Справа № 2-а-3340/11
Суддя: Басова Н. В.
Дата ухвалення: 2011-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

21.11.2011 Єдиний унікальний номер 2-а-3340/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2011 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді: Залімської Н.В.,

при секретарі: Карпенко А.Л.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії, суд -

В С Т А Н О В И В :

20 квітня 2011 року позивач звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування підстав зазначила, що 12.12.2007 року вийшла на пенсію державного службовця з посади головного державного податкового ревізора інспектора Державної податкової інспекції в Ленінському районі м. Дніпропетровська. Для визначення пенсії позивач подала до відповідача довідки ДПІ в Ленінському районі м. Дніпропетровська від 29.11.2007 року. При призначенні розміру пенсії відповідач вчинив дії щодо зменшення заробітної плати на 15 % винагороди за вислугу років, і повної суми матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових потреб, на які нараховані та сплачені страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування. Позивач вважає, що неврахування відповідачем у склад заробітної плати частини винагороди за вислугу років (15 %) та повної суми матеріальної допомоги, є діями протиправними і такими, що порушують право позивача на більший розмір пенсії.

На підставі викладеного позивач вимушена була звернутись до суду та просила суд визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська щодо нарахування у складі заробітної плати при призначенні з 12.12.2007 року пенсії державного службовця 15 відсотків винагороди за вислугу років та середньомісячної суми матеріальної допомоги; зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська здійснити на її користь перерахунок та виплату пенсії з 12.12.2007 року з урахуванням винагороди за вислугу років у розмірі 40 відсотків посадового окладу та надбавки за спеціальне звання та середньомісячного розміру матеріальної допомоги.

Позивач надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить розглядати справу в порядку письмового провадження.

04.08.2011 року до суду надійшли письмові заперечення Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська, в якому просили розглядати справу без участі їх представника та просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, вважає за можливе, у відповідності до ч. 4 ст. 128 КАС України, вирішити справу у відсутність особи, що не зявилась у судове засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення.

Підставою звернення позивача до суду є захист прав на належне пенсійне забезпечення у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу Пенсійного Фонду України, що викликані діями такого органу при здійсненні владних управлінських функцій при здійсненні перерахунку пенсії на користь позивача.

Суд, дослідивши матеріали справи, та перевіривши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала на посаді головного державного податкового ревізора інспектора Державної податкової інспекції в Ленінському районі м. Дніпропетровська. Працюючи позивач отримувала надбавку за вислугу років з урахуванням доплати за спеціальне звання, з якої нараховується збір на обовязкове державне пенсійне страхування, на виконання постанов КМУ від 03 травня 1994 року № 283 «Про порядок обчислення стажу державної служби» та від 12 вересня 1997 року № 1013 «Про порядок виплат винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання», що дає право на одержання винагороди за вислугу років. Розмір винагороди було встановлено, виходячи із загального стажу для виплати винагороди із загального страхового стажу 36 років 11 місяців 6 днів, страхового стажу держслужбовця 15 років 7 днів.

Для визначення пенсії позивач подала до відповідача довідки ДПІ в Ленінському районі м. Дніпропетровська від 29.11.2007 року № 43456/10/05-062 про складові заробітної плати станом на 11.12.2007 року та № 43450/10/05-062.

Проте при вчиненні розрахунку розміру пенсії на момент її призначення відповідач вчинив дії зі зменшення складових заробітної плати, а саме надбавка за вислугу років 25 % та повної суми матеріальної допомоги, з яких справляється збір на обовязкове державне пенсійне страхування, та на неодноразові звернення до відповідача з питань призначення (перерахунку) і виплати пенсії з проханням переглянути пенсійну справу і вирішити питання щодо врахування вказаних виплат у складі страхових виплат заробітної плати при обчисленні пенсії, листами від 18.03.2011 року № Л-194/11ос, від 08.04.2011 року № Б-296/11ос позивачу було відмовлено.

Відповідно до п. 4 Порядку оплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання, затвердженого Постановою КМУ № 1013 від 12 вересня 1997 року, документом для визначення стажу роботи є трудова книжка та інші документи, які відповідно до законодавства підтверджують стаж роботи. Стаж роботи для виплати винагороди за вислугу років визначається комісією органу державної податкової служби з питань встановлення стажу, необхідного для нарахування винагороди за вислугу років. Склад комісії затверджується керівником органу державної податкової служби. Рішення комісії про встановлення стажу роботи або зміну його розміру оформляється протоколом і передається керівникові відповідного органу державної податкової служби для видання наказу про виплату винагороди за вислугу років. Спірні питання з приводу встановлення стажу роботи для виплати винагороди за вислугу років розглядаються відповідними комісіями державних податкових адміністрацій вищого рівня та Державної податкової адміністрації України. Тобто вищезазначеною Постановою КМУ визначено орган, який встановлює стаж роботи та процедуру його визначення, зокрема зазначено, що стаж роботи для виплати винагороди за вислугу років визначається комісією органу державної податкової служби з питань встановлення стажу, необхідного для нарахування винагороди за вислугу років.

Також Постановою КМУ № 1013 від 12 вересня 1997 року «Про Порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання» затвердженні розміри винагороди за вислугу років. До стажу роботи цієї категорії державних службовців, що дає право на одержання винагороди за вислугу років включається час роботи в органах державної податкової служби на посадах і в органах, визначених Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим Постановою КМУ від 03 травня 1994 року № 283 «Про порядок обчислення стажу державної служби».

Відповідно до Постанови КМУ № 1013 від 12 вересня 1997 року «Про Порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання» виплати винагороди за вислугу років службовим особам Державної податкової адміністрації України та місцевих державних адміністрацій, які мають спеціальні звання винагорода за вислугу років виплачується посадовим особам органів державної податкової служби у таких розмірах: від 1 до 2 років 5%, від 2 до 5 років -10%, від 5 до 10 років 20%, від 10 до 15 років 25%, від 15 до 20 років 30%, від 20 до 25 років 35%, від 25 і більше років 40%.

Розмір винагороди визначається залежно від стажу роботи і обчислюється, виходячи з посадового окладу та ставки за спеціальне звання.

Як було встановлено судом, на момент виходу на пенсію відповідно до Довідки про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційні класи, або класний чин, або спеціальні звання, або дипломатичний ранг, надбавка за вислугу років), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» винагорода за вислугу років виплачувалась позивачу в розмірі 40% за фактично відпрацьований час та у межах встановленого фонду оплати праці.

Таким чином, з огляду на вищенаведене, до компенсації відповідача не відноситься вчинення дій самостійного визначення розміру щомісячної винагороди за вислугу років, встановленого спеціальною комісією затвердженого керівником державного податкового органу відповідно до постанови № 1013, є неправомірними.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Згідно ч. 6 ст. 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Згідно ст. 35 Закону України «Про державну службу» державним службовцям надається щорічна відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законодавством не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою допомоги для оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Постановою КМУ від 03 травня 1994 року № 283 «Про порядок обчислення стажу державної служби» встановлено, що керівникам надано право в межах встановленого фонду право надавати працівникам матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомогу на оздоровлення в розмірі середньомісячної заробітної плати. Враховуючи, що джерелом виплати матеріальної допомоги на оздоровлення є фонд заробітної плати, то матеріальна допомога, яка виплачується відповідно до статті 35 Закону України «Про державну службу» і з якої нараховується збір на обовязкове державне пенсійне страхування, є складовою частиною фонду заробітної плати, а тому є обєктом для призначення для призначення і перерахунку дії відповідно до ст. ст. 37, 371 вищезазначеного закону.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці» до структури заробітної плати входять основна заробітна плата, це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Таким чином аналізуючи по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, в повному обсязі доведеними, в звязку із чим виплати у вигляді повної суми винагороди за вислугу років, а не її частини, повної суми матеріальної допомоги на оздоровлення є складовими заробітної плати, з якої справляється збір на обовязкове державне пенсійне страхування і яка є обєктом призначення і перерахунку пенсії державного службовця.

На підставі ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська про визнання дій неправомірними, зобовязання здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця задовольнити частково, в межах, встановленого ч. 2 ст. 99 КАС України строку, тобто за період з 19 жовтня 2010 року.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про оплату праці», Законом України «Про державну службу», Постановою КМУ від 3 травня 1994 р. N 283 «Про порядок обчислення стажу державної служб», Постановою КМУ від 12 вересня 1997 р. N 1013 «Про Порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання», ст. ст. 3, 6-14, 17, 41, 104, 105, 106, 112, 128, 158-163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська щодо нарахування ОСОБА_1 у складі заробітної плати при призначенні з 12 грудня 2007 року пенсії державного службовця 15 відсотків винагороди за вислугу років та середньомісячної суми матеріальної допомоги.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська здійснити на користь ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 19 жовтня 2010 року з урахуванням винагороди за вислугу років у розмірі 40 відсотків посадового окладу та надбавки за спеціальне звання та середньомісячного розміру матеріальної допомоги.

Стягнути із місцевого бюджету на користь ОСОБА_1 3 грн. 40 коп. державного мита.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 10 днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.В. Залімська