Справа № 808/7068/15
Суддя: Шара Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року о 17 год. 10 хв.Справа № 808/7068/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Шари І.В.

за участю секретаря судового засідання Панасенка О.О.

представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

третьої особи не зявились

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Державної фінансової інспекції України

до Приватного акціонерного товариства "Запорізький електровозоремонтний завод",

третя особа Державна територіально-галузеве об'єднання "Південно Західна залізниця"

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

11 вересня 2015 року до Запорізького окружного адміністративного суду (далі суд) надійшов адміністративний позов від Державної фінансової інспекції України (далі - позивач) до Приватного акціонерного товариства "Запорізький електровозоремонтний завод" (далі відповідач), Державна територіально-галузеве об'єднання "Південно - Західна залізниця" (далі третя особа), в якому позивач просить суд стягнути з відповідача в дохід державного бюджету України 394 485,18 грн. за неналежне виконання умов договорів від 13.06.2013 №68/2013-ЦЮ, від 13.06.2013 №69/2013-ЦЮ.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що Державне територіально-галузеве об'єднання "Південно Західна залізниця", як підконтрольна позивачу установа не виконало вимог Держфінінспекції про усунення порушень, виявлених за наслідками ревізії фінансово-господарської діяльності за період з 01.10.2012 року по 31.03.2014 року, за наслідками якої складено акт №05-21/89 від 23.07.2014 року. Згідно з цим актом, як зазначив позивач, встановлено, що між відповідачем і ДТГО "Південно-Західна залізниця", було укладено договір від 13.06.2013 року №68/2013-ЦЮ на модернізацію тягового рухомого складу та договір від 13.06.2013 №69/2013-ЦЮ на капітальний ремонт тягового рухомого складу. Внаслідок допущених порушень при виконанні вказаних договорів, як зазначив позивач, завдано матеріальної шкоди (збитків) Локомотивному депо Козятин як відокремленому підрозділу ДТГО "Південно-Західна Залізниця" на суму 394485,18 грн. Зазначає, що оскільки підконтрольна установа не забезпечила виконання вимог про усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція в інтересах держави звертається до адміністративного суду з позовом про стягнення збитків, завданих ДТГО "Південно-Західна Залізниця".

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача проти позову заперечує, з підстав зазначених у письмових запереченнях (вх. № 45043 від 07.10.2015) зокрема зазначає, що ДТГО "Південно-Західна Залізниця" звернулася до Господарського суду Запорізької області з позовами про стягнення з ПАТ "Запорізький електровозоремонтний завод" збитків у загальній сумі 394 485,18 грн. рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.10.2014 року по справі №908/3684/14 (залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 20.01.2015 року і ухвалою Вищого господарського суду України від 29.04.2015 року) у задоволенні позовних вимог ДТГО "Південно-Західна Залізниця" про стягнення 349796,18 грн. відмовлено, а також рішенням Господарського суду Запорізької області від 04.11.2014 року по справі №908/3702/14 (залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 12.01.2015 року і ухвалою Вищого господарського суду України від 23.03.2015 року) у задоволенні позовних вимог ДТГО "Південно-Західна Залізниця" про стягнення 44689,00 грн. відмовлено. За наведених обставин відповідач вважає вимоги Державної фінансової інспекції України безпідставними і просить суд відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав надані заперечення.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, направив на адресу суду заяву (вх.№50237 від 10.11.2015) якою просить розглядати справу без його участі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За наслідками ревізії фінансово-господарської діяльності Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно - Західна залізниця" та його відокремлених підрозділів за період з 01.10.2012 року по 31.03.2014 року Державна фінансова інспекція України склала акт №05-21/89 від 23.07.2014 року, у висновках якого серед іншого зазначено про невиконання протягом 2013 року 1 кварталу 2014 року умов розділу 8 «Гарантії та якість капітального ремонту (модернізації) ТРС» пункту 8.5 укладених між Приватним акціонерним товариством "Запорізький електровозоремонтний завод", Державною адміністрацією залізничного транспорту України і Державним територіально-галузевим об'єднанням "Південно - Західна залізниця" договорів від 13.06.2013 №68/2013-ЦЮ, від 13.06.2013 №69/2013-ЦЮ, яким передбачено, що при виході з ладу складових частин в гарантійний термін ПАТ «Запорізький електровозний завод» сплачує штраф у розмірі 20 % вартості від неякісно виконаного капітального ремонту/модернізації (неякісно відремонтованих або нових складових частин, які встановлені при капітальному ремонті), що в підсумку призвело до збитків у сумі 394 485,18 грн.

Такий висновок ґрунтується крім іншого і на результатах зустрічної звірки ПАТ "Запорізький електровозоремонтний завод" з питань документального та фактичного підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків для зясування їх реальності та повноти відображення в обліку Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" за наслідками якої Державна фінансова інспекція України склала довідку від 25.06.2014 року №05-21/49-з (а.с.59-67 т.1).

Так перевіркою встановлено, що між Приватним акціонерним товариством "Запорізький електровозоремонтний завод" (виконавець), Державною адміністрацією залізничного транспорту України (замовник) і Державним територіально-галузевим об'єднанням "Південно - Західна залізниця" (отримувач), було укладено договір від 13.06.2013 року №68/2013-ЦЮ (а.с.117 т.1) на модернізацію тягового рухомого складу, на підставі якого ПАТ "Запорізький електровозний завод " здійснило заміну несправного гарантійного обладнання на загальну вартість 349796,18грн.

Також встановлено, що між Приватним акціонерним товариством "Запорізький електровозоремонтний завод" (виконавець), Державною адміністрацією залізничного транспорту України (замовник) і Державним територіально-галузевим об'єднанням "Південно - Західна залізниця" (отримувач), було укладено договір від 13.06.2013 року №68/2013-ЦЮ (а.с.183 т.1) на капітальний ремонт тягового рухомого складу, на підставі якого ПАТ "Запорізький електровозоремонтний завод " на електровоз встановлено колісну пару №6020, яка також була прийнята з ремонту відповідача, вартість якого склала 44689,00 грн.

На підставі акта №05-21/89 від 23.07.2014 року Державна фінансова інспекція України виставила ДТГО "Південно-Західна Залізниця" вимогу про усунення порушень №05-14/1187 від 22.08.2014 року, де серед іншого зазначено про те, що необхідно:

-відобразити в обліку ВП "Локомотивне депо Козятин" заборгованість за ПАТ «Запорізький електровозний завод» на суму 394485,18 грн.

-стягнути з ПАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» зайво перераховані кошти на суму 394485,18 грн.

У звязку з невиконанням вимоги про усунення порушень №05-14/1187 від 22.08.2014 року позивач звернувся до суду.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 26.01.1993 року № 2939-XII "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" (далі Закон №2939-ХІІ) здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону №2939-ХІІ головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Згідно зі ст. 4 закону №2939-ХІІ інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону №2939-ХІІ органу державного фінансового контролю надається право перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур державних закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо).

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 10 Закону №2939-ХІІ органу державного фінансового контролю надається право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим указом Президента України від 23 квітня 2011 № 499/2011 (далі Положення) Держфінінспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до п. 6 Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Положенням також установлено, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави. Вказане право Держфінінспекції закріплено і в пункті 50 Порядку.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями п. 7 ч. 1 ст. 10 Закону №2939-ХІІ, зміст яких наведено вище.

У постанові Верховного Суду України від 20.01.2015 року по справі №21-601а14 (реєстраційний номер 42665520), висновки якого суд повинен враховувати при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин, з цього приводу зазначено таке.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень. При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня, 13 травня та 18 вересня 2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-89а14, 21-332а14 відповідно).

Під час розгляду справи суд встановив, що ДТГО "Південно-Західна Залізниця" звернулася до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою про стягнення з ПАТ "Запорізький електровозоремонтний завод" збитків в сумі 349796,18 грн., факт завдання яких ґрунтується на акті ревізії Державної фінансової інспекції України №05-21/89 від 23.07.2014 року.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.10.2014 року по справі №908/3684/14 (а.с.216-221 т.1) залишеного без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 20.01.2015 року(а.с.222- 227 т.1) і ухвалою Вищого господарського суду України від 29.04.2015 року (а.с.228-233 т.1) у задоволенні позовних вимог ДТГО "Південно-Західна Залізниця" відмовлено.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.10.2014 року, серед іншого встановлено, що позивачем не доведено та документально не підтверджено протиправної поведінки відповідача під час виконання умов договору та наявності у позивача правових підстав для стягнення з ПАТ "Запорізький електровозоремонтний завод" додаткових витрат на заміну несправного гарантійного обладнання в розмірі 349796,18 грн.

Також, в ході розгляду справи суд встановив, що ДТГО "Південно-Західна Залізниця" звернулася до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою про стягнення з ПАТ "Запорізький електровозоремонтний завод" збитків в сумі 44689,00 грн., факт завдання яких ґрунтується на акті ревізії Державної фінансової інспекції України №05-21/89 від 23.07.2014 року.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 04.11.2014 року по справі №908/3702/14 (а.с.234-239 т.1) залишеного без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 12.01.2015 року(а.с.240-245 т.1) і ухвалою Вищого господарського суду України від 29.04.2015 року (а.с.246-247 т.1) у задоволенні позовних вимог ДТГО "Південно-Західна Залізниця" відмовлено.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 04.11.2014 року, серед іншого встановлено, що позивачем не доведено розмір витрат, понесених ним по ремонту колісної пари №09777, сума 44689,00 є вартістю ремонтних робіт іншої колісної пари - №6020, а оскільки відсутній причинно-наслідковий звязок між вартістю робіт по ремонту колісної пари №09777 та загальною вартістю ремонтних робіт колісної пари №6020, що також стало підставою для відмови у позові.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін (ч.2 ст.255 КАС України).

Відповідно до ч.5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

З урахуванням викладеного суд дійщов висновку, що ДТГО "Південно-Західна залізниця", як підконтрольна установа виконала вимоги органу фінансового контролю і звернулася до суду з позовом про відшкодування збитків, факт заподіяння яких виявлено під час ревізії фінансово-господарської діяльності ДТГО "Південно-Західна Залізниця" та його відокремлених підрозділів за період з 01.10.2012 року по 31.03.2014 року. Обставини, які виникли між відповідачем та ДТГО "Південно-Західна Залізниця" на підставі договорів від 13.06.2013 року №68/2013-ЦЮ та від 13.06.2013 №69/2013-ЦЮ, зокрема щодо наявності правових підстав для стягнення з ПАТ "Запорізький електровозоремонтний завод" збитків на суму 394485,18 грн., факт заподіяння яких відображено в акті ревізії Держфінінспекції №01-14/1187 від 22.08.2014 року були предметом розгляду справ Господарського суду Запорізької області, рішення за результатом розгляду яких набрали законної сили.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем не доведена обґрунтованість позовних вимог, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до приписів п. 4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є субєкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

У судовому засіданні, відповідно до ст.160 КАС України, сторонам проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст. 86, 158, 160-163,167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя І.В.Шара