Справа № 2а-0770/490/11
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2016-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" січня 2016 р. м. Київ К/800/65211/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кошіля В.В.

Суддів Борисенко І.В.

Моторного О.А.

при секретарі Калініні О.С.

за участю позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області

на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2014

та постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.05.2014

у справі № 2а-0770/490/11

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області

про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про скасування як незаконного акта перевірки Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області № 46/17-НОМЕР_1 від 10.09.2010; скасування як незаконного рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № 78/17-2/НОМЕР_1 від 20.09.2010.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 05.05.2014 закрито провадження у справі в частині позовних вимог про скасування, як незаконного акту перевірки Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області № 46/17-НОМЕР_1 від 10.09.2010, у зв'язку з неналежністю розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.05.2014, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2014, задоволено позовні вимоги; визнано неправомірними дії податкового органу щодо проведення перевірки, результати якої відображені в акті від 10.09.2010 № 46/17-НОМЕР_1; скасовано рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № 78/17-2/НОМЕР_1 від 20.09.2010.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій; прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Позивач в запереченнях на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, як законні та обґрунтовані.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, за результатами проведеної позапланової виїзної документальної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2008 по 30.06.2010 СПД-ФО ОСОБА_2, складено акт № 46/17-2/НОМЕР_1 від 10.09.2010, в якому зафіксовано порушення, зокрема: п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: проведення розрахунків без застосування належним чином зареєстрованих реєстраторів розрахункових операцій на суму 62 712,73 грн., п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення книги обліку доходів і витрат» № 1269 від 26.09.2001, а саме: не внесення у Книгу обліку доходів і витрат суми вартості товарів, отриманих для їх продажу та не внесення у порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації.

На підставі результатів проведеної перевірки, 20.09.2010 відповідачем прийняте рішення № 78/17-2/НОМЕР_1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 2 095 251,97 грн.

Законодавчою підставою для нарахування штрафних (фінансових) санкцій та визначення їх розміру зазначені п. 1 ст. 17 та ст. 21 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, під час призначення та проведення перевірки діяв з порушенням законодавства, а докази про необхідність позивачу перейти на загальну систему оподаткування відсутні; в ході перевірки - 10.09.2010 Книга обліку доходів і витрат позивача не досліджувалась, а позивач ствердила, що Книга обліку доходів і витрат була втрачена, в результаті чого акт перевірки не може бути допустимим та достатнім доказом по даній справі і дії відповідача призвели до прийняття необґрунтованого рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій; розбіжності та уточнення у документах, що стосуються перевірки вказують на відсутність безсторонності, добросовісності та розсудливості у діях відповідача.

Однак, висновки судів обох інстанцій є передчасними та такими, що зроблені без повного та всебічного з'ясування обставин у справі.

Так, статтею 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій вказаним вимогам не відповідають.

Визнаючи неправомірними дії податкового органу щодо проведення перевірки, результати якої відображені в акті від 10.09.2010 № 46/17-НОМЕР_1, суди попередніх інстанцій з урахуванням ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, не встановили необхідність виходу за межі позовних вимог для захисту прав, свобод чи інтересів позивача.

Відповідно до п. п. 1, 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Згідно з п. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у разі проведення розрахункових операцій на неповну суму вартості проданих товарів (наданих - послуг), у разі непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій, у разі нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки до суб'єкта підприємницької діяльності застосовуються фінансові санкції у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг), на які виявлено невідповідність.

Відповідно до ст. 21 зазначеного Закону до суб'єктів підприємницької діяльності, що не ведуть або ведуть з порушенням встановленого порядку облік товарів за місцем реалізації та зберігання, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 6 ст. 9 вищевказаного Закону при продажу товарів (наданні послуг) суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється відповідно до законодавства з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва (в тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку), якщо такі суб'єкти не здійснюють продаж підакцизних товарів (крім пива на розлив), за умови ведення такими особами книг обліку доходів і витрат у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за поданням державного органу, уповноваженого провадити державну регуляторну політику.

Облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів (ст. 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»).

Суди попередніх інстанцій, посилаючись на те, що позивач знаходився на спрощеній системі оподаткування, не дослідили свідоцтва про сплату єдиного податку на предмет періоду його дії та не встановили чи у спірний період позивач перебував на спрощеній системі оподаткування.

Також, судами попередніх інстанцій не було досліджено питання фактичного ведення позивачем книги обліку доходів і витрат. При цьому судам слід врахувати, що за порушення порядку ведення книг обліку доходів і витрат передбачена спеціальна відповідальність згідно вимог чинного законодавства.

Судами також не надано належної правової оцінки матеріалам справи, не досліджено наявності передумов для застосування відповідальності передбаченої статтями 17, 21 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Таким чином, суди дали передчасну юридичну оцінку фактичним обставинам справи, а тому ухвалені судові рішення не можна вважати законними та обґрунтованими.

Згідно з ч. 2 ст. 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За вказаних обставин, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку про необхідність скасування рішень судів попередніх інстанцій та направлення справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді слід взяти до уваги вищезазначене та прийняти законне і обґрунтоване рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права, надати належну правову оцінку обставинам у справі.

Керуючись ст. ст. 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області задовольнити частково.

Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2014 та постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.05.2014 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.В. Кошіль
Судді І.В. Борисенко
О.А. Моторний