Справа № 752/2166/15-а
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2016-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа 752/2166/15-а
У Х В А Л А

13 січня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі судді Степанюка А.Г., перевіривши матеріали апеляційної скарги Управління Пенсійного фонду України у Голосіївському районі м. Києва на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Голосіївському районі м. Києва, третя особа - публічне акціонерне товариство «Київгума», про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Голосіївському районі м. Києва (далі - Відповідач, Управління), третя особа - публічне акціонерне товариство «Київгума» (далі - Третя особа, ПАТ «Київгума»), про зобов'язання призначити, нарахувати та виплатити пенсію на пільгових умовах за Списком №2, затвердженого постановою КМ України від 16.01.2003 року №36, починаючи з 15.01.2015 року.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 05.10.2015 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Перевіривши апеляційну скаргу, суд ухвалою від 02.12.2015 року залишив її без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. ст. 186, 187, 189 КАС України. При цьому невідповідність наведеним положенням КАС України виявилася в тому, що Апелянтом пропущено десятиденний строк оскарження постанови суду першої інстанції, не зазначено вимоги особи, яка подає скаргу, до суду апеляційної інстанції, не зазначено про бажання чи небажання особи взяти участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, не додано документ про сплату судового збору, а також не додано копії апеляційних скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, і документ про сплату судового збору.

Апелянту було надано строк для усунення недоліків - тридцять днів з моменту отримання копії ухвали від 02.12.2015 року. Копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху отримано Відповідачем 07.12.2015 року, про що свідчить наявне у матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення.

На виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції Управлінням до канцелярії суду 15.12.2015 року було подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої було додано копії апеляційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, копію супровідного листа Голосіївського районного суду м. Києва від 05.10.2015 року, яким підтверджується отримання Управлінням копії оскаржуваного рішення 12.11.2015 року, а також заявлено клопотання про розгляд справи у присутності представника Відповідача.

Наведене свідчить, що Апелянтом були усунуті викладені в ухвалі від 02.12.2015 року недоліки в частині надання доказів отримання копії оскаржуваної постанови від 05.10.2015 року, уточнення дати оскаржуваного рішення суду першої інстанції, зазначення про бажання взяти участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, надання копій апеляційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Разом з тим, що стосується усунення Управлінням недоліку апеляційної скарги в частині подання документу про сплату судового збору, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Разом із заявою про усунення недоліків апеляційної скарги Відповідачем подано клопотання про звільнення від сплати судового збору, оскільки на даний час бюджетне фінансування на сплату збору не виділено.

Надаючи оцінку такому твердженню Апелянта, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

З наведеного випливає, що звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є дискреційним правом, а не обов'язком суду, можливість реалізації якого пов'язується з майновим станом особи.

Тобто, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. Таке ж право мають і бюджетні установи. Водночас якщо ці бюджетні установи діють як суб'єкти владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Зазначена позиція підтримується Вищим адміністративним судом України у постанові Пленуму від 23.01.2015 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».

Крім того, відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України від 22.05.2015 року № 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» зобов'язано Кабінет Міністрів України забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Таким чином, оскільки заявлене клопотання про звільнення від сплати судового збору не містить доказів скрутного майнового стану особи та неможливості Управління забезпечити сплату судового збору у встановленому Законом розмірі, суд вважає за необхідне у його задоволенні відмовити.

Аналогічний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною в ухвалі від 08.09.2015 року у справі №21-5496а15.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що Апелянтом не було усунуто всі недоліки, визначені в ухвалі від 02.12.2015 року, а саме до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 189 КАС України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 187 цього кодексу, застосовуються правила ст. 108 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 3 статті 108 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Підсумовуючи наведене та керуючись приписами Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне повернути апеляційну скаргу Апелянту.

Керуючись ст.ст. 108, 187, 189, 212 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Управління Пенсійного фонду України у Голосіївському районі м. Києва про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Голосіївському районі м. Києва на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Голосіївському районі м. Києва, третя особа - публічне акціонерне товариство «Київгума», про зобов'язання вчинити дії - повернути особі, яка її подала.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. ст. 211, 212 КАС України.

Суддя Степанюк А.Г.