Справа № 804/14530/15
Суддя: Ляшко Олег Борисович
Дата ухвалення: 2015-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що висновки проведених відповідачем перевірок є хибними, не ґрунтуються на дійсних фактичних обставинах та зроблені у звязку з невірним застосуванням норм податкового та цивільного законодавства, а зазначені податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки прийняті податковим органом без достатніх на те правових підстав.
Представник позивача надав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача,повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався.
Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, в порядку письмового провадження.
Розглянувши подані документи і матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Як встановлено з наявних матеріалів справи, в квітні 2015 року ДПІ у АНД районі м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_2 з питання правомірності формування відємного значення різниці між сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду з податку на додану вартість по декларації за січень 2015 року.
Позивачем була подана повторна скарга до ДФС України, при розгляді якої було призначено документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_2 з питання правомірності формування відємного значення різниці між сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду з податку на додану вартість по декларації за січень 2015 року.
В червні 2015 року ДПІ у АНД районі м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_2 з питання правомірності формування відємного значення різниці між сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду з податку на додану вартість по декларації за березень 2015 року.
В липні 2015 року ДПІ у АНД районі м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_2 з питання правомірності формування відємного значення різниці між сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду з податку на додану вартість по декларації за квітень 2015 року.
В серпні 2015 року ДПІ у АНД районі м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_2 з питання правомірності формування відємного значення різниці між сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду з податку на додану вартість по декларації за травень 2015 року.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно з п.п 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Згідно п.«а» п.п. 195.1.3. п. 195.1. ст. 195 Податкового Кодексу України, за нульовою ставкою оподатковуються операції з постачання таких послуг, якміжнародні перевезення пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.Для цілей цього підпункту перевезення вважається міжнародним, якщо таке перевезення здійснюється за єдиним міжнародним перевізним документом.
Відповідно до підпункту «а» пункту 198.1. статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
В силу пункту 198.2. вказаної статті датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Пунктом 198.6. статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11. статті 201 цього Кодексу.
У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.
Системний аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що обов'язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв'язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.
Такий висновок відповідає позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21 січня 2011 року у справі № 21-37а10. Зокрема, Судовою палатою в адміністративних справах Верховного Суду України було зазначено, що податкова накладна, яка видається платником податку, що поставляє послуги, на вимогу їх отримувача, є підставою для нарахування податкового кредиту останнього лише за умови здійснення самої господарської операції.
Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначені у статті 200 Податкового кодексу України.
Відповідно до пунктів 200.1, 200.3, п.п. «б» п. 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Відповідно до п 200.2. ст. 200 Податкового кодексу України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
Пунктом 200.4. ст. 200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
На підтвердження податкових забов'язань за нульовою ставкою позивачем було надано договори із Замовниками, реєстр виконаних перевезень з визначенням номерів автомобілей здійснюючих такі перевезення та копіїї СМК.
На підтвердження придбання податкового кредиту, за рахунок якого сформовано від'ємне значення, а в подальшому і сума бюджетного відшкодування, до перевірки та до суду було надано договори з постачальниками, реєстри отриманих податкових накладних, податкові та видаткові накладні, чеки, акти надання послуг за червень-серпень 2013 р та лютий 2014 р.
На підтвердження використання в господарській діяльності запчастин, шин, дизпалива, шин, послуг стоянки до суду було надано Акти списання, із зазначенням на який саме автомобіль встановлені придбані ТМЦ, реєстри використання дизпалива, та інші документи.
При цьому, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ДПІ у АНД районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області проводилась документальна планова виїзна перевірка дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 за період з 01.10.2011 р. по 31.12.2013 р. За результатами вказаної перевірки було складено акт від 14.11.2014 року №3099/04-61-17-03/НОМЕР_1, згідно висновків якого порушень формування податкового кредиту з податку на додану вартість ФОП ОСОБА_2за 2013 рік перевіркою встановлено не було.
На підтвердження податкових забов'язань за нульовою ставкою позивачем було надано договори із Замовниками, реєстр виконаних перевезень з визначенням номерів автомобілей здійснюючих такі перевезення та копіїї СМК на підтвердження здійснення міжнародних перевезень.
На підтвердження використання в господарській діяльності придбаних запчастин, шин, дизпалива, послуг стоянки позивачем надано акти списаня товарно-матеріальних цінностей, реєстри по дизпаливу.
На підтвердження податкових забов'язань за нульовою ставкою Позивачем надано договори із Замовниками, реєстр виконаних перевезень, з визначенням номерів автомобілей здійснюючих такі перевезення та копіїї СМК.
На підтвердження використання в господарській діяльності придбаних запчастин, шин, дизпалива, послуг стоянки до матеріалів справи надано Акти списання товарно-матеріальних цінностей, реєстри по дизпаливу, СМК.
На підтвердження податкових забов'язань за нульовою ставкою надано договори із Замовниками, реєстр виконаних перевезень з визначенням номерів автомобілей здійснюючих такі перевезення та копіїї СМК.
На підтвердження використання в господарській діяльності придбаних запчастин, шин, дизпалива, послуг стоянки Позивачем надано Акти списання товарно-матеріальних цінностей, реєстри по дизпаливу, СМК.
Як встановлено судом та підтверджується вищезазначеними актами перевірки, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 провадить діяльність у сфері перевезення вантажів, а саме Код КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт (основний); Код КВЕД 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.
Для здійснення господарської діяльності Позивач використовує автотранспорт, а саме силові тягачи, напівпричіпи бортові, напівпричіпи фургони, фургони, що належать йому на праві власності, та працю найманих осіб.
Позивачем, на підтвердження реальності господарських операцій за вказаними вище договорами надано, а судом досліджено та долучено до матеріалів справи первинну та бухгалтерську документацію по правовідносинам, а саме: договори, податкові накладні, видаткові накладні, чеки, акти надання послуг, акти списання товарно-матеріальних цінностей, СМК, тощо.
Щодо позовних вимог про стягнення з Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області суми бюджетного відшкодування з ПДВ за січень - травень 2015 року в сумі 100822 грн. суд зазначає наступне.
Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню) та строки проведення розрахунків регламентовано ст. 200 Податкового кодексу України.
Так, згідно п. «б» п.200.4. вказаної статті, при відємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації.
Судом встановлено, що Позивач не звертався до ДПІ у АНД районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області з заяваю про бюджетне відшкодування ПДВ за січень - травень 2015 року в сумі 100822 грн.
Разом з тим, судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що відшкодування з Державного бюджету України ПДВ є виключними повноваженнями податкових органів та органів державного казначейства, а відтак суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення такої заборгованості. Судом зазначено, що в такому випадку правильним способом захисту позивача є вимога про зобов'язання відповідача до виконання покладених на нього Законом і підзаконними актами обов'язків щодо надання органу казначейства висновку щодо суми, яка підлягає відшкодуванню з бюджету (постанова Верховного суду України від 16.09.2015 року).
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що в цій частині позовних вимог слід відмовити.
Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, з урахуванням доказів у їх сукупності та висновків суду викладених вище, суд приходить висновку що позов пiдлягае задоволенню в частинi скасування оскаржених податкових повідомлень-рішень.
Згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити частково.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області сплачений судовий збір у розмірі 1396,87 грн. (одна тисяча триста девяносто шість грн. 87 коп.) за подання адміністративного позову.
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя ОСОБА_1