Справа № 638/1274/15-а
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2016-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 р. Справа № 638/1274/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Павленко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.10.2015р. по справі № 638/1274/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова

про призначення, нарахування та виплату щомісячної компенсації у разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи,

ВСТАНОВИЛА

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова, в якому після уточнення позовних вимог, просила: визнати дії відповідача неправомірними та протиправними; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова починаючи з 20.08.2014 року призначити щомісячну компенсацію в разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України, визначену ст.ст. 52,53 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов'язати відповідача, починаючи з 20.08.2014 року і в подальшому, нараховувати та виплачувати щомісячну компенсацію в разі втрати годувальника, внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.10.2015р. адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова протиправними.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова, починаючи з 20.08.2014 року, призначити ОСОБА_1 щомісячну компенсацію в разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до ст.52 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі не меншому ніж 50 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову частково змінити та задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 14.01.2016 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, як дружина померлого громадянина, смерть якого пов'язана з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, має право на призначення щомісячної компенсації в разі втрати годувальника в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.52 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова та отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу».

ОСОБА_1 є дружиною померлого 09.01.2014 року ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть а.с.11).

ОСОБА_2 помер, відповідно до експертного висновку Донецької регіональної міжвідомчої комісії та Центральної міжвідомчої комісії МОЗ та МНС України від захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Позивач, 17.07.2014 року звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова із заявою про призначення щомісячної компенсації, як дружині померлого громадянина, смерть якого пов'язана з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Повторно, 06.08.2014 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про призначення щомісячної компенсації у зв'язку з втратою годувальника.

Розпорядженням Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова позивачу відмовлено у призначенні щомісячної компенсації у зв'язку з тим, що Законом України «Про державну службу» не передбачено призначення та виплата надбавок відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності.

Непрацездатними членами сім'ї вважаються чоловік (дружина), якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку.

Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника

Згідно ст.52 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щомісячна компенсація в разі втрати годувальника призначається на кожного непрацездатного члена сім'ї, який був на його утриманні, в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України.

Статтею 53 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, та щомісячна компенсація сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачуються повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу

Згідно статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсія в разі втрати годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника , які були на його утримані у розмірі на одного непрацездатного члена сім"ї -50% пенсії по інвалідності померлого годувальника .

Вихідним критерієм розрахунку щомісячна компенсація в разі втрати годувальника виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування ", встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом про Державний бюджет України. Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає правомірним висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог, щодо зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова, починаючи з 20.08.2014 року і в подальшому, нараховувати та виплачувати щомісячну компенсацію в разі втрати годувальника, внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Так, враховуючи зазначене, судова колегія вважає, що необхідною умовою для звернення особи до суду з адміністративним позовом є обов'язкова наявність порушення прав, свобод чи інтересів цієї особи у сфері публічно-правових відносин. Якщо за результатами справи факту такого порушення не встановлено, у адміністративного суду немає правових підстав для задоволення позову. При цьому слід вказати, що захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні.

Отже, в даному випадку, право позивача на нарахування та виплату щомісячної компенсації у разі втрати годувальника в подальшому ще не порушено, внаслідок чого спір про право в цій частині відсутній.

У відповідності до п.1 ст.201 Кодексу адміністративного судочинства України правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права є підставою для зміни постанови суду першої інстанції.

Оскільки суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги шляхом зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова, починаючи з 20.08.2014 року, призначити ОСОБА_1 щомісячну компенсацію в разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до ст. 52 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі не меншому ніж 50 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», дійшов обґрунтованого висновку про те, що щомісячна компенсація в разі втрати годувальника призначається незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України та виплачуються повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу, проте не вказав в резолютивній частині про зобов'язання призначення пенсії з урахуванням також ст. 53 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», постанова суду першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.41 160, 167, 195, 196, 198, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.10.2015р. по справі № 638/1274/15-а змінити, виклавши абзац третій в наступній редакції:

«Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова, починаючи з 20.08.2014 року, призначити ОСОБА_1 щомісячну компенсацію в разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до ст.52, ст.53 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі не меншому ніж 50 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В іншій частині постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.10.2015р. по справі № 638/1274/15-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Подобайло З.Г. Григоров А.М.
Повний текст постанови виготовлений та підписаний 18.01.2016 р.