Справа № 810/4219/15
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2015-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2015 року місто Київ №810/4219/15
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Макаренко К.Ю., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся з позовом Київський міський центр зайнятості з позовом до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю в сумі 22358,44 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення було встановлено перебування відповідача у трудових відносинах з Київським обласним військовим комісаріатом з 19.03.2014, а тому відповідач, перебуваючи на обліку в якості безробітного, отримував допомогу по безробіттю, однак в той же час перебував в трудових відносинах та отримував дохід.

Позивач зазначає, що на адресу відповідача направлено повідомлення з пропозицією сплатити незаконно отриману допомогу по безробіттю у розмірі 22358,44 грн., однак позивачем у добровільному порядку вказана сума не була сплачена, тому позивач просить стягнути її у примусовому порядку.

Відповідач позов не визнав з підстав, відображених в письмових запереченнях проти позову, згідно яких, зокрема, зазначає, що з 03.03.2014 відповідач залучений на навчальні збори військовозобов`язаних при Київському обласному військовому комісаріаті та згідно Закону України "Про часткову мобілізацію" був мобілізований і проходив військову службу на посаді водія-електрика радіостанції.

Відповідач зазначає, що у зв`язку з виникненням зазначених обставин відповідач особисто надав позивачу довідку №3/3/1040 від 02.04.2014 про те, що відповідач був залучений до навчальних зборів при Київському обласному військовому комісаріаті та був призваний і дійсно проходив військову службу з 19.03.2014.

З огляду на це відповідач стверджує, що умисного невиконання своїх обов`язків та зловживання ними з боку відповідача не мало місця.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином та завчасно, однак надав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, яким підтримано позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином та завчасно, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно з частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, та приймаючи до уваги те, що учасники судового процесу були належним чином проінформовані про дату, час і місце судового розгляду, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі, суд

ВСТАНОВИВ:
13.01.2014 ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного (т.1, а.с.4).

Відповідач був ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, що визначені Законами України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», що підтверджується особистим підписом відповідача в заяві про надання статусу безробітного.

Наказами Києво-Святошинського районного центру зайнятості від 13.01.2014 №НТ140113 №НТ140120 від 20.01.2014 відповідачу надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю з 20.01.2014 по 14.01.2015, що підтверджується витягом із наказів Києво-Святошинського районного центру зайнятості (т.1, а.с.5-6).

Наказом Києво-Святошинського районного центру зайнятості №НТ140826 від 26.08.2014 було припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію відповідача як безробітного у зв`язку з поданням заяви про припинення реєстрації в зв`язку з відмовою від послуг служби зайнятості.

На підставі листа Святошинського районного центру зайнятості №06-27/4990 від 21.11.2014 Шевченківським районним центром зайнятості Київського міського центру зайнятості проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, за результатами якого складено акт №1873 від 29.12.2014 (т.1, а.с.9-10).

У висновках акту зазначено, що в результаті звірки встановлено, що ОСОБА_1 працює в Київському обласному військовому комісаріаті з 19.03.2014 (наказ №64 від 19.03.2014) та останньому було нараховано грошове забезпечення у квітні 2014 року - 1492,80 грн., у травні 2014 року - 2147,91 грн., у червні 2014 року - 2810,56 грн., у ІІ-му кварталі 2014 року - нараховане грошове забезпечення на загальну суму 6451,27 грн.

За наслідками розслідування Святошинським районним центром зайнятості КМЦЗ видано наказ №92 від 25.02.2015 про відшкодування ОСОБА_1 незаконно отриманих коштів, виплачених як допомога по безробіттю (т.1, а.с.13).

Позивачем на адресу відповідача направлено повідомлення про відшкодування коштів №01-27/697 від 27.02.2015 з пропозицією добровільно повернути суму виплаченої допомоги по безробіттю в розмірі 22358,44 грн. (т.1, а.с.14-15).

На вказаний лист відповідачем надано відповідь листом, згідно якого відповідач відмовився виконати вимогу про повернення коштів у сумі 22358,44, одержаних як допомога по безробіттю (т.1, а.с.16-17).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до пп.2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 р. № 5067-VІ (далі Закон № 5067-VІ), безробітний - це особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Частиною 1 статті 4 Закону № 5067-VІ передбачено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Згідно з частиною 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 №1533-ІІІ (далі Закон №1533-ІІІ), застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до пункту 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженої Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 20.11.2000 року № 307 (чинного на момент виникнення та час існування спірних правовідносин), якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку. Сума виплаченої допомоги по безробіттю підтверджується відповідною довідкою центру зайнятості, що підписується керівником, головним бухгалтером та скріплюється печаткою.

Відповідно до положень пунктів 2-5 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 № 60/62, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 12 березня 2009 року за N 232/16248 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. Перевірка проводиться районними, міськрайонними, міськими та районними у містах центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, за місцем реєстрації роботодавця як платника внесків на загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття у разі, коли під час перебування особи на обліку як безробітної до центру зайнятості надійшла інформація від державних органів, підприємств, установ, організацій чи громадян про обставини, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг безробітній особі, яка відрізняється від поданих нею відомостей, або така інформація розміщена в засобах масової інформації.

Судом встановлено, що відповідач перебував на обліку в Києво-Святошинському районному центрі зайнятості як безробітний в період з 13.01.2014 по 07.08.2014 та отримував допомогу по безробіттю.

19.03.2014 наказом військового комісара Київського обласного військового комісаріату №64 "77. Рядового ОСОБА_1 , призваного Києво - Святошинським РВК Київської області, - ВОДІЄМ - ЕЛЕКТРИКОМ РАДІОСТАНЦІЇ ІНФОРМАЦІЙНО - ТЕЛЕКОМУНІКАЦІЙНОГО ВУЗЛА, вважати таким, що з "19" березня 2014 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 565 гривень на місяць, шпк "солдат". Виплачувати щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 125% місячного грошового забезпечення, надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислуги років, щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі 60% від місячного грошового забезпечення." (т.2, а.с.9).

27.03.2014 відповідачем особисто подано до Києво-Святошинського районного центру зайнятості довідку №3/3/757 від 11.03.2014, видану Київським обласним військовим комісаріатом, згідно якої останній з 03.03.2014 залучається на навчальні збори військовозобов`язаних при Київському обласному військовому комісаріаті та довідку №3/3/919 від 27.03.2014, видану ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якої зазначено, що солдат ОСОБА_1 з 03.03.2014 по 18.03.2014 був призваний на навчальні збори військовозобов`язаних при Київському обласному військовому комісаріаті (а.с.7), що підтверджується журналом відвідування особою територіального органу та отримані послуги (т.1, а.с.176-177).

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідачем не було надано жодних документів на підтвердження призову на військову службу, отримання грошового забезпечення, як не було повідомлено особисто під час відвідування раз на місяць центру зайнятості про проходження з 19.03.2014 військової служби, в той час як подані відповідачем довідки лише засвідчують факт залучення відповідача на навчальні збори.

Більш того суд звертає увагу, що відповідачем з моменту призову на військову службу (з 19.03.2014) не було вчинено жодних самостійних дій, спрямованих на відмову від отримання допомоги по безробіттю, зокрема, подання відповідної заяви про відмову від послуг центру зайнятості у зв`язку з самостійним працевлаштуванням, натомість відповідач продовжував відвідувати територіальний орган центру зайнятості, отримувати відповідні послуги та допомогу по безробіттю, що підтверджується вищевказаним журналом відвідування.

З огляду на це, суд приходить до висновку, що відповідач свідомо приховував від центру зайнятості інформацію про проходження ним з 19.03.2014 військової служби та отримання за це відповідного грошового забезпечення.

Як було вище зазначено, Шевченківським районним центром зайнятості проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, за результатами якого встановлено, що ОСОБА_1 , в період перебування на обліку в Києво-Святошинському районному центрі зайнятості в якості безробітного, працював в Київському обласному військовому комісаріаті з 19.03.2014 (наказ №64 від 19.03.2014) та останньому було нараховано грошове забезпечення у квітні 2014 року - 1492,80 грн., у травні 2014 року - 2147,91 грн., у червні 2014 року - 2810,56 грн., у ІІ-му кварталі 2014 році - нараховано грошове забезпечення на загальну суму 6451,27 грн.

Отже, позивачем встановлено належність відповідача, який перебуває на обліку як безробітний до категорії зайнятої, у зв`язку з чим така особа повинна бути знята з обліку як безробітна в установленому законом порядку та має повернути суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин.

За період з 19.03.2014 по 06.08.2014 військовослужбовцю ОСОБА_1 було нарахована та виплачена допомога по безробіттю в сумі у сумі 22358,44 грн., що підтверджується довідкою Святошинського районного центру зайнятості та відомостями виплат за видами забезпечення (т.1, а.с.154, 38-144).

Відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Мінпраці від 13.02.2009 року № 60/62, безробітний протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повинен повернути незаконно виплачені кошти.

Позивачем на адресу відповідача було направлено повідомлення від 27.02.2015 №01-27/697, яке було отримано відповідачем, однак вказані кошти відповідачем не повернуто.

Статтею 39 Закону №1533-ІІІ спори, що виникають з правовідносин за цим Законом вирішуються в судовому порядку.

Статтею 11 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 71 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім розгляду справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкту владних повноважень.

Всупереч вимогам ст. 71 КАС України під час розгляду справи відповідач не надав суду доказів добровільного повернення незаконно одержаної допомоги по безробіттю у сумі 22358,44 грн.

За таких обставин, обґрунтованість вимог позивача підтверджуються матеріалами справи, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб`єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 ) на користь Київського міського центру зайнятості (ідентифікаційний код 03491091, місцезнаходження 01033, м. Київ, вул. Жилянська, 47-Б) незаконно отриману допомогу по безробіттю в сумі 22358,44 (двадцять дві тисячі триста п`ядесят вісім гривень 44 копійки).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кушнова А.О.