Справа № 804/9753/13-а
Суддя: Потолова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2013-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 грудня 2013 р. Справа № 804/9753/13-а
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Потолової Г.В.
при секретарі Дубровці Д.В.
за участю: представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Промтехснаб» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх в повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні проти адміністративного позову заперечував, посилаючись на законодавчі підстави своїх дій, діяльність в межах закону та наданих повноважень, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, при розгляді справи виходить з наступного.
Отже, позивач належним чином зареєстрований як юридична особа, а тому на нього поширюється дія законів та інших нормативно-правових актів, які регулюють здійснення господарської діяльності в Україні.
Перевірка проводилась з 10.04.2013р. по 13.05.2013р.
За результатами перевірки складено Акт №2718/226/34655561 від 20.05.2013р. (далі - Акт), за висновками якого встановлено порушення:
1. п.3.1.1 ст.3, п.п. 4.1.1, 4.1.6, п.4.1 ст.4, п.5.1, п.п.5.2.1 п.5.2, п.5.9 ст.5, п.п. 11.2.3, п.11.2, п.п.11.3.1 п.11.3 ст.11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994р. (зі змінами та доповненнями), п.138.1, п.138.2, п.138.4, п.138.5, ст. 138, п.139.1.9 ст.139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток, заниження в сумі 1 576 666,00грн. в т.ч. по періодах:
- за 3 квартал 2010р. - 151135,00грн.
- за 4 квартал 2010р. - 155215,00грн.
- за 1 квартал 2012р. 348459,00грн.
- за 2 квартал 2012р. 461556,00грн.
- за 3 квартал 2012р. - 139977,00грн.
- за 4 квартал 2012р. - 118990,00грн.
2. п.3.1 ст.3, п.4.1 ст.4, п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997р. №168/97-ВР встановлено заниження податку на додану вартість у розмірі 50 906,24грн. по періодах:
Не погодившись з висновками Акту позивачем подано заперечення за вих.№1206-13/1 від 12.06.2013р. у яких він просить відмінити останній.
За наслідками перевірки та складеного Акту ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська, відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:
Не погоджуючись з діями та рішеннями податкового органу, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів з відповідним позовом.
В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначив, що податкова інспекція при складанні акту протиправно вийшла за межі своїх повноважень і самостійно, поза судової процедури, визнав правочини, укладені між контрагентами і ТОВ «ТД «Промтехснаб» недійсними.
Також позивач зазначає, що відповідно до вимог діючого податкового законодавства України, не є підставою для відмови у праві на податковий кредит з податку на додану вартість порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентом платника податку. Одночасно, за твердженням позивача, не є підставою для визнання неправомірними операцій платника податків подальше припинення чи анулювання статусу платника податку на додану вартість його контрагента. Усі операції, вчинені контрагентом платника податку до припинення такого контрагента, не можуть автоматично розглядатися як нікчемні правочини в силу самого собою припинення юридичної особи або анулювання її податкового статусу.
Посилаючись на норми ст.61 Конституції України, позивач вказує, що якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на віднесення сплачених ним у ціні товару відповідних сум податку на додану вартість до податкового кредиту, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо цього та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.
Крім того, на думку позивача, податкове законодавство України не передбачає відповідальності платника податку за порушення податкового та іншого законодавства, допущенні його контрагентом. Якщо контрагент не виконав, або не виконує свої зобов'язання щодо виконання вимог податкового та іншого законодавства, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для нього, як платника податків.
Також, посилаючись на ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», позивач зазначає, що за змістом рішень по справам «Інтерсплав проти України», «Булвес АД проти Болгарії», «Бізнес Суппорт Центр проти Болгарії», Європейським Судом з прав людини роз'яснено, що платник податку не може бути позбавлений права на бюджетне відшкодування ПДВ за умови відсутності доказів того, що він притягався до протиправних дій, пов'язаних з незаконним отриманням бюджетного відшкодування. При цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання його постачальниками за умови, що він не знав і не міг знати про такі зловживання. Вказаних обставин перевіркою не встановлено та в акті не наведено. Таким чином, якщо у суб'єкта господарювання наявні всі підтвердження того, що він добросовісно виконував умови договору, то такий правочин не може бути визнаний нікчемним навіть за наявності якихось порушень з боку контрагента.
На думку позивача при розгляді цієї адміністративної справи за аналогією може бути врахована вищезазначена практика Європейського Суду з прав людини.
Отже, позивач вважає, що у разі невиконання контрагентами свого зобовязання зі сплати податку до бюджету, це не є підставою для позбавлення ТОВ «ТД «Промтехснаб» права на віднесення до складу валових витрат при визначені податку на прибуток по накладним, рахункам, актам виконаних робіт отриманим від ПП «Транс Атлантіка Сервіс», TOB «Матадор», TOB «Ліга», TOB «Лігран», TOB «Емсон», TOB «ВЕКТРАС», та податкового кредиту податку на додану вартість по податковим накладним, отриманим від TOB «Емсон», TOB «ВЕКТРАС».
Як вказує позивач, на момент укладення договорів ТОВ «ТД «Промтехснаб» з вищезазначеними контрагентами, вони були належним чином зареєстровані субєктами господарювання, договори укладені між ними передбачені відповідними нормами ЦКУ та ГКУ, під час укладення договорів сторони не порушили вимоги закону, поведінка сторін засвідчила їх волю до настання відповідних правових наслідків за укладеними між ними договором, умови яких виконані в повному обсязі, про що свідчать відповідні документи: видаткові накладні, податкові накладні, тощо.
Позивач пояснює, що на підтвердження реальності здійснення фінансово-господарських операцій TOB «ТД «ПРОМТЕХСНАБ» з ПП «Транс-Атлантіка Сервіс», TOB «Матадор», TOB «Ліга», TOB «Лігран», TOB «Емсон», TOB «ВЕКТРАС», надано до перевірки TOB «ТД «ПРОМТЕХСНАБ» (зафіксовано в Акті перевірки (сторінки 4-27, 30) оригінали документів: укладених договорів, видаткових накладних, актів сдачі-прийняття, рахунків-фактур. У відповідності до умов укладених з постачальником договорів, але ці документи були проігноровані податковим органом під час проведення перевірки.
Тому здійснення господарських операцій між TOB «ТД «ПРОМТЕХСНАБ» та його контрагентами - ПП «Транс Атлантіка Сервіс», TOB «Матадор», TOB «Ліга», TOB «Лігран», TOB «Емсон», TOB «ВЕКТРАС», повністю підтверджується первинними документами бухгалтерського обліку (зафіксовано в акті перевірки (сторінки 4-27, 30).
Таким чином, на підставі вищевикладеного, позивач вважає твердження відповідача, викладені в Акті, щодо відсутності обєкта оподаткування податком на прибуток та податком на додану вартість у ТОВ «ТД «Промтехснаб» при здійсненні взаємовідносин з ПП «Транс-Атлантіка Сервіс», TOB «Матадор», TOB «Ліга», TOB «Лігран», TOB «Емсон», TOB «ВЕКТРАС», безпідставними та просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.
Відповідач проти позову заперечує. Письмові заперечення аналогічні доводам акту перевірки та долучені до матеріалів справи.
В обґрунтування заперечень, які підтримані представником у судовому засіданні, відповідач зазначає, що при перевірці враховано інформацію, отриману від інших ДПІ, а саме:
- Акт від 28.12.2012р. за №7250/224/34656476 «Про результати документальної позапланової
Як зазначає відповідач, фінансово-господарська діяльність ПП «Транс-Атлантіка Сервіс», ТОВ «Матадор», ТОВ «Ліга», ТОВ «Лігран», ТОВ «Емсон», ТОВ «ВЕКТРАС» здійснювалася поза межами правового поля, тобто фінансово-підприємницькі взаємовідносини з його контрагентами є такими, що вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися здійсненими ними правочинами.
Таким чином, відповідач вказує, що у ТОВ «ТД «Промтехснаб» наявність документів на придбання товару у ПП «Транс-Атлантіка Сервіс», ТОВ «Матадор», ТОВ «Ліга», ТОВ «Лігран», ТОВ «Емсон», ТОВ «ВЕКТРАС» не спричинили реального настання правових наслідків.
Також відповідач зазначає, що операції з придбання та продажу товару не мають під собою розумної, економічно-обґрунтованої, необхідної і достатньої ділової (господарської) мети, а отже встановлено недійсність господарських операцій між ТОВ «ТД «Промтехснаб» та ПП «Транс-Атлантіка Сервіс», ТОВ «Матадор», ТОВ «Ліга», ТОВ «Лігран», ТОВ «Емсон», ТОВ «ВЕКТРАС».
Так, ТОВ «ТД «Промтехснаб» отримано від ПП «Транс-Атлантіка Сервіс», ТОВ «Матадор», ТОВ «Ліга», ТОВ «Лігран», ТОВ «Емсон», ТОВ «ВЕКТРАС» паперові носії за формою первинних документів та наведені в них відомості не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вони складені на підставі недійсних господарських операцій та відповідно не можуть бути підставою для відображення в бухгалтерському та податковому обліку витрат.
В результаті проведення перевірки встановлено відсутність обєкта оподаткування податком на прибуток та податком на додану вартість у ТОВ «ТД «Промтехснаб» при здійсненні взаємовідносин з ПП «Транс-Атлантіка Сервіс», ТОВ «Матадор», ТОВ «Ліга», ТОВ «Лігран», ТОВ «Емсон», ТОВ «ВЕКТРАС» а також з підприємствами-покупцями, отриманого від них товару.
Отже, на думку відповідача, ТОВ «ТД «Промтехснаб» не має права на формування витрат, податкового кредиту з ПДВ по взаємовідносинам з ПП «Транс-Атлантіка Сервіс», ТОВ «Матадор», ТОВ «Ліга», ТОВ «Лігран», ТОВ «Емсон», ТОВ «ВЕКТРАС» а також на формування доходів та податкових зобовязань з ПДВ при здійсненні взаємовідносин з підприємствами-покупцями товару, отриманих від ПП «Транс-Атлантіка Сервіс», ТОВ «Матадор», ТОВ «Ліга», ТОВ «Лігран», ТОВ «Емсон», ТОВ «ВЕКТРАС».
Відповідач зазначає, що за період з 01.01.2010р. по 31.12.2012р. ТОВ «ТД «Промтехснаб» задекларовано скоригований валовий дохід у сумі 0,0грн. Перевіркою повноти визначення скоригованого валового доходу за період з 01.01.2010р. по 31.12.2012р. встановлено його не декларування у загальній сумі 21 116 221грн.00коп., а також встановлено, що у перевіряємому періоді підприємство мало взаємовідносини із ТОВ «ВЕКТРАС» за період червень-серпень 2010р., ТОВ «Емсон» за період листопад-грудень 2010р.
Крім того, відповідач вказує, що в ході проведеного аналізу не встановлено факту передачі ТМЦ від продавця до покупця та від постачальника до покупця, або факту виконання послуг в звязку з відсутністю товарно-транспортних накладних, а також до перевірки не надано документи на зберігання товару який було придбано у ТОВ «ВЕКТРА». Так придбано товар 04.06.2010р. згідно прибуткової накладної №ПН-043-реалізовано 09.06.2010р., придбано товар 23.06.2010р. згідно прибуткової накладної ПН-2315 реалізованого 02.07.2010р.
З ТОВ «Емсон», придбано товар 31.10.2010р. згідно прибуткової накладної №ПН-1031/02-реалізовано протягом 1-4 листопада 2010р. Придбано товар 01.12.2010р. згідно прибуткової накладної №ПН-1201/23-реалізовувався 1,2,6,7,8,10,14,15,16,17,27 грудня 2010р.
Відповідно, склались обставини, які можуть свідчити про відсутність факту здійснення господарської операції, отримання та надання послуг та реалізації товару без їх фактичного надання.
Також, відповідач зазначає,що під час проведення перевірки підприємством TOB «ТД «ПРОМТЕХСНАБ» не надавались документи, що могли б підтвердити факт поставки, перевезення товару (товарно-транспортні накладні, акти виконаних робіт).
Дослідивши матеріали справи, надані представниками сторін докази, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
У відповідності до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (далі Кодексу), органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому Податковим кодексом України.
Пунктом 75.1 ст.75 Податкового кодексу України, зазначено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється Податковий кодекс України за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.
Відповідно до п.44.1. ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно п.44.2 ст.44 ПК України для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку щодо доходів та витрат з врахуванням положень цього Кодексу.
Відповідно до ст.14.1.156 Податкового кодексу України, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі, податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету, як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі, сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Згідно з ст.14.1.181 Податкового кодексу України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим законом.
Згідно із п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, послуг.
Отже, для цілей перевірки дотримання вимог податкового законодавства та можливого визначення грошових зобов'язань у разі неналежного дотримання платником податків цього законодавства, контролюючому органу у даному випадку первинно слід встановити зміст та реальність господарської операції.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Отже, первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
При цьому, податковий облік формують не самі по собі цивільні правочини, а саме господарські операції, тобто фактичний рух активів та/або зміни власного капіталу чи зобов'язань платника податку. Тобто, факт вчинення певних господарських операцій, та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника податків, наявність та законність складення яких, як фактично, так і юридично, буде підтвердженням здійснення таких операцій.
Згідно з п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарі в/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
За правилами п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Пунктом п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.
З аналізу зазначеним норм ПК України вбачається:
1. Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
2. Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
3. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
4. Необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.
Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Правовий аналіз наведених норм дає підстави суду вважати, що юридичні наслідки у вигляді виникнення права платника податку на податковий кредит можуть мати лише реально вчинені господарські операції з придбання товарів, послуг чи основних фондів з метою використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, а не лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на поточних рахунках платників податку.
Такий висновок відповідає позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21.01.2011р. у справі №21-37а10. Зокрема, Судовою палатою в адміністративних справах Верховного Суду України було зазначено, що податкова накладна, яка видається платником податку, що поставляє послуги, на вимогу їх отримувача, є підставою для нарахування податкового кредиту останнього лише за умови здійснення самої господарської операції.
У відповідності до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби» від 20.07.2010р. за №1112/11/13-10 процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи:
1. Встановлення факту здійснення господарської операції. При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
2. Встановлення спеціальної правосуб'єктності учасників господарської операції. Особа, яка видає податкову накладну, повинна бути зареєстрована як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.
3. Встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.
4. Встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість
5. Встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.
Аналогічна позиція викладена також у листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11.
Також, у цьому листі Вищого адміністративного суду України зазначено, що не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючим органом грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі і нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому взаємовідносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
У відповідності до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України №1936/11/13-11 від 01.11.2011 року «Щодо підтвердження даних податкового обліку» документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.
При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.
Позивачем не надано жодного первинного документу на підтвердження своїх вимог та спростування висновків податкового органу. У позовній заяві відсутні посилання на будь-які первинні документи, щодо визначених в акті перевірки обставин.
Положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачає не лише обов'язок суб'єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч.2 ст.71 КАС України), але й обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст.71 КАС України), і всупереч наведених положень КАС України позивачем не надано суду підтверджуючих реальність господарських операцій первинних документів.
Отже, на підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність своїх дій та рішень і відсутність порушень норм законодавства при їх прийнятті.
З огляду на вищевикладене, а вимоги позивача не знайшли підтвердження та спростовані матеріалами справи, а тому, не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 94, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Промтехснаб» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання копії постанови, виготовленої у повному обсязі.

Текст постанови у повному обсязі виготовлений 10.12.2013р.

Суддя ОСОБА_3