Справа № 2а-0870/4641/11
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2011-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2011 року 13:38 Справа № 2а-0870/4641/11

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Максименко Л.Я.,

при секретарі судового засідання Приймаку Є.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовною заявою:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Запоріжжя

до:Державної податкової інспекції в Комунарському районі м. Запоріжжя, м. Запоріжжя

про: визнання рішення недійсним,

за участю представників сторін:

від позивача:ОСОБА_2, довіреність від 07.06.2011

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність № 1087/10/10-014 від 24.09.2010

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Комунарському районі м. Запоріжжя, в якому позивач просить суд визнати недійсним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 11.04.2008 № /0 на суму 2032,50 грн.

В обґрунтування позову посилається на те, що постановою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 від 26.05.2008 у справі № 3-6918/08 провадження припинено у звязку із відсутністю складу правопорушення. Також вказує, що постановою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 від 26.05.2008 у справі № 3-7323/08 провадження припинено у звязку із відсутністю складу правопорушення. За таких обставин, на думку позивача, оскільки судом було встановлено факт відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_4 та ОСОБА_1, відповідач не мав правових підстав приймати рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 11.04.2008 за № /0 на суму 2032,50 грн.

Ухвалою суду від 07.07.2011 суд поновив позивачу строк звернення до суду щодо оскарження рішення ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 11.04.2008 за № /0.

18 липня 2011 через канцелярію суду представником позивача подано заяву про зміну позовних вимог вх. № 25120, в якій просив суд крім раніше заявлених вимог також визнати недійсним рішення про застосування фінансових санкцій від 11.04.2008 № /0 в сумі 1700,00 грн. за порушення вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Суд у прийняті до розгляду заяви про зміну позовних вимог відмовив, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 КАС України, до початку судового розгляду справи по суті позивач може змінити підставу або предмет адміністративного позову, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи.

Тобто, зміст вказаної норми говорить про те, що позивач може змінити або предмет, або підставу позову.

В даному випадку, суд вважає, що подавши заяву про зміну позовних вимог позивач тим самим змінив предмет позову, шляхом доповнення позовних вимог новими, і підставу позову, шляхом доповнення правових підстав новими. Такий висновок ґрунтується на тому, що рішення ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя від 11.04.2008 № /0 про застосування фінансових санкцій в сумі 1 700,00 грн. про визнання недійсним якого позивач вказав у своїй заяві, прийняте за порушення вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». В той час, як рішення ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя, яке є предметом оскарження у дані справі, прийняте за порушення норм Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». З огляду на це, правові підстави позову є зовсім інші, навіть якщо позивач про це у заяві про зміну позовних вимог не зазначає.

По суті це є нові вимоги, які можуть бути предметом самостійного адміністративного позову, про що і було повідомлено представника позивача.

В судових засіданнях представник позивача підтримав позов з підстав викладених вище. На протязі розгляду справи по суті представник не бажав надавати обґрунтування позову по суті виявлених перевіркою порушень, зазначивши про те, що такі доводи будуть надані у судових дебатах.

У письмовому виступі в судових дебатах, представник позивача зокрема зазначив про те, що не відповідають дійсності та не підтверджені відповідними доказами відомості, вказані у вступній частині акту щодо належності магазину «Алладин» ОСОБА_1; в направленнях, виданих ревізорам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не вказаний період діяльності ФОП ОСОБА_7, який слід перевіряти; факт реалізації в період перевірки однієї пляшки горілки «Немірофф» медова з перцем та однієї пачки цигарок «Кент» не відповідає фактичним обставинам справи; зміст акту перевірки щодо не щоденного друкування Z-звіту, про відсутність цінників на товарах не відповідає фактичним обставинам справи та не підтверджується належними доказами з боку відповідача; доданий до акту перевірки опис та інші додатки № 5, 6, 7 на думку представника позивача не можуть прийматися судом до уваги, оскільки вони до акту не додавались, невідомо яким способом, ким та за яких обставин складались; факт невідповідності готівки на місці розрахунку є суперечливим та не відповідає фактичним обставинам справи. Опис наявності готівки, не може прийматися до уваги як належний доказ, оскільки був складений під диктовку ревізорів, а згодом розірваний ОСОБА_8 у звязку із невідповідністю фактичним обставинам; встановлені факти порушень про зберігання алкогольного напою без марки акцизного збору, діяльність на РРО до постановки його на облік не відповідають дійсності та не підтверджені належними доказами. Крім того, на думку представника позивача, ревізори не мали повноважень на проведення перевірки діяльності позивача за період, що передував 25.03.2008.

Відповідач позов не визнав, у письмових запереченнях від 18.08.2011 посилається на те, що 26 березня 2008 року при проведенні перевірки дотримання вимог законодавства що регулює здійснення розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівково обігу у магазині «Алладин» (м. Запоріжжя, вул. 12 квітня, 5), що належить ФОП ОСОБА_1, фахівцями ДПІ у Шевченківському районі та ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя встановлено: не проведення розрахункової операції через РРО на загальну суму 33,40 грн., що є порушенням вимог п. п. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»; невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків, сумі коштів, яка зазначена у денному звіті РРО у сумі 167,70 грн., що є порушенням п. 3 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»; порушення режиму попереднього програмування ціни реалізованого товару, що є порушенням вимог п. 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»; не щоденне друкування фіскального звітного чеку, що є порушенням п. 9 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»; здійснення діяльності на РРО Mini 550.2 me ф.и. НОМЕР_1 від 04.11.2007, який було поставлено на тимчасовий облік в ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя 06.11.2007; відсутність цінників на 16 найменуваннях товару, що є порушенням п. 8 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Вказує, що на підставі виявлених порушень податковим органом прийнято рішення № /0 від 11.04.2008 яким до ФОП ОСОБА_1 застосовані штрафні санкцій в сумі 2032,50 грн. Також вважає безпідставним посилання позивача в адміністративному позові на постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справах про адміністративне правопорушення, що такі судові рішення не встановлюють та не спростовують фактів, встановлених при проведенні перевірки приватного підприємця. На підставі викладеного, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник відповідача у судових засіданнях підтримав заперечення з підстав, викладених вище.

В судовому засіданні 25.08.2011 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

26 березня 2008 року проведена перевірка господарської одиниці магазину «Алладин», розташованого за адресою м. Запоріжжя, вул. 12 квітня, 5 та належить субєкту підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1, за результатами якої складено акт № 0800066/2308-08270809/2308. Перевіркою встановлено порушення вимог: п.п. 1, 2, 8, 9, 11, 13 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», п. 2.2, 2.8, 2.10 Порядку реєстрації, опломбування та застосування РРО за товари, послуги.

11 квітня 2008 року ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя прийнято рішення № /0 про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій в сумі 2032,50 грн.

Не погоджуючись з рішенням ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя від 11.04.2008 № /0, ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду.

Вислухавши пояснення представників сторін та свідка, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що у задоволені позову слід відмовити повністю, виходячи з наступного.

Згідно ст. 15 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції чинній на момент проведення перевірки), контроль за додержанням субєктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством.

Статтями 111, 112 Закону України від 04.12.1990 № 509-ХІІ «Про державну податкову службу в Україні» (в редакції чинній на момент проведення перевірки) передбачені підстави та порядок проведення планових та позапланових перевірок.

Проте, як слідує з назви статті 111 «Підстави та порядок проведення органами державної податкової служби планових і позапланових виїзних перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обовязкових платежів)», а також з визначення поняття планової, позапланової перевірки, підстав їх проведення, що зазначені в тексті цієї статті, її положення регулюють підстави та порядок проведення перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обовязкових платежів).

В той же час, згідно з частиною 7 статті 111 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», вважаються позаплановими.

Виходячи з системного аналізу статті 111 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», слідує висновок про урегульованість підстав проведення планових, позапланових перевірок, які спрямовані на контроль своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обовязкових платежів), саме частиною 6 цієї статті. При цьому, віднесення до позапланових перевірок, які здійснюються в межах повноважень податкових органів, визначених Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», не означає необхідність застосування підстав, викладених в частині 6 статті 111 Закону України № 509-ХІІ, оскільки ці підстави стосуються лише позапланових перевірок, спрямованих на контроль сплати податків, зборів (обовязкових платежів).

У статті 112 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» зазначено, що посадові особи органу державної податкової служби вправі приступити до проведення планової або позапланової виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим та іншими законами України та за умови надання платнику податків під розписку: 1) направлення на перевірку, в якому зазначаються дата його видачі, назва органу державної податкової служби, мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та дата закінчення перевірки, посади, звання та прізвища посадових осіб органу державної податкової служби, які проводитимуть перевірку. Направлення на перевірку є дійсним за умови наявності підпису керівника органу державної податкової служби, скріпленого печаткою органу державної податкової служби; 2) копії наказу керівника податкового органу про проведення позапланової виїзної перевірки, в якому зазначаються підстави проведення позапланової виїзної перевірки, дата її початку та дата закінчення.

Як вбачається із матеріалів справи, наказом ДПА у Запорізькій області № 104 «Про проведення перевірок субєктів господарської діяльності сфери грального бізнесу, надання послуг торгівлі та громадського харчування» було затверджено графік проведення перевірок СГД протягом березня 2008.

На підставі вказаного наказу, ДПА у Запорізькій області видані направлення № 120/2308 від 21.03.2008 головному державному податковому ревізору-інспектору ОСОБА_5 та направлення № 199/2308 від 21.03.2008 головному державному податковому ревізору-інспектору ОСОБА_6 для проведення позапланової перевірки ФОП ОСОБА_1 в термін з 25.03.2008 по 31.03.2008.

Посилання представника позивача на те, що в направленнях на перевірку не вказано період, який підлягає перевірці, суд вважає такими, що не ґрунтуються на вимогах закону. Як зазначалося вище, ст. 112 Закону України «Про державну податкову службу в України» містить перелік обовязкових реквізитів направлення, серед яких відсутні такі вимоги щодо зазначення періоду, який належить перевірити.

Із пояснень ОСОБА_5, допитаного в якості свідка, та долучених до справи документів судом встановлено, що 26 березня 2008 року ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 прибули до магазину «Алладин», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. 12 квітня, 5 та належить субєкту підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 для проведення перевірки.

Доводи представника позивача про те, що інспектори-ревізори відобразили неправдиву інформацію щодо належності магазину «Алладин» ФОП ОСОБА_1, оскільки не перевірили таку інформацію, є надуманими. Суд зазначає, що інспектори-ревізори, які направляються для проведення перевірки обєкту, обізнані щодо його місцезнаходження та власника такого обєкту торгівлі, а вимагання надання правоустановчих документів на магазин підчас здійснення таких перевірок законодавством не передбачена. Крім того, на запитання суду щодо належності магазину ФОП ОСОБА_1, представник позивача пояснив, що на час перевірки приміщення магазину перебувало у позивача в оренді.

Зайшовши до приміщення магазину, головні державні податкові інспектори-ревізори придбали одну пляшку горілки «Nemiroff» медова з перцем та пачку цигарок «Kent» та після здійснення розрахунку за товар предявили направлення на перевірку.

Матеріалами справи підтверджується те, що вказані направлення були предявлені уповноваженій особі ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_8, яка розписалась про ознайомлення з ними та про отримання одного примірника. Також свідком було пояснено, що уповноваженій особі предявлявся для ознайомлення наказ, однак документальне підтвердження в матеріалах справи відсутнє.

Суд зазначає, що ненадання платнику податків документів (наказу та направлень) або їх надання з порушенням вимог, згідно Закону України «Про державну податкову службу в Україні» є підставою для недопущення посадових осіб органу державної податкової служби до проведення планової або позапланової виїзної перевірки.

Матеріали справи свідчать про те, що перевіряючі були допущені до перевірки, а тому відсутність у матеріалах справи доказів предявлення наказу про призначення перевірки не звільняє суб'єкта господарювання від передбаченої чинним законодавством відповідальності за допущені ним порушення вимог податкового та іншого законодавства, які були виявлені у ході проведення такої перевірки.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані, зокрема:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

2) видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції;

8) реалізовувати товари (надавати послуги) за умови наявності цінника на товар (меню, прейскуранта, тарифу на послугу, що надається) у грошовій одиниці України;

9) щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій;

11) проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій з використанням режиму попереднього програмування найменування, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості;

13) забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня.

Вище вже зазначалося про те, що головні державні податкові інспектори-ревізори до проведення перевірки придбали одну пляшку горілки «Nemiroff» медова з перцем та пачку цигарок «Kent» на загальну суму 33,40 грн.

З акту перевірки № 0800066/2308-08270809/2308 від 26.03.2008 вбачається, що інспекторами-ревізорами зафіксовано факт не проведення розрахункової операції через РРО на загальну суму 33,40 грн. та невидача розрахункового документу на вищевказану суму. Розрахунок проводився купюрою номіналом 200 грн. АМ 6770003.

Вказані обставини підтверджуються безпосередньо актом перевірки, поясненнями свідка ОСОБА_5, а також долученим до справи додатком № 5 до акту перевірки Х-звіт денний, загальна сума якого складає 25,90 грн., що менше суми покупки, яку здійснили податкові інспектори-ревізори.

Доводи позивача щодо контрольної закупки суд спростовує посилаючись на те, що податкові ревізори-інспектори не здійснювали контрольну закупку, проведення якої визначено в межах Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність». Придбання ревізорами-інспекторами товару здійснювалось з метою контролю за дотриманням субєктом господарювання порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Відповідно до п. 1 ст.17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції чинній на момент застосування штрафних санкцій), у разі проведення розрахункових операцій на неповну суму вартості проданих товарів (наданих - послуг), у разі непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій, у разі нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки до суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги) застосовуються фінансові санкції у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг), на які виявлено невідповідність.

Згідно розрахунку фінансових санкцій по акту перевірки ФОП ОСОБА_1 податковим органом за вказане порушення застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 167 грн., що відповідає вимогам п. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

В акті перевірки також зафіксовано факт відсутності цінників на 16 найменуваннях товарів, перелік яких визначений в Додатку № 2 до акту перевірки. Із пояснень свідка ОСОБА_5 суд встановив, що присутня під час перевірки уповноважена особа підприємця ОСОБА_8 відмовилась від підпису вказаного опису, а тому він був посвідчений підписами лише податкових інспекторів-ревізорів. Суд зазначає, що оскільки будь-яких нормативних вимог щодо порядку оформлення додатків до акту перевірки не встановлювалось, то посвідчення опису саме таким чином не може вважатись порушенням.

Посилання представника позивача на те, що Додаток № 2 містить посилання на акт № 0004767 від 26.03.2008, який відношення до справи не має, спростовані поясненнями свідка ОСОБА_5 Так, зокрема, було пояснено, що в якості № акту зазначено серійний номер бланку акту. Вказане, на думку суду, є цілком логічним, оскільки номер акту присвоюється вже під час його реєстрації в податковому органі. А тому для ідентифікації акту використання його серійного номеру бланку є цілком правомірним.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції чинній на момент застосування штрафних санкцій), до субєктів підприємницької діяльності, які не виставили цінники на товар, що продається (меню, прейскуранти або тарифи на послуги, що надаються), використовують цінники та прейскуранти, що містять ціни і тарифи в іноземній валюті або в інших одиницях, які не є гривнею, застосовується фінансова санкція у розмірі одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян за кожний не виставлений цінник на товар (меню, прейскурант або тариф на послугу) або виставлений цінник на товар (меню, прейскурант або тариф на послугу) в іноземній валюті чи в інших одиницях.

Згідно розрахунку фінансових санкцій по акту перевірки ФОП ОСОБА_1 податковим органом за вказане порушення застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 272 грн., що відповідає вимогам ст. 23 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

В акті перевірки встановлено не щоденне друкування фіскального звітного чеку № 0341, а саме те, що він роздрукований не 12.11.2007 року, а на наступний день 13.11.2007, в розділі 2 «Облік руху готівки та сум розрахунків» в КОРО № НОМЕР_1 Z-звіт № 0341 записаний як 13.11.2007.

Вказане порушення підтверджується фактом, зафіксованим в акті перевірки, а також поясненнями свідка ОСОБА_5

На вимогу суду щодо надання КОРО представник позивача пояснив, що не може її надати, оскільки за закінченням терміну зберігання вона була знищена.

Також свідок ОСОБА_5 пояснив, що уповноважена особа позивача ОСОБА_8 під час перевірки відмовилась надати КОРО для зняття копії з відповідних сторінок.

Відповідно до п. 4 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у разі невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку або його не зберігання в книзі обліку розрахункових операцій до субєкта підприємницької діяльності застосовується штрафна санкція у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно розрахунку фінансових санкцій по акту перевірки ФОП ОСОБА_1, податковим органом за вказане порушення застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 340 грн., що відповідає вимогам п. 4 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Також в акті перевірки зафіксовано порушення позивачем режиму попереднього програмування ціни реалізованого товару, а саме, реалізований товар цигарки «Kent white infinaj» за ціною 5,00 грн., закодовані в РРО під кодом 386 за ціною 5,25 грн.

Вказані обставини підтверджуються актом перевірки, доданим до акту перевірки фіскальним чеком (додаток № 6) та поясненнями свідка ОСОБА_9

На зауваження представника позивача про те, що фіскальний чек (додаток № 6) був роздрукований 26.03.2008 о 16:43, тобто в той час, коли проводилась перевірка і магазин був зачинений, що суперечить викладеним в акті перевірки обставинам та спростовує факт реалізації товару, суд зазначає таке.

Як вказано в акті перевірки, податковими ревізорами-інспекторами було придбано одну пляшку горілки «Nemiroff» медова з перцем та пачку цигарок «Kent», однак на вказану операцію продавцем не був виданий розрахунковий документ. Тому, суд припускає, що під час оформлення матеріалів перевірки продавець здійснити друк такого фіскального чеку, що не спростовує факту реалізації товару здійсненого раніше, без проведення такої операції через РРО.

Відповідно до п. 6 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій без використання режиму попереднього програмування найменування, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості до субєктів підприємницької діяльності застосовується штрафна (фінансова) санкція у розмірі пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно розрахунку фінансових санкцій по акту перевірки ФОП ОСОБА_1, податковим органом за вказане порушення застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 85 грн., що відповідає вимогам п. 6 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

В акті перевірки зафіксовано невідповідність готівки на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті РРО склала 165,70 грн.

Вказане порушення підтверджується актом перевірки, описом готівки, друком Х-звіту та поясненнями свідка ОСОБА_5

Судом прийнято до уваги зауваження представника позивача з приводу того, що опис готівки ОСОБА_8 був розірваний, а тому не може вважатися належним доказом. В судовому засіданні представник відповідача надав суду для огляду оригінал опису готівки, який дійсно був склеєним скотчем, однак суд визнав за можливе прийняти вказаний документ до уваги, оскільки він містить доказову інформацію та надати йому відповідну оцінку у сукупності з іншими обставинами.

Так, із опису готівки, який складений власноруч уповноваженою особою позивача ОСОБА_8 вбачається, що загальна сума готівки на місці проведення розрахунків склала 225 грн. Згідно друку Х-звіту денного за 26.03.2008 сума продаж здійснена на 25,90 грн. Таким чином, сума завищення склала 165,70 грн. (225 грн. - 25,90 грн. 33,40 грн.).

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», у разі невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена у денному звіті, а у випадку використання розрахункової книжки загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня, до субєктів підприємницької діяльності застосовується фінансова санкція у пятикратному розмірі суми, на яку виявлено невідповідність.

Згідно розрахунку фінансових санкцій по акту перевірки ФОП ОСОБА_1, податковим органом за вказане порушення застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 825,50 грн., що відповідає вимогам ст. 22 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Також в акті перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 здійснював діяльність на РРО Mini 550.2 me ф.и. НОМЕР_1 від 04.11.2007, який було поставлено на тимчасовий облік в ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя 06.11.2007.

Вказане порушення підтверджується актом перевірки та поясненнями свідка ОСОБА_5

Як вже зазначалося вище, зясувати вказані обставини шляхом огляду чеків в КОРО не уявляється можливим, оскільки така книга у позивача відсутня у звязку із знищенням за спливом строку зберігання.

Відповідно до п. 2 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у разі застосування при здійснені розрахункових операцій непереведеного у фіскальний режим роботи, не зареєстрованого, не опломбованого або опломбованого з порушенням встановленого порядку реєстратора розрахункових операцій застосовується штрафна санкція у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно розрахунку фінансових санкцій по акту перевірки ФОП ОСОБА_1, податковим органом за вказане порушення застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 340 грн., що відповідає вимогам п. 2 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Акт перевірки від 26.03.2008 № 0800066/2308-08270809/2308 уповноваженою особою позивача ОСОБА_8 не підписаний. В розділі «Зауваження до акту» власноруч ОСОБА_8 написано про те, що від підпису вона відмовляється, оскільки його зміст не відповідає дійсності.

З цього приводу суд зазначає, що відмова уповноваженої особи позивача від підписання акту перевірки не є беззаперечним доказом відсутності порушень. Навпаки, вказана особа могла подати свої зауваження або письмові пояснення до акту перевірки з викладенням своєї незгоди з конкретним порушенням, а не вести себе у спосіб, який викликав необхідність присутності при проведенні перевірки працівника РУБК ДПА у Запорізькій області ст./о/у ОСОБА_10

Копія акту перевірки була вручена ОСОБА_8, про що свідчить її підпис на останньому аркуші акту перевірки.

Відповідно до п. 6.5 Інструкції про порядок застосування та стягнення сум штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби, затвердженої наказом ДПА України від 17.03.2001 № 110 (чинна на час прийняття оскаржуваного рішення), у разі порушення юридичними особами та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності норм, визначених Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», законами з питань зовнішньоекономічної діяльності та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на органи державної податкової служби, штрафні санкції застосовуються в розмірах, передбачених відповідними законодавчими актами. Штрафні санкції, визначені підпунктами 6.2, 6.5, застосовуються органами державної податкової служби на підставі рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, складання та надсилання (вручення) яких здійснюється у порядку, передбаченому Порядком направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженим наказом Державної податкової адміністрації України від 21.06.2001 № 253, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 06.07.2001 за № 567/5758 (із змінами та доповненнями).

Судом встановлено, що оскаржуване рішення прийнято із дотриманням строків, форми та змісту, які визначені законодавством.

За таких обставин, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість прийнятого ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя рішення від 11.04.2008 № /0 про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій в сумі 2032,50 грн.

Посилання позивача на те, що ревізори не мали права здійснювати перевірку діяльності ОСОБА_1 за період, що передував 25.03.2008 суд вважає безпідставними, оскільки такі обмеження ані Законом України «Про державну податкову службу в Україні», ані Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» не передбачені. Крім того, діє загальне правило про те, що перевірці підлягає період з моменту попередньої перевірки субєкта підприємницької діяльності до моменту фактичного проведення перевірки щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу.

Крім того, не заперечуючи проти наявності у відповідача обовязку доведення правомірності прийнятого рішення про накладення штрафних (фінансових) санкцій суд зауважує на тому, що позивач також має подавати відповідні докази в обґрунтування своїх вимог, що зокрема передбачено принципом змагальності сторін, закріпленого в статті 11 КАС України. В даному випадку, позивач оскаржуючи рішення субєкта владних повноважень не надавав суду будь-яких доказів в спростування встановлених перевіркою фактів порушення, а також звертаючись до суду не вжив всіх заходів для збереження відповідної доказової бази.

Судом також було запропоновано представникам сторін зясувати інформацію щодо місцезнаходження ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 для можливості їх виклику до суду та допиту в якості свідків, у звязку із чим в судовому засіданні оголошувалась перерва. Однак, представник позивача повідомив, що наразі йому не відомо місцезнаходження ОСОБА_8, а представник відповідач доповіла, що ОСОБА_6 та ОСОБА_10 звільнились із податкових органів, і наразі їх місцеперебування невідоме. Про існування інших доказів, які б могли підтвердити або спростувати доводи та заперечення сторін, представники суд не повідомили.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Долученими до справи доказами підтверджується, що при прийнятті рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 11.04.2008 № /0 ДПІ у Комунарьскому районі м. Запоріжжя діяла в межах та у спосіб, визначені чинним законодавством, а також з використанням повноважень, з метою з якою таке повноваження було надано. Обставини, щодо необґрунтованості висновків, викладених у акті перевірки та недійсності оскаржуваного рішення, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи.

У звязку із викладеним у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись ст.ст. 2, 4, 7 12, 14, 86, 158 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання рішення недійсним, - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.Я. Максименко