Справа № 808/8884/15
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

22 грудня 2015 року (11 год. 00 хв.) Справа № 808/8884/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді - Киселя Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Мащенко Д.В.,

представників:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Електроіндустрія» до Запорізької міської виконавчої дирекції Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання нечинним та скасування рішення.

04.12.2015 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Електроіндустрія» (далі - позивач) до Запорізької міської виконавчої дирекції Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі відповідач), в якому позивач просить: визнати нечинним та скасувати рішення відповідача від 25.11.2015 в частині неправомірного використання коштів в сумі 4200,00 грн., що виникло під час оформлення путівки на санаторно-курортне лікування працівнику позивача ОСОБА_3

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем була проведена планова перевірка дотримання порядку використання та своєчасності і повноти повернення невикористаних страхових коштів у позивача за період з 01.01.2013 до 01.10.2015, за результатами якої складено акт від 10.11.2015 №1169 дотримання порядку використання та своєчасності і повноти повернення невикористаних страхових коштів у позивача (далі ОСОБА_4 перевірки). На підставі ОСОБА_4 перевірки відповідачем було складено рішення від 25.11.2015 №1169 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, яким до позивача було застосовано фінансові санкції у розмірі 4539,61 грн. ОСОБА_4 перевірки, в частині неправомірного використання коштів в сумі 4200,00 грн., позивач вважає необґрунтованими, а тому оскаржуване рішення в цій частині, на думку позивача, є безпідставним та підлягає скасуванню.

Ухвалою від 07.12.2015 було відкрите провадження по справі, судове засідання призначене на 22.12.2012.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві, зокрема зазначивши, що в повній мірі погоджується з помилками, які виникли під час обчислення працівникам позивача середньої заробітної плати по лікарняним листкам, що викликало порушення Закону № 2240-111 та Постанови КМУ № 1266, на суму 339,61. грн., але не може погодитися з твердженням відповідача про неправомірне використання коштів Фонду в сумі 4200,00 грн., що виникло в результаті порушення нормативних актів під час оформлення путівки на санаторно-курортне лікування працівнику ОСОБА_3 Зазначив, що під час розгляду заяви про виділення путівки на санітарно-курортне лікування ОСОБА_3, надав посвідчення інваліда 3-ої групи, довідку Серії МСЕ-ОР № 001770-0, згідно якої він інвалід з дитинства, інвалідність встановлена безстроково і переогляду не підлягає. По рекомендованому в даній довідці характеру роботи - протипоказана робота на висоті та ходьба впродовж довгого часу. Крім того, ОСОБА_3, надав амбулаторну картку, в якій були медичні діагнози щодо захворювань кістково-мязового апарату та верхніх дихальних шляхів. На підставі вказаних документів, з врахуванням показань для лікування та специфіки санаторія, йому була виділена путівка в санаторій «ОРИЗОНТ» з оплатою 20% її вартості. Закон України № 875-ХІІ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» вказує, що інваліди і діти інвалідів за наявності медичних показань мають право на безплатне забезпечення санітарно-курортними путівками, а вимоги надати додатково довідку по формі № 070/о при такій кількості медичних документів з вказаними захворюваннями, які не потребують подальшого переогляду для підтвердження групи інвалідності та хронічних захворювань є бюрократичними. Таким чином, твердження відповідача про неправомірне використання коштів Фонду соціального страхування з тим часової втрати працездатності, та ще з огляду на факт 20% оплати вартості путівки суперечать Закону України № 875-ХІІ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» і вимоги повернути остаточну вартість путівки - 4200,00 грн. безпідставне. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача заперечив проти позовних вимог з підстав викладених у запереченнях проти позову, зокрема зазначивши, що рішення про виділення путівки застрахованій особі приймає комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства, установи, організації із загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, на підставі особистої заяви та довідки для одержання путівки форма №070/о. Тобто, отримання застрахованою особою санаторно-курортного лікування, що сплачено за рахунок коштів Фонду, повинно бути не тільки за наявності її заяви, але обов'язково при наявності медичної довідки встановленого зразка. Таким чином, комісія із соціального страхування позивача прийняла рішення про виділення путівок до ДП «Південь-Курорт-Сервіс» Санаторій «Орізонт» застрахованій особі ОСОБА_3 безпідставно, внаслідок чого позивач неправомірно використав кошти Фонду при наданні послуг на оздоровлення застрахованій особі у загальній сумі 4200,00 грн. Зазначив, що у разі порушення порядку використання страхових коштів роботодавці відшкодовують Фонду в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50 відсотків такої суми. Отже, рішення № 375 від 25.11.2015 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності на загальну суму 4539.61 грн. винесено з дотриманням норм чинного законодавства України, через що просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У судовому засіданні 22.12.2015 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали і зясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу від 11.09.2015 №359 та на підставі направлення від 29.10.2015 року № 1129 відповідачем проведена планова перевірка дотримання порядку використання та своєчасності і повноти повернення невикористаних страхових коштів у позивача за період з 01.01.2013 до 01.10.2015.

За наслідками перевірки відповідачем складено ОСОБА_4 перевірки, відповідно до якого перевіркою правомірності видачі та використання путівок на санаторно-курортне лікування працівниками та членами їх сімей та правильності ведення їх обліку встановлено, що в порушення ч. 1.ч. 2 ст. 47 Закону України № 2240-ІІІ (в період дії до 01.01.2015) (далі Закон № 2240-ІІІ), п. 4.1 Порядку отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 25.02.2009 № 12 (далі Порядок №12) санітарно - курортну путівку № 001778 до ДП санаторій «Орізонт» видано застрахованій особі ОСОБА_3 на підставі особистої заяви без довідки для одержання путівки (форма N 070/о), що затверджена наказом МОЗ України від 27.12.1999 № 302 «Про затвердження форм облікової статистичної документації, що використовується в поліклініках (амбулаторіях)». Вартість санітарно - курортної путівки 5250,00 грн., сума часткової сплати за путівку - 1050,00 гри, а тому сума неправомірно використаних коштів Фонду - 4200,00 грн.

10.11.2015 позивачем на ОСОБА_4 перевірки було подано заперечення, проте рішенням про результати розгляду заперечення від 25.11.2015 №19-03-3582, заперечення позивача були залишенні без задоволення, а висновки ОСОБА_4 перевірки без змін.

25.11.2015 відповідачем було складено рішення №375 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, яким до позивача було застосовано фінансові санкції у розмірі 4539,61 грн., в тому числі - 4200,00 грн. неправомірно використаних коштів при наданні послуг на оздоровлення застрахованій особі, 339,61 грн. - неправомірно використаних коштів, у звязку з невірним визначенням заробітної плати працівнику по листкам непрацездатності.

Не погодившись із зазначеним рішенням в частині неправомірного використання коштів в сумі 4200,00 грн. позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки підставою прийняття оскаржуваного рішення стали висновки ОСОБА_4 перевірки, то для вирішення позовних вимог необхідним є дослідження обґрунтованості цих висновків.

Відповідач в ОСОБА_4 перевірки позивача посилається на недотримання, позивачем вимог

ч. 1.ч. 2 ст. 47 Закону № 2240-ІІІ, п. 4.1 Порядку № 12.

Згідно ст. 47 Закону № 2240-ІII Фонд соціального страхування здійснює санаторно-курортне лікування та оздоровлення застрахованих осіб у межах асигнувань, установлених бюджетом Фонду на зазначені цілі, та в порядку і на умовах, визначених правлінням Фонду. Надання послуг застрахованим особам, пов'язаних із санаторно-курортним лікуванням, здійснюється за наявності медичних показань.

Безпосередній порядок та умови отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності згідно ст. 47 Закону України № 2240- IIІ, передбачається Порядком № 12.

За приписами п. 4.1 Порядку №12 рішення про виділення путівки застрахованій особі приймає комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства, установи, організації із загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням (далі - комісія (уповноважений) із соціального страхування), на підставі особистої заяви та довідки для одержання путівки (форма № 070/о), затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 14.02.2012 № 110 «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоровя незалежно від форми власності та підпорядкування», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28.04.2012 за № 661/20974.

З вищенаведеного вбачається, що підставою для прийняття рішення про виділення путівки застрахованій особі є особиста заява застрахованої особи та довідка для одержання путівки (форма № 070/о).

Пунктом 3 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації ф.070/о ( п. 1.20 Наказу № 110), визначено, що дана форма надасться всіма закладами охорони здоров'я на підставі рішення лікарсько-консультаційної комісії (далі -. ЛКК) для одержання путівки на санаторно-курортне лікування або оздоровлення до санаторію-профілакторію. Лише ЛКК має виключне право надавати висновки або рекомендації про необхідність видачі застрахованим особам довідки для отримання путівки в санаторно-курортний заклад за ф. 070/о. Повноваження та порядок роботи ЛКК, регулюються наказом Міністерства охорони здоров'я України від 09.04.2008 № 189 «Про затвердження Положення про експертизу тимчасової непрацездатності».

Судом встановлено, що застрахована особа - ОСОБА_3 звернувся до позивача із заявою про виділення путівки на саноторно-курортне лікування. До заяви було додано посвідчення інваліда 3-ої групи, довідку Серії МСЕ-ОР № 001770-0, згідно якої він інвалід з дитинства, інвалідність встановлена безстроково і переогляду не підлягає, амбулаторну картку, в якій були медичні діагнози щодо захворювань кістково-мязового апарату та верхніх дихальних шляхів.

На підставі заяви та поданих документів, позивачем застрахованій особі ОСОБА_3 була виділена путівка № 001778 в санаторій «ОРИЗОНТ» з оплатою 20% її вартості. Вартість санаторно-курортної путівки 5250,00 грн., сума часткової сплати за путівку - 1050,00 гри.

Отже, судом встановлено, що позивачем санаторно-курортну путівку № 001778 до санаторію видано застрахованій особі ОСОБА_3 на підставі особистої заяви без довідки для одержання путівки (форма № 070/о).

З наведених підстав, суд доходить висновку, що рішення про виділення путівки до санаторію «Орізонт» застрахованій особі ОСОБА_3 прийняте позивачем з порушенням вимог Закону № 2240-ІІІ та Порядку № 12, внаслідок чого позивачем неправомірно використано кошти Фонду при наданні послуг на оздоровлення застрахованій особі у загальній сумі 4200,00 грн.(5250,00 грн. - 1050,00 гри.).

Відповідно до п. 6.2 Порядку № 12 сума витрат Фонду за путівки, що видані з порушенням цього Порядку, у тому числі не використані, не приймається до заліку та відшкодовується за рахунок страхувальника.

Відповідно до ч. 6 ст. 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 1105-XIV від 23.09.1999 у разі порушення порядку використання страхових коштів роботодавці відшкодовують Фонду в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50 відсотків такої суми.

Судом встановлено, що 25.11.2015 відповідачем було складено рішення №375 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, яким до позивача було застосовано фінансові санкції у розмірі 4539,61 грн., в тому числі 4200,00 грн. неправомірно використаних коштів при наданні послуг на оздоровлення застрахованій особі.

Оскільки суд дійшов висновку, що позивачем рішення про виділення путівки прийняте з порушенням вимог Закону № 2240-ІІІ та Порядку № 12, то відповідачем правомірно винесено рішення № 375 від 25.11.2015 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності.

Стосовно посилань позивача на положення ст. 38 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» № 875-ХІІ від 21.03.1991, відповідно до якої інваліди і діти-інваліди за наявності медичних показань мають право на безплатне забезпечення санаторно-курортними путівками, суд зазначає, що зазначена норма регламентує відносини такого інваліда із Фондом соціального захисту інвалідів, а не відносини позивача із відповідачем. Отже, зазначені посилання позивача є не обґрунтованим.

За наведених вище обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем доведено правомірність прийнятого ним рішення, у звязку з чим позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 94, 98, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Електроіндустрія» до Запорізької міської виконавчої дирекції Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання нечинним та скасування рішення відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Кисіль