Справа № 810/4756/13-а
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2015-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2015 року 810/4756/13-а

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши у порядку письмового провадження в м. Києві справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Євроком Компонентс" до Київської митниці Міндоходів про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Євроком Компонентс" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської митниці Міндоходів, в якому просило визнати протиправним рішення про коригування митної вартості товарів №125120105/2013/000067/1 від 17.05.2013; зобов'язати відповідача вивільнити (повернути) фінансову гарантію у вигляді грошової застави у сумі 28 518,79 грн.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 14.10.2013, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.04.2014, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішення, позивачем оскаржено їх у касаційному порядку.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.06.2015 постанову Київського окружного адміністративного суду від 14.10.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17.04.2014 скасовано, справу направлено до суду першої інстанцій на новий розгляд.

Скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій, колегія Вищого адміністративного суду України зауважила, що необхідність подачі додаткових документів має бути обумовлена тим, які факти в аспекті митної вартості товару мав на меті встановити (спростувати) митний орган.

У той же час, судами попередніх інстанцій не встановлено, які саме розбіжності містились у поданих позивачем документах та яким чином вони вплинули на заявлену декларантом митну вартість.

Крім того, судами попередніх інстанцій детально не встановлено підстав не застосування митним органом другого, третього, четвертого та п'ятого методів визначення митної вартості товару. Посилання судів на неможливість застосування вказаних методів через те, що позивачем не було надано документів, які були визначені митним органом у ході митних консультацій, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки таке твердження суперечить положенням статей 59-63 Митного кодексу України щодо способу застосування кожного методу.

Таким чином, вказані обставини підлягають дослідженню при новому розгляді справи.

Представник позивача звернувся до суду з письмовим клопотанням, яким позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити та розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи за його відсутності.

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, судом встановлено наступне.

Між ТОВ «Євроком Компонентс» та компанією «Ever Power Electronics Limited» (Гонконг) 18.10.2011 укладено контракт № 8/18-10, предметом якого є купівля-продаж електронних компонентів та комплектуючих.

Позивачем 08.05.2013 подано до Київської обласної митниці вантажну митну декларацію № 125120105/2013/261552, у якій було зазначено, зокрема, наступний товар:

- код НОМЕР_1; найменування: мікросхеми інтегровані монолітні цифрові, мікроконтролери розрядністю 8біт (КМОН-структури) (розмір памяті Flash 384 Кбайт, RAM 16 Кбайт); артикул PIC10F200T-I/OT; кількість 3000 шт. (далі Товар 1);

- код НОМЕР_2; найменування: транзистори з потужністю розсіювання більш як 1Вт (напруга 20В, потужність 1,3 Вт, сила струму 3,7А); артикул IRLML6402TRPBF; кількість 30 000 шт. (далі Товар 2).

Ціна Товару 1 складала 522,00 долари США. Заявлена митна вартість, з урахуванням витрат на транспортування склала: 527,63 дол. США, або 4 217,36 грн.

Ціна Товару 2 складала 1 440,00 доларів США. Заявлена митна вартість, з урахуванням витрат на транспортування склала: 1 462,52 дол. США, або 11 689,96 грн.

Одночасно з вантажною митною декларацією були подані документи, у т.ч. декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) транспортні (перевізні) документи.

Під час митного оформлення Товарів працівники митниці, посилаючись на ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, повідомили про необхідність надання додаткових документів для підтвердження митної вартості Товару.

Позивачем 17.05.2013 для підтвердження митної вартості Товару додатково подано експортну декларацію країни відправника №EIN 201300130 від 02.05.2013 та видаткову накладну №ЄК-0973 від 10.04.2013.

Вважаючи надані документи недостатніми, митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №125120105/2013/000067/1, згідно якого слідує, що відповідач, використавши метод № 6 (митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг), підвищив ціну Товарів та збільшив їх митну вартість, а саме:

- для Товару 1 ціна за одиницю товару підвищена з 0,174000 дол. США за штуку до 0,6100 дол. США за штуку та відповідно збільшено заявлену митну вартість товару з 527,63 доларів США до 1 830,00 дол. США;

- для Товару 2 ціна за одиницю товару підвищена з 0,048000 дол. США за штуку до 0,6000 дол. США за штуку та, відповідно збільшено заявлену митну вартість товару з 1 462,52 доларів США до 18 000,00 дол. США.

На підставі вказаного рішення про коригування митної вартості товарів позивачу відмовлено в митному оформлені (випуску) товарів та надано картку відмови №125120105/2013/00394

Не погоджуючись з рішенням про коригування заявленої митної вартості товарів, позивач, керуючись п. 2 ч. 3 ст. 52, ч. 7 ст. 55 МКУ, подав до митного органу 18.05.2013 нову вантажну митну декларацію № 125120105/2013/262383 для випуск у вільний обіг Товарів на умовах сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю та надання гарантій сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю Товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом.

При цьому позивач сплатив митні платежі згідно із заявленою митною вартістю Товарів у сумі 3 181,46 грн., з яких:

- 843, 47 грн. митний платіж по Товару 1,

- 2 337, 99 грн. митний платіж по Товару 2.

Позивач також надав фінансову гарантію у вигляді грошової застави на суму 28 518,78 грн., що є різницею між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю Товарів, визначеною позивачем, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю Товарів, визначеною митним органом, з яких:

- 2 081,97 грн. фінансова гарантія по Товару 1;

- 26 436,81 грн. фінансова гарантія по Товару 2.

У подальшому, не погодившись з рішенням митного органу про коригування митної вартості № 125120105/2013/000067/1, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Щодо позовних вимог в частині оскарження вказаного рішення про коригування митної вартості, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії. Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів, серед іншого, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (ст.257 МК України).

В силу ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

У відповідності до ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

При цьому, згідно ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Таким чином, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. З таким висновком кореспондуються положення п.2 ч.5 ст.54 МК України, за змістом якої відповідач має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи слідує, що ТОВ «Євроком Компонентс» до Київської обласної митниці з метою митного оформлення товару „мікросхеми інтегровані монолітні цифрові, мікроконтролери розрядністю 8біт (КМОН-структури) (розмір памяті Flash 384 Кбайт, RAM 16 Кбайт); артикул PIC10F200T-I/OT; транзистори з потужністю розсіювання більш як 1Вт (напруга 20В, потужність 1,3 Вт, сила струму 3,7А); артикул IRLML6402TRPBF, було подано митну декларацію від 08 травня 2013 року №125120105/2013/261552 та документи, передбаченіст.53 МК України.

Оскільки у посадових осіб митного органу виникли сумніви стосовно достовірності наданих декларантом до митного оформлення відомостей, відповідачем було запропоновано декларанту подати додаткові документи, а саме: прайс-листи виробника товару; копію митної декларації країни відправлення, виписку з бухгалтерської документації, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, документи про вартість транспортування до аеропорту відправлення та навантажувально-розвантажувальних послуг.

Позивачем на виконання вищевказаної вимоги було надано наступні документи: копію експортної декларації країни відправника №EIN 201300130 від 02.05.2013, видаткову накладну №ЄК-0973 від 10.04.2013, та зазначено про неможливість подання інших документів.

У відповідності до ч. 6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостоюстатті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів (ч. 1 ст. 55 МК України).

Відповідно до ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Зі змісту рішення про коригування митної вартості товарів 125120105/2013/000067/1 від 17 травня 2013 року слідує, що коригування митної вартості товару здійснено у зв'язку з наявністю розбіжностей в поданих документах, а декларант не повністю надав документи для підтвердження митної вартості товару.

За твердженням відповідача, надані декларантом документи містять неповні відомості та розбіжності: ціна товару, зазначена в експортній декларації країни відправлення Гонконгу на умовах поставки FОВ Гонконг, а ціна товару, зазначена в інвойсі на поставку товару на умовах поставки EXW Гонконг; надана копія експортної декларації країни відправлення належним чином не завірена декларантом; копія видаткової накладної №ЄК-0973 від 10.04.2013 р. не містять повної інформації щодо ціни на ідентичний оцінюваний товар, який реалізовувався раніше на внутрішньому ринку; декларантом ТОВ «Євроком Компонентс» не надано до митного органу висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, тому митну вартість товару визначено за резервним методом, згідно митної вартості товару, митне оформлення якого проведено за митною декларацією від 18 травня 2013 року №125120105/2013/262383.

Як встановлено судом, відповідно до інвойсу №EIN201300130 від 26 квітня 2013 року до контракту №08/18-10 від 18 жовтня 2011 року ціна за одиницю товару арт. PIC10F200T-I/OT складає 0,174 дол.США, загальна вартість за 3000 одиниць 527,63 дол.США, ціна за одиницю товару арт. IRLML6402TRPBF складає 0,048 дол.США, загальна вартість за 30 000 одиниць 1 462, 52 дол.США.

Згідно платіжного доручення №302 від 17.05.2013 позивач на підставі інвойсу №EIN201300130 від 26 квітня 2013 року здійснив платіж на користь продавця «Ever Power Electronics Limited» (Гонконг), яким було оплачено задекларований товар.

Позивачем на вимогу відповідача надано витребувані документи, зокрема, копію експортної декларації країни відправника № EIN 201300130 від 02.05.2013 р. та видаткову накладну №ЄК-0973 від 10.04.2013 р. При цьому, оскільки зазначені документи подані на виконання вимоги митного органу про надання додаткових документів, їх недоліки не можуть пояснювати обґрунтованість первинного сумніву у контрактній вартості товару.

Наявність у митного органу інформації про те, що товар, який задекларований позивачем, раніше розмитнювався за іншою вартістю відповідно до іншої митної декларації не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої позивачем митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Доводи відповідача в тій частині, що під час здійснення аналізу митних оформлень вищевказаних товарів спостерігається тенденція зменшення фактурної вартості товарів у порівнянні з попередніми митними оформленнями суд оцінює критично, оскільки вони не відповідають дійсності та спростовуються доказами, наданими позивачем, а саме транзистори з потужністю розсіювання більш як 1 Вт (напруга 20В, потужність 1,3 Вт, сила струму 3,7 А, арт. IRLML6402TRPBF), щодо яких проводилося коригування митної вартості відповідно до рішення №125120105/2013/000067/1, ввозилися протягом 2012-2013 років відповідно до Контракту №8/18/-10 від 18.10.2011:

- 03.12.2012 відповідно до митної декларації №125120105/2012/282190 за ціною 0,048 доларів США за одиницю;

- 04.04.2013 відповідно до митної декларації №125120105/2013/258752 за ціною 0,048 доларів США за одиницю;

- 20.04.2013 відповідно до митної декларації №125120105/2013/260025 за ціною 0,048 доларів США за одиницю.

Тобто, даний товар ввозився позивачем в рамках одного і того ж контракту протягом 2012 2013 років за однією ціною 0,048 Доларів США за одиницю, що спростовує доводи митного органу про тенденцію зменшення фактурної вартості товару.

Крім того, у судовому засіданні 20.08.2015 представником відповідача щодо обґрунтування переходу до другого методу визначення митної вартості товарів, а саме за ціною щодо ідентичних товарів, зазначалося, що за останні шість місяців, які передували винесенню оскаржуваного рішення, в Україну не ввозилися ідентичні товари транзистори з потужністю розсіювання більш як 1 Вт (напруга 20В, потужність 1,3 Вт, сила струму 3,7 А, арт. IRLML6402TRPBF).

Проте твердження спростовується наявними в матеріалах справи доказами, а саме митними деклараціями:

- №125120105/2012/282190 від 03.12.2012;

- №125120105/2013/258752 від 04.04.2013;

- №125120105/2013/260025 від 20.04.2013.

Відповідно до даних декларацій позивачем ввозився ідентичний товар від того ж постачальника Ever Power Electronics Limited, на умовах EXW Гонконг, з країни походження Філіпіни, за ціною 0,048 Доларів США за одиницю, що повністю відповідає поставці товару, щодо якого винесено оскаржуване рішення.

З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що позивачем для митного оформлення імпортованого товару надано документи, що передбачені ч. 2 ст. 53 МК України, які чітко ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей та містять дані, що піддаються обчисленню та підтверджують ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджують митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч. 4, 5 ст. 58 МК України. Натомість, відповідач не спростував дійсність поданих до митного оформлення документів, достовірність і об'єктивність зазначених відомостей та не довів наявність підстав для витребування від позивача (декларанта) додаткових документів.

Отже, оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог в іншій частині, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 301 МК України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов'язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно пп. 17.1.10 п.17.1 ст. 17 Податкового кодексу України платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п. 43.1 ст. 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Порядком повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженим наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007 року № 618, визначено процедуру повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами.

Порядок взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України, Міністерства фінансів України 30 грудня 2013 року № 882/1188, регламентує взаємовідносини територіальних органів Міністерства доходів і зборів України з місцевими фінансовими органами та територіальними органами Державної казначейської служби України в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань з метою належного виконання положень статей 43, 102 Податкового кодексу України, частини другої статті 45 та частини другої статті 78 Бюджетного кодексу України.

Таким чином, з огляду на недотримання позивачем вимог зазначених нормативних актів щодо процедури повернення помилково та/або надмірно сплачених до бюджету коштів, позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача вивільнити (повернути) фінансову гарантію у вигляді грошової застави у сумі 28 518,78 грн. є передчасними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності оскаржуваних рішень.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, відповідно, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

До позовної заяви позивачем додано докази сплати судового збору у сумі 319,60 грн. (платіжне доручення від 25.07.2013 №1775).

Оскільки суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, стягненню з Державного бюджету України на користь позивача підлягають судові витрати у сумі 159,80 грн.

Керуючись ст. ст. 69-72, 86, 94, 98, 122, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів №125120105/2013/000067/1 від 17 травня 2013 року;

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Євроком Компонентс" судовий збір у розмірі 159 (сто пятдесят девять) грн. 80 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лапій С.М.