Справа № 810/5816/15
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2015-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у вжитті заходів забезпечення позову

21 грудня 2015 року №810/5816/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Панченко Н. Д., за участю секретаря судового засідання Сімейко А.А.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві клопотання про забезпечення адміністративного позову

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко»
до Ірпінської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області
провизнання недійсним наказу
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ніко» звернулось до Київського окружного адміністративного суд з позовом до Ірпінської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання недійсним наказу від 07.12.2015 №1014 про проведення позапланової документальної виїзної перевірки ТОВ «Ніко».

Разом із позовною заявою позивачем заявлено клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії наказу Ірпінської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області про проведення позапланової документальної виїзної перевірки ТОВ «Ніко» від 07.12.2015 №1014 та встановлення заборони відповідачу на проведення позапланової документальної виїзної перевірки ТОВ «Ніко».

В обґрунтування вказаного клопотання позивач зазначив, що оскаржуваний наказ є протиправним, оскільки прийнятий всупереч мораторію на проведення планових та позапланових перевірок субєктів господарювання, що здійснюють діяльність у зоні АТО, а проведення перевірки на його підставі призведе до порушення законних прав та інтересів позивача для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

З огляду на положення статей 117, 118 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалою суду від 18.12.2015 судове засідання з розгляду даного клопотання призначено на 21.12.2015 о 11 год. 00 хв.

Зважаючи на те, що статтею 118 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено скорочені строки для вирішення питання про забезпечення позову, суд на підставі статті 38 Кодексу адміністративного судочинства України застосував винятковий засіб надсилання особам, які беруть участь у справі, судових повідомлень - факсом або засобами телефонного зв'язку.

У судовому засідання представник позивача підтримав заявлене клопотання з підстав, наведених у заяві.

Представник відповідача щодо задоволення клопотання заперечував та зазначив, що проведення перевірки було ініційовано у звязку із виконанням ухвали Печерського районного суду м. Києва від 24.11.2015 по справі № 757/44232/15-к, якою доручено відповідачеві у межах кримінального провадження № 0000113 від 24.06.2015, провести документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Ніко». Крім того, станом на 21.12.2015 посадові особи податкового органу до проведення перевірки не приступали.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши підстави, на яких ґрунтується клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлене клопотання не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 117, 118 Кодексу адміністративного судочинства України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі. Наявність такого інституту є однією з гарантій виконання постанови адміністративного суду і спрямовані на забезпечення принципу обов'язковості судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

У контексті наведеної правової норми вбачається, що підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів; необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Ці підстави є оціночними, тому необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

При розгляді та вирішенні даного клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв'язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв'язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Виходячи із наведеного, у випадку звернення сторони із вимогою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою вимогою.

З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Слід зазначити, що прийняття наказу про проведення перевірки зазвичай не створює небезпеки інтересам відповідного платника податків, оскільки сам собою даний наказ та факт його реалізації шляхом проведення перевірки не може безпосередньо заподіяти майнову чи іншу шкоду особі, не призводить до настання невідворотних негативних наслідків.

Суд також звертає увагу позивача, що статтею 81 Податкового кодексу України визначені умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок, зокрема згідно положень зазначеної статті непред'явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Одночасно суд зауважує, що виходячи із повязаності заходів про забезпечення позову з його предметом, співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам, задоволення клопотання про забезпечення позову призведе до ухвалення рішення по справі без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову та є неприпустимим.

За таких обставин суд не вбачає підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 117, 118, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко» про забезпечення адміністративного позову відмовити.

Ухвалу надіслати особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Панченко Н.Д.