Справа № 326/2118/15-а
Суддя: Стріжакова Т. В.
Дата ухвалення: 2016-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Копія Справа № 326/2118/15-а. р.
Провадження №2-а/326/6/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року Приморський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого Стріжакової Т.В.

при секретарі Кузякіної К.М.

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Приморської районної державної адміністрації Запорізької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання бездіяльність незаконною та зобовязання вчинити певні дії. Свої дії мотивувала тим, що згідно з посвідченням серії Г №453278, виданим УСЗН Приморської РДА Запорізької області від 29.11.2010 року, вона має право на пільги, встановлені законодавством для сімей померлого учасника бойових дій. З цього часу вона користувалася пільгами, зазначеними в.п.5 ст.15 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а саме 50% знижкою на оплату за користування комунальними послугами. З 01.07.2015 року їй перестали нараховувати вказані пільги, тому вона звернулася до відповідача за розясненнями. Листом від 17.08.2015 року УСЗН повідомило, що надання пільг припинено на підставі ПКМУ від 04.06.2015 року №389, визначений постановою порядок не розповсюджується на учасників бойових дій. Але на неї розповсюджується дія вказаного закону як на члена родини померлого учасника бойових дій. Також вона живе одна, є непрацездатною, ветераном праці.

Відповідно до ст.10,15 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» надаються пільги також членам сімї учасників бойових дій, тобто особам, на яких розповсюджується дія цього Закону, у тому числі 50-процентна знижка плати за користування комунальними послугами та скрапленим газом в межах середніх норм споживання.

Для сімей, що складаються лише з непрацездатних осіб, надається 50% знижка плати за користування газом для опалювання житла на подвійний розмір нормативної опалювальної плащі (42кв.м на кожну особу, яка має знижку плати та 21кв.м на сімю).

За «Порядком надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сімї», затвердженим ПКМУ від 04.06.2015 року №389 п.10 передбачено, що структурний підрозділ УСЗН подає організаціям, які надають житлово-комунальні та інші послуги, списки пільговиків, які мають право на отримання пільг; надає пільги готівкою та видає пільговикам відповідні довідки, які надаються з урахуванням розміру доходу. За п.11 Порядку пільги надаються протягом 6 місяців, потім УСЗН визначає право пільговика на отримання пільг на наступний період.

З 01.07.2015 року відповідач не включає її до списку пільговиків, що потягло скасування нарахування їй оплати за комунальні послуги з пільгою, передбаченою ст.15 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Вважає таку бездіяльність незаконною, такою, що порушує ст.3,8,22,46 Конституції України, звужує зміст та обсяг існуючих прав.

Внесені зміни до ч.7 ст.15 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», які передбачають, що пільги, передбачені п.п.1,2,4,5,6,20 ч.1 даної статті надаються за умови, якщо розмір середньомісячного доходу сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному ПКМУ, є такими, що порушує вимоги ст.22,46 Конституції України. За ст.8 Конституції її норми є нормами прямої дії, тому вони підлягають застосуванню у даних правовідносинах, оскільки норма ч.7 ст.15 вказаного Закону значно звужує надані їй пільги.

Рішенням Конституційного суду від 11.10.2005 року по справі №8-рп/2005 вказано щодо неприпустимості внесення змін до законодавчих актів, якими звужуються надані раніше громадянам соціальні права, що це є порушенням ст.22 Конституції.

Тому обмеження щодо порядку надання пільги шляхом введення поняття сукупного доходу сімї пільговика як умови надання пільги, введення періодичності її надання, які не було передбачено в ст.15 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» на час надання їй такої пільги, - є суттєвим звуженням наданих та гарантованих законодавством прав та свобод громадянина, які порушують ст.22 Конституції України, тобто є незаконними. Окрім того, постанова КМУ не є законодавчим актом, а є підзаконним актом, тому не має вищої юридичної сили перед нормами Конституції та ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Просить: 1) визнати незаконною бездіяльність відповідача з 01.07.2015 року, що полягає у невиконанні вимог п.10 «Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сімї», затвердженого ПКМУ від 04.06.2015 року № 389, щодо внесення та подання відповідним комунальним підприємствам в м.Приморську її до списку осіб, які мають пільги на оплату з 50% знижкою за користування комунальними послугами в порядку, визначеному ст.15 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» як для сімей, що складаються лише з непрацездатних осіб, яким надається 50% знижка за користування газом для опалювання житла на подвійний розмір нормативної опалювальної площі (4 кв.м на кожну особу, яка має право на знижку плати, та 21кв.м на сімю);

2) зобовязати відповідача внести її до списків та подати їх до підприємств Приморського району Запорізької області, які надають житлово-комунальні послуги, як особу, на яку діють з 01.07.2015 року пільги для члена сімї померлого учасника бойових дій, визначені в ст.15 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі 50% знижки за користування комунальними послугами та з урахуванням для сімей, що складаються лише з непрацездатних осіб, яким надається 50% знижка за користування газом для опалювання житла на подвійний розмір нормативної опалювальної площі (42кв.м на кожну особу, яка має право на знижку плати, та 21кв.м на сімю);

3) визнати такими що не підлягають застосуванню відповідно до ст.22 Конституції України до неї норми п.8,11«Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сімї», затвердженого ПКМУ 04.06.2015 року №389, за якими встановлено обовязок пільговика подавати до УСЗН декларацію про доходи сім`ї пільговика за формою згідно з додатком, а також довідки про свої доходи та членів сім`ї (крім довідок про розмір пенсії та соціальної допомоги) за шість місяців, що передують місяцю звернення, або документи, що підтверджують відсутність доходів за такий період; а також застосування періодичності надання пільг - після закінчення 6 місяців УСЗН для визначення права пільговика на отримання пільг на наступний період відповідно до пункту 9 цього Порядку; судові витрати покласти на відповідача (а.с.1,2).

Позивач ОСОБА_1, повідомлена в установленому порядку про час та місце розгляду справи (а.с.24), в судове засідання не зявилася, в позовній заяві зазначила, що у звязку із станом здоровя просить справу розглянути без її присутності.

Представник УСЗН Приморської РДА, повідомлений в установленому порядку про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилася, подала заперечення на позов, просила у позові відмовити у повному обсязі, справу розглянути у її відсутності, не заперечувала проти розгляду справи у письмовому проваджені (а.с.25).

У звязку із надходженням від осіб, які беруть участь у справі, клопотань про розгляд справи за їх відсутності, відповідно до ч.4 ст.122 КАС України, за ухвалою суду, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

У письмовому відзиві на позов представник УСЗН Приморської РДА позов не визнав повністю, вважає його необґрунтованим з наступних підстав.

1. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі пільговиків, має статус «сім`я загиблого (померлого) ветерана війни», про що свідчить посвідчення, видане 24.11.2010 року УСЗН Приморської РДА.

2. Щодо отримання пільг, то відповідно до ч.7 ст.15 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що пільги, передбачені п.п.1, 2, 4, 5, 6 та 20 ч.1 цієї статті надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок надання пільг затверджений ПКМУ від 04.06.2015 року №389 (надалі-Порядок). Він визначає механізм реалізації права на отримання пільг по оплаті послуг за користування житлом, комунальних послуг, паливом, скрапленим газом, телефоном залежно від середньомісячного сукупного доходу сім`ї осіб, які мають право на такі пільги. Згідно з п.2 Порядку його дія поширюється на осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із ЗУ «Про міліцію», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», тощо.

Згідно з п.3 Порядку пільги надаються за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам за умови, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу (станом на 01.07.2015 року податкова соціальна пільга становить 1710 грн.). У п.5 Порядку зазначено, що до сукупного доходу сім`ї пільговика входить: 1) пенсія; 2) заробітна плата; 3) грошове забезпечення; 4) стипендія; 5) соціальна допомога (крім, виплата якої здійснюється одноразово); 6) доходи від підприємницької діяльності. Структурні підрозділи УСЗН України одержують від територіальних органів Пенсійного фонду України за результатами обміну електронними базами даних згідно з п.7 ПКМУ від 11.04.2002 року №497 «Про забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій органами Пенсійного фонду» інформацію про суми пенсійних виплат і факт працевлаштування пільговиків та членів їх сімей, відомості про яких містяться в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги.

Пільговики, до сукупного доходу сім`ї яких входять доходи, визначені пунктом 5 цього Порядку (крім пенсії та соціальної допомоги), або до складу сім`ї яких входять працездатні особи, подають до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення декларацію про доходи сім`ї пільговика за формою згідно з додатком, а також довідки про доходи свої та членів сім`ї (крім довідок про розмір пенсії та соціальної допомоги) за шість місяців, що передують місяцю звернення, або документи, що підтверджують відсутність доходів за такий період. Згідно з п.10 Порядку у разі коли середньомісячний дохід сім`ї в розрахунку на одну особу не перевищує величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, пільговик має право на отримання пільг протягом шести місяців з місяця визначення відповідного права, а у разі визначення права у липні вересні 2015 року протягом шести місяців починаючи з 1 липня 2015 року.

За інформацією про суми пенсійних виплат, що отримані позивачем, їх розмір перевищує розмір податкової соціальної пільги. У такому разі структурний підрозділ з питань соціального захисту населення інформує пільговиків про те, що вони не мають права на отримання пільг і можуть звернутися за житловою субсидією. У листі від 17.08.2015 року УСЗН зазначило про можливість звернення за житловою субсидією. 09.10.2015 року гр. ОСОБА_1 надано заяву про призначення житлової субсидії та декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії. Згідно з наданими документами їй призначено житлову субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, починаючи з вересня 2015 року.

3. Стосовно посилань позивача на Конституцію України вважає, що оскільки Конституція України має найвищу юридичну силу (ст.8 Конституції України), це безпосереднє чинне право, то всі її статті набрали чинності після її затвердження в повному обсязі без будь-яких обмежень, але разом з тим ці положення реалізуються неоднаково. Регулятивна дія ряду статей Конституції виявляється повною мірою лише у єдиному комплексі з іншими нормами, які закріплені в органічних законах. Не випадково, що в самій Конституції перелічено органічні закони, без яких дія її статей була б утруднена. Ці закони приймаються за прямими приписами Конституції. Перелік повноважень, що вирішуються органічними законами, передбачений ст. 92 Конституції України («Виключно законами України встановлюються: Державний бюджет України і бюджетна система України»), ч.2 ст.95 Конституції України («Виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків»). Відповідно п.3 ст.116 Конституції України саме КМУ забезпечує проведення політики у сфері соціального захисту тощо. Ст.93 Конституції України зазначає що право законодавчої ініціативи у ОСОБА_2 України належить Президентові України, народним депутатам України та КМУ.

Бюджетним кодексом України передбачено особливу процедуру подання та розгляду законопроектів, які впливають на видаткову частину бюджету(ст.ст.4,27). Субєктом права законодавчої ініціативи щодо ЗУ «Про Державний Бюджет України» є тільки КМУ (ст.96 Конституції України) . Тобто, у разі, якщо застосування пільг, компенсацій та гарантій для певних категорій громадян потребує фінансування за рахунок коштів Державного бюджету України, його обсяги не можуть визначатися будь-яким іншим законом, крім Закону про Державний бюджет України на відвідний рік. Відповідно до ст.ст.116,117 Конституції України забезпечення проведення фінансової політики, політики у сфері соціального захисту та розробка проекту закону про Державний бюджет України покладено на КМУ, постанови і розпорядження якого в межах його компетенції є обовязковими до виконання. Пунктом 9 Прикінцевих положень ЗУ «Про Державний бюджет України на 2015 рік» установлено, що норми і положення ст.ст.12,13,14,15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМУ, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

4. Щодо посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 року №8-рп/2005, то необхідно зазначити, що дане рішення стосується відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців 3,4 п.13 розділу ХV «Прикінцеві положення» ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та офіційного тлумачення положення ч.3 ст. 11 ЗУ «Про статус суддів» (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання). Отже дане рішення Конституційного Суду України не стосується норм ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», які діють та неконституційними не визнавалися.

5. Відповідно до ст.2 КАС України суд при вирішенні справ про оскарження дій та бездіяльності субєкту владних повноважень перевіряє, чи вчиненні вони на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені законодавством України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано. Відповідно до ст.88 КАС України, суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк. Оскільки УСЗН Приморської РДА є структурним підрозділом Приморської РДА Запорізької області, є неприбутковою організацією, є бюджетною установою, що фінансується з державного бюджету, то не може сплатити судові витрати. Вимоги позовної заяви є безпідставними, такими, що не підлягають задоволенню. Просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, судом фактично встановлено, що позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни», про що свідчить посвідчення серії Г №453278, видане 24.11.2010 року УПСЗН Приморської РДА Запорізької області (а.с.4). Згідно з пенсійним посвідченням серія ААА №700380 вона є пенсіонером за віком, є ветераном праці (а.с.5). Згідно з Витягом з Єдиного державного автоматизованого реєстру позивач має статус «сім`я загиблого (померлого) ветерана війни» (а.с.26).

У домовій книзі для прописки громадян в будинку №8 по вул.Кашкарьової м.Приморську Запорізької області вказано, що ОСОБА_1 зареєстрована 28.11.1997 року (а.с.7,8).

УСЗН Приморської РДА Запорізької області листом від 17.08.2015 року позивачку проінформувало, що з 01.07.2015 року набула чинності ПКМУ від 04.06.2015 року № 389 «Про затвердження Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї», який визначає механізм реалізації права на отримання пільг з оплати послуг комунальних послуг залежно від середньомісячного сукупного доходу сім'ї пільговика. Дія Порядку поширюється на осіб, які мають право на пільги згідно із законами України, у тому числі «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Зазначеним категоріям громадян пільги будуть надаватися за умови, якщо середньомісячний сукупний дохід сім'ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу (на сьогоднішній день 1710 грн.). Для того, щоб скористатись пільгами громадяни, які підпадають під дію постанови, повинні звернутись до УСЗН та подати декларацію про доходи сім'ї за 6 місяців, що передують місяцю звернення та довідки про доходи або документи, що підтверджують відсутність доходів за такий період. У разі, якщо середньомісячний дохід сім'ї в розрахунку на одну особу перевищує величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, пільговик має право на отримання пільг протягом шести місяців з місяця визначення відповідного права. У разі коли середньомісячний дохід сім'ї пільговика в розрахунку на одну особу перевищує величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, УСЗН інформує пільговиків про те, що вони не мають права на отримання пільг і можуть звернутися за житловою субсидією (а.с.6).

Відповідно до ст.22 «Загальної Декларації прав людини», кожна людина як член суспільства має право на соціальне забезпечення, здійснення необхідних для підтримки її гідності, вільного розвитку її особистості, прав в економічній, соціальній и культурній сферах за допомогою національних зусиль і міжнародного співробітництва і відповідно до структури і ресурсів кожної держави.

Відповідно до ст.3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до ст.8 Конституції України визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй. Чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_2 України, є частиною національного законодавства України (ч.1 ст.9 Конституції України).

Відповідно до ст.22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі втрати працездатності, годувальника та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Правовий статус ветеранів війни, визначає ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» від 22.10.1993 року.

Відповідно до ст.2 вказаного Закону права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього СРСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни. Нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права та пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними. Статтею 10 цього Закону вказаний перелік осіб, на яких поширюється цей Закон.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.15 цього Закону особам, на яких поширюється чинність цього Закону (стаття 10), надаються такі пільги: 50% знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім'ю. Для сімей, що складаються лише з непрацездатних осіб, надається 50% знижка за користування газом для опалювання житла на подвійний розмір нормативної опалювальної площі (42 кв. метри на кожну особу, яка має право на знижку плати, та 21 кв. метр на сім'ю).

Законом від 28.12.2014 року N 76-VIII до ч.7 ст.15 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» внесені зміни: пільги, передбачені п.п.1,2,4,5,6,20 ч.1 даної статті надаються за умови, якщо розмір середньомісячного доходу сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному ПКМУ.

ПКМУ від 04.06.2015 року №389 затверджений Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сімї надання пільг (надалі-Порядок). Він визначає механізм реалізації права на отримання пільг по оплаті послуг за користування житлом, комунальних послуг, паливом, скрапленим газом, телефоном залежно від середньомісячного сукупного доходу сім`ї осіб, які мають право на такі пільги. Згідно з п.2 Порядку його дія поширюється на осіб, які мають право на пільги, у тому числі згідно із ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Згідно з п.3 Порядку пільги надаються за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам за умови, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу (станом на 01.07.2015 року податкова соціальна пільга становить 1710 грн.).

Частиною першою ст.2 КАС України, передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Поряд з тим, 09.07.2007 року Конституційним Судом України постановлено рішення №6-рп/2007, яке має преюдиціальне значення для судів при розгляді позовів щодо досліджених ним правовідносин. В рішенні Конституційного Суду України вказано, що зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України. У статті 64 Конституції України вичерпно визначено такі випадки, а саме передбачено, що в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод людини із зазначенням строку дії цих обмежень, та визначено ряд прав і свобод, які не можуть бути обмежені за жодних обставин. Внаслідок зупинення на певний час дії чинних законів України, якими встановлено пільги, компенсації чи інші форми соціальних гарантій відбувається фактичне зниження життєвого рівня громадян та порушується гарантоване у ст.48 Конституції України право кожного на достатній життєвий рівень.

Рішенням Конституційного суду України від 11.10.2005 року справа №8-рп/2005, висловлено правову позицію щодо застосування саме норми ст.22 Конституції України щодо неприпустимості змін до законодавчих актів, якими звужуються надані раніше громадянам соціальні права, та вирішено, що такі зміни суперечать нормі ст.22 Конституції України.

22.05.2008 року Конституційним Судом України постановлено рішення №10-рп/2008, в якому зазначені аналогічні положення, та вказано, що держава відповідальна перед людиною за свою законодавчу діяльність, зобовязана утверджувати та забезпечувати права та свободи людини та громадянина. Закони України та інші правові акти повинні прийматися на основі Конституції і повинні їй відповідати. Однією із конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів (ст.22 Конституції України). Визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно закріплених в них прав та свобод людини та громадянина є скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Конституційний Суд України також дійшов висновку, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з обєктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина.

Судом встановлено, що позивачем дотримано умови отримання вказаних пільг на законних підставах вона перебуває на обліку у відповідача, вона має законні сподівання на отримання зазначених ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» пільг.

Але до ч.7 ст.15 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» внесені зміни, які передбачають, що пільги, передбачені п.п.1,2,4,5,6,20 ч.1 даної статті надаються за умови, якщо розмір середньомісячного доходу сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному ПКМУ.

Відповідно до ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною ОСОБА_2 України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до принципу верховенства права та законності суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Постановою Пленуму ВСУ №9 від 01.11.1996р. «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» вказано, що судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента, постанови Верховної ОСОБА_2 України, ПКМУ) підлягають оцінці на відповідність як Конституції України, так і закону.

Аналізуючи наведені норми Конституції України, які мають вищу силу та є нормами прямої дії, рішення Конституційного суду України, приймаючи до застосування положення «Загальної Декларації прав людини», і виходячи із принципу адміністративного судочинства верховенства права та загальних засад пріоритетності Конституції України, суд вважає, що застосування до позивачки вказаних змін до ч.7 ст.15 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Порядку надання пільги шляхом введення поняття сукупного доходу сімї пільговика як умови надання пільги, періодичності її надання, що не були передбачені в ст.15 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» на час надання позивачці такої пільги, є суттєвим звуженням наданих та гарантованих законодавством їй прав та свобод як громадянину та особі, яка втратила годувальника, є непрацездатною, має відповідний соціальний статус згідно із Законом, є таким, що порушує вимоги ст.22,46 Конституції України, тобто є незаконним.

Окрім того, постанова КМУ не є законодавчим актом, а є підзаконним актом, тому не має вищої юридичної сили перед нормами Конституції та ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Суд не приймає як безпідставне посилання відповідача в обґрунтування своїх заперечень на те, що положення Конституції застосовуються неоднаково, регулятивна дія ряду її статей виявляється повною мірою лише у єдиному комплексі з іншими нормами, які закріплені в органічних законах. До таких законів відповідач відносить Закони Про Державний бюджет, і стверджує, що саме КМУ забезпечує проведення політики у сфері соціального захисту. Також стверджує, що у разі, якщо застосування пільг, компенсацій та гарантій для певних категорій громадян потребує фінансування за рахунок коштів Державного бюджету України, його обсяги не можуть визначатися будь-яким іншим законом, крім Закону про Державний бюджет України на відвідний рік. Ці твердження прямо суперечать як положенням Конституції України, так і рішенню Конституційного суду України від 11.10.2005 року по справі №8-рп/2005.

Суд також не приймає аргумент органу державної влади щодо відсутності бюджетних асигнувань на виплату вказаної допомоги, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань. Щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» вказано, що така відмова є свавільною та незаконною. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у зазначеному рішенні, реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань, судом не можуть бути прийняті до уваги.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню у повному обсязі

Позивачкою не ставиться питання щодо судових витрат, нею вони не понесені, тому це питання судом не вирішується.

Керуючись ст.22 «Загальної Декларації прав людини», ст.3,8,9,19,22,46 Конституції України, ст.2,10,15 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ПКМУ від 04.06.2015 року №389, рішеннями Конституційним Суду України №6-рп/2007, №8-рп/2005, №10-рп/2008, ст.ст.2,8,9,10,69-71,79,86,87,94,98,99,100,102,104, 105,158-163,185,186,254 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконною бездіяльність Управління соціального захисту населення Приморської районної державної адміністрації Запорізької області з 01.07.2015 року, що полягає у невиконанні вимог п.10 «Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї», затвердженого постановою КМУ від 04 червня 2015 року № 389, щодо внесення та подання відповідним комунальним підприємствам в м.Приморську Запорізької області ОСОБА_1 до списків осіб, які мають право на оплату з 50-процентною знижкою за користування комунальними послугами в порядку, визначеному в ст.15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням для сімей, що складаються лише з непрацездатних осіб, яким надається 50-процентна знижка за користування газом для опалювання житла на подвійний розмір нормативної опалювальної площі (42 кв. метри на кожну особу, яка має право на знижку плати, та 21 кв. метр на сім`ю).

Зобовязати Управління соціального захисту населення Приморської районної державної адміністрації Запорізької області внести ОСОБА_1 до списків та подати їх до підприємств Приморського району Запорізької області, які надають житлово-комунальні послуги, як особу, на яку розповсюджуються з 01.07.2015 року пільги для члена сім`ї померлого ветерана війни, визначені в ст.15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі 50-процентної знижки за користування комунальними послугами, та з урахуванням для сімей, що складаються лише з непрацездатних осіб, яким надається 50-процентна знижка за користування газом для опалювання житла на подвійний розмір нормативної опалювальної площі (42 кв. метри на кожну особу, яка має право на знижку плати, та 21 кв. метр на сім`ю).

Визнати таким, що не підлягає застосуванню відповідно до ст.22 Конституції України до ОСОБА_1 норми пунктів 8 та 11 «Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сімї», затвердженого постановою КМУ від 04.06.2015 року №389, за якими встановлено обовязок пільговика подавати до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення декларацію про доходи сім`ї пільговика за формою згідно з додатком, а також довідки про доходи свої та членів сім`ї (крім довідок про розмір пенсії та соціальної допомоги) за шість місяців, що передують місяцю звернення, або документи, що підтверджують відсутність доходів за такий період; а також застосування періодичності надання пільг після закінчення шести місяців структурний підрозділ з питань соціального захисту населення визначає право пільговика на отримання пільг на наступний період відповідно до пункту 9 цього Порядку.

Постанова постановлена в нарадчій кімнаті та проголошено вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 12 січня 2016 року.

Постанова буде виготовлена в повному обсязі 15 січня 2016 року.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст.ст.185-187 КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя підпис ОСОБА_3

Копія вірна: суддя Т.В. Стріжакова

12.01.2016