виконавчого документа державному виконавцю. Під час наступних пред'явлень до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Відділ державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві в обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що 25 вересня 2015 року державним виконавцем підготовлено розпорядження №44471575/16, відповідно до якого, грошові кошти в розмірі 100000,00 грн. скеровано на розрахунковий рахунок стягувача, 10000,00 грн. скеровано на відповідний рахунок як виконавчий збір та 116,82 грн. як витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій.

Разом з тим, як зазначив відповідач, станом на день розгляду даної справи за позивачем рахується заборгованість по виконавчому збору в сумі 12223,60 грн., на підтвердження чого надав копію постанови від 25 вересня 2015 року про стягнення з боржника виконавчого збору у вищезазначеній сумі, за невиконання рішення суду.

Так, у відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону № 606-XIV, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Судом встановлено, що вимога державного виконавця виконана ОСОБА_1 частково, оскільки ним не сплачено виконавчий збір у повному обсязі що свідчить про невиконання судового рішення у повному обсязі. Доказів зворотного позивачем не надано.

Таким чином, закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 8 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням встановлених по справі обставин, є неможливим.

З огляду на вищенаведені обставини, суд вважає що відсутні правові підстави для зобов'язання відповідача прийняти рішення про закінчення виконавчого провадження та вчинення дій внаслідок закінчення виконавчого провадження, передбачених ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, вимоги позивача про зобов'язання Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, задоволенню також не підлягають.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст. 69-71, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя С.І. Нагорянський