Справа № 802/4014/15-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2015-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

29 грудня 2015 р. Справа № 802/4014/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Воробйової Інни Анатоліївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Мошняги В.І.

предстваника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

у відсутність третьої особи

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3

до: Уповноваженої особи Фонду на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства "ОСОБА_2 банк" ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про: визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3, позивач) з адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства "ОСОБА_2 банк" ОСОБА_4 далі відповідач) про:

- визнання протиправними дій уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства "ОСОБА_2 банк" ОСОБА_4 щодо визнання нікчемним договору №6161 банківського вкладу (депозиту) "Лояльний on-line" у гривнях від 05.12.2014 р., укладеного між публічним акціонерним товариством "ОСОБА_2 банк" та ОСОБА_3;

- зобовязання уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства "ОСОБА_2 банк" ОСОБА_4 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про вкладника ОСОБА_3 стосовно зміни розміру належної йому суми та збільшити її на 194229,71 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.12.2014 р., між ОСОБА_3 та публічним акціонерним товариством "ОСОБА_2 банк" укладено договір на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів, на який 03.12.2014 р. ПСП "Поділля-Агро" здійснено переказ коштів в сумі 200000 грн.

На підставі Постанови Правління Національного банку України "Про віднесення публічного акціонерного товариства "ОСОБА_2 банк" до категорії неплатоспроможних" №150 від 02.03.2015 р., виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №51 від 02.03.2015 р. "Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві "ОСОБА_2 банк", згідно з яким з 03.03.2015 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в публічному акціонерному товаристві "ОСОБА_2 банк" ОСОБА_4

З метою отримання коштів за вищезазначеним договором позивач звернувся із відповідною заявою до відповідача, на що отримав відповідь, що договір банківського вкладу №6161 від 05.12.2014 р. визнано нікчемним. В подальшому позивачу виплачено лише проценти за вкладом згідно договору в сумі 5770,29 грн.

Вважаючи дії щодо визнання правочину протиправними позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалами суду від 21.12.2015 р. та 29.12.2015 р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та замінено неналежного відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства "ОСОБА_2 банк" ОСОБА_4 на належного - Уповноважену особу Фонду на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства "ОСОБА_2 банк" ОСОБА_4.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовільнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на обставини викладені у письмових запереченнях. Зокрема зазначив, що ОСОБА_3 не може бути включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки уповноваженою особою, у відповідності до наданих їй повноважень, визнано нікчемним правочин щодо перерахування коштів.

Третя особа в судове засідання не з"явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать матеріали справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 128 КАС України суд відкладає розгляд справи в разі неприбуття у судове засідання сторони (сторін) або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких немає відомостей, що їм вручені повістки.

Враховуючи наведену норму та обізнаність третьої особи про час та місце розгляду справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та, відповідно, про розгляд справи за відсутності представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що відображено у відповідній протокольній ухвалі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, суд встановив наступне.

02.12.2014 року між приватним сільськогосподарським підприємством "Поділля-Агро" та ОСОБА_3 укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги № 17, відповідно до умов якого перший надає поворотну фінансову допомогу ОСОБА_3 в національній валюті України в межах суми 200000 грн., яку, відповідно до пункту 3.1 договору, останній зобовязується повернути до 28.02.2015 р.

03.12.2014 р. між ОСОБА_3 та ПАТ "Дельта Банк" укладено договір №003-01635-031214, згідно якого банк відкрив клієнту поточний рахунок № 8346 у гривнях, на який в той же день від ПСП "Поділля-Агро" перераховано в сумі 200000 грн.

05.12.2014 р. між ОСОБА_3 та ПАТ "Дельта Банк" укладено договір банківського вкладу (депозиту) "Лояльний on-line" №6161 у гривнях, за умовами якого відсоткова ставка на суму вкладу складає 21,5 % річних. Термін дії договору визначений по 04.01.2015 р.

Враховуючи укладання вказаного договору, зарахування вкладу у розмірі 200000 грн. здійснено з поточного рахунку №8346 ОСОБА_3 на депозитний.

На підставі постанови Правління Національного банку України "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних" № 150 від 02.03.2015 року, ПАТ "Дельта Банк" віднесено до категорії неплатоспроможних.

Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 51 від 2.03.2015 р., зі змінами, внесеними рішенням №71 від 8.04.2015 р., з 3.03.2015 р. розпочато процедуру виведення ПАТ "Дельта Банк" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на шість місяців з 3.03.2015 р. по 2.09.2015 р. включно.

16.06.2015 р. позивач звернувся до відповідача із заявою з проханням про надання інформації щодо невиплати йому грошових коштів за вищезазначеним договором. Письмової відповіді ОСОБА_3 не отримав, однак у телефонному режимі, як вказав позивач, його було повідомлено про те, що договір банківського вкладу №6161 від 05.12.2014 р. визнано нікчемним згідно п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до пунктів 1, 2 рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб "Про початок процедури ліквідації АТ "ОСОБА_2 банк" та делегування повноважень ліквідатора банку " №181 від 02.10.2015 р., розпочато процедуру ліквідації банку з 5.10.2015 р. по 4.10.2017 р. та призначено уповноваженою особою Фонду провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_4, якому делеговано всі повноваження ліквідатора АТ "ОСОБА_2 банк", визначені статтями 37, 38, 47-51 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", на два роки з 05.10.2015 р. по 04.10.2017 року включно.

З 08.10.2015 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочав виплату вкладникам ПАТ "Дельта Банк" коштів за депозитними вкладами за рахунок бюджетних коштів та 4.11.2015 р., на підставі поданої ОСОБА_3 заяви, йому виплачено кошти в сумі 5770,29 грн. (відсотки за депозитом).

Не погоджуючись з рішенням відповідача про визнання договору нікчемним та, відповідно, невідшкодування всієї суми вкладу, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог суд керується та виходить з наступного.

Правовідносини, повязані із відшкодуванням коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, насамперед регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України) та Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон).

Відповідно до частини першої статті 26 Закону, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.

Згідно частин першої - третьої статті 27 Закону, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.

Аналогічні норми містить розділ ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09.08.2012 року (далі - Положення).

Так, відповідно до пунктів 2, 3 розділу IV цього Положення Фонд складає на підставі переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Згідно частини пятої статті 34 Закону, під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Частиною першою 1 статті 36 Закону встановлено, що з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. При цьому, протягом 15 днів, але не пізніше строків, встановлених Фондом, керівники банку забезпечують передачу уповноваженій особі Фонду печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку, а також протягом трьох днів - передачу печаток і штампів бухгалтерської та іншої документації банку. У разі ухилення від виконання зазначених обовязків винні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

До повноважень уповноваженої особи Фонду, у разі делегування їй таких, належить право продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій (пп. 3 ч. 2 ст. 37 Закону).

Відповідно до частин першої - третьої статті 38 Закону, Фонд зобовязаний забезпечити збереження активів та документації банку.

Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобовязаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними зокрема з підстав здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, повязаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації уповноважена особа Фонду повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів. Крім того, вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами, а також має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 56 Закону України "Про Національний банк України", Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обовязковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб. Нормативно-правові акти Національного банку видаються у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку. Вони не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України і не мають зворотної сили, крім випадків, коли вони згідно із законом помякшують або скасовують відповідальність.

Як встановлено судом, постановою Правління Національного банку України від 30.10.2014 року № 692/БТ публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" віднесено до категорії проблемних строком на 180 днів та встановлено обмеження в його діяльності, зокрема: здійснювати залучення коштів від фізичних осіб в обсязі, що не перевищує обсяг таких операцій на дату прийняття цієї постанови (у розрізі валюти), та за процентними ставками, не вищими, ніж середні по банківській системі; не допускати проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, укладених до набрання чинності цією постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

Тобто, з часу прийняття даної постанови НБУ, ПАТ "Дельта Банк" заборонено приймати депозитні вклади та/або здійснювати поповнення існуючих депозитних рахунків, а також проведення інших операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Як видно зі штампу вхідної кореспонденції (вх.№311 БТ), вказану постанову ПАТ "ОСОБА_2 банк" отримало 3.11.2014 р. Однак, не зважаючи на вказані у ній заборони, банком, як зазначалось вище, здійснено у грудні 2014 року перерахування коштів з рахунку ПСП "Поділля Агро" на поточний рахунок ОСОБА_3 та, в подальшому, на депозитний рахунок останнього.

Судом встановлено, що на виконання наказу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Дельта Банк" № 408 від 29.05.2015 року, створено комісію та призначено проведення перевірки договорів банківського вкладу (депозиту, що були укладені між банком та фізичними особами - клієнтами банку після 16.01.2015 року включно), за якими кошти були зараховані за такими договорами від інших фізичних осіб, та операції, які призвели до збільшення гарантованої суми відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

За результатами перевірки виявлено ряд правочинів, обставини вчинення яких свідчать про штучність та фіктивність створення правових підстав для отримання клієнтами банку сум гарантованого відшкодування з коштів Фонду. Зокрема, кошти у розмірі 200000 грн., які не перевищують гарантованої державою суми, надійшли на рахунок ОСОБА_3, шляхом їх безготівкового переказу від ПСП "Поділля-Агро", який є власником великого вкладу. При цьому підставою для такого перерахування став договір поворотної фінансової допомоги, який не передбачає перехід права власності на грошові кошти.

Отже, вказана операція призвела до того, що власник великого вкладу, залучивши кошти в сумі, що не перевищує граничного розміру відшкодування коштів за вкладами на рахунок позивача, фактично розділив суму власного вкладу на частини з метою отримання відшкодування коштів за власним вкладом в сумі, що перевищує розмір граничного відшкодування. Наслідком такого правочину є надання переваги вкладнику, розмір вкладу якого перевищує встановлений граничний розмір відшкодування, на отримання відповідного відшкодування замість отримання залишку вкладу понад граничний розмір відшкодування за рахунок реалізації майна банку в порядку черговості згідно ст. 52 Закону.

Таким чином, проведення вказаних операцій суперечить постанові Правління Національного банку України від 30.10.2014 року № 692/БТ, адже відбувалось після введення відповідної заборони.

За наслідком проведеної перевірки відбулось засідання комісії та складено протокол, в якому зафіксовано зазначене вище. Протокол затверджений уповноваженою особою 17.09.2015 р.

Згідно пункту 7 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що внаслідок розміщення грошей ПСП "Поділля-Агро" на рахунку позивача шляхом їх поділу створено перевагу третій особі перед іншими добросовісними вкладниками банку, шляхом виплати на користь вказаної юридичної особи через третіх осіб, зокрема через позивача, всієї суми з бюджетних коштів Фонду в першу чергу, що призводить до збільшення витрат Фонду без будь-яких законних підстав. Тобто, дані обставини свідчать про нікчемність вказаної операції у відповідності до пункту 7 частини 3 статті 38 Закону, про що вказано в повідомленні відповідача.

При цьому, окремо суд вважає за необхідне вказати, що відповідно до банківської виписки по особовим рахнкам, завірена належним чином копія якої міститься в матеріалах справи, 23.09.2015 р. кошти у розмірі 200000 грн. з рахунку позивача повернуті на рахунок ПСП "Поділля -Агро". Відтак, за наявнсоті лише цих обставин, відсутні підстави для подання до Фонду додаткової інформації про збільшення розміру суми на 194229,71 грн., яка і не належала позивачу.

На підставі викладеного та з огляду на попередній висновок суду щодо нікчемності вказаної операції, не підлягають задоволенню вимоги про: визнання протиправними дій уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства "ОСОБА_2 банк" ОСОБА_4 щодо визнання нікчемним договору №6161 банківського вкладу (депозиту) "Лояльний on-line" у гривнях від 05.12.2014 р., укладеного між публічним акціонерним товариством "ОСОБА_2 банк" та ОСОБА_3 та зобовязання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про вкладника ОСОБА_3 стосовно зміни розміру належної їй суми гарантованого відшкодування та збільшення йому на 194229,71 грн.

Суд також враховує те, що відповідно до пункту 15 частини першої статті 2 Закону, системою гарантування вкладів фізичних осіб є сукупність відносин, що регулюються цим Законом, субєктами яких є Фонд, Кабінет Міністрів України, Національний банк України, банки та вкладники. Метою запровадження такої системи, згідно Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Водночас, особа яка вступає в комерційні відносини з конкретним банком, залучаючи власні кошти на депозит в банку, свідомо несе ризик неповернення вказаних коштів у випадку визнання банку неплатоспроможним та неможливістю виконання банком своїх зобовязань. Держава в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснює співпрацю з банками та гарантує вкладникам банку повернення їх вкладів лише в межах визначеної суми. Проблемний банк не може повністю перекладати власні зобовязання перед вкладниками на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, зокрема й шляхом внесення коригувань до структури банківського балансу шляхом збільшення чи зменшення зобовязань банку перед окремими особами. Такі дії банку суперечать вимогам Закону та призводять до неправомірних відрахувань з Фонду, що є неприпустимим.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено).

Згідно статей 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази субєкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень, докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Згідно статті 94 КАС України судові витрати, здійснені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна