Справа № 808/7295/14
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2016-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"13" січня 2016 р. справа 808/7295/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя Суховаров А.В. (доповідач)

судді Ясенова Т.І. Головко О.В.

при секретарі Троянові А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16.07.2015 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до МВС України, ГУМВС України в Донецькій області, ОСОБА_2 ГУМВС України в Донецькій області про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 22.10.2014 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить:

- визнати протиправними і скасувати накази МВС України №805 від 29.07.2014 та №1535о/с від 12.08.2014 в частині звільнення з органів внутрішніх справ;

- поновити на посаді начальника сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків ОСОБА_2 ГУМВС України в Донецькій області з 12.08.2014;

- стягнути зі ОСОБА_2 ГУМВС України в Донецькій області грошове забезпечення за час вимішеного прогулу;

- визнати протиправним і скасувати наказ ГУМВС України в Донецькій області №333о/с від 05.09.2014 в частині обчислення вислуги років (т1ас3,9,134,186).

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 16.07.2015 в задоволенні позову відмовлено (т1ас285).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та позовні вимоги задовольнити. Посилається на те, що в акті службового розслідування, який став приводом для винесення оскаржуваних наказів, зазначено, що в період окупації м.Словянська окремі працівники, в тому числі ОСОБА_1, не виходили на службу без поважних причин, що підтверджено рапортами командирів і начальників служб, та зафіксовано складеними актами. Опитана в ході проведення службового розслідування начальник сектору кадрового забезпечення ОСОБА_2 ОСОБА_3 надала копії рапортів начальників служб та комісійні акти про відсутність на службі без поважних причин. Проте ОСОБА_4 була відсутня з квітня 2014 року та не володіла інформацією про вихід на службу оперативних працівників (т1ас296).

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного:

Пунктом 17 наказу Міністра внутрішніх справ України №805 від 29.07.2014, наказом Міністра внутрішніх справ України №1535о/с від 12.08.2014, начальник сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків ОСОБА_2 ГУМВС України в Донецькій області майор міліції ОСОБА_1 звільнений з органів внутрішніх справ за пунктом 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким штабом органів внутрішніх справ за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу.

Зокрема в наказі Міністра внутрішніх справ України №805 від 29.07.2014 зазначено, що до МВС України продовжує надходити інформація про випадки безвідповідального ставлення окремих працівників головних управлінь МВС України в Донецькій і Луганській областях до виконання службових обовязків, неналежного реагування на факти протиправного захоплення приміщень державних установ і органів внутрішніх справ. Ряд працівників свідомо стали на шлях зради інтересів служби, присяги, сприяння та співпраці з представниками незаконно створених воєнізованих формувань і злочинних угруповань, найманцями інших держав. Порушення положень Конституції, інших законів України та відомчих нормативно-правових актів допущено в тому числі начальником сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків ОСОБА_2 ОСОБА_1 (т1ас125-131).

Приводом для прийняття оскаржуваних наказів стали матеріали службового розслідування, проведеного в липні 2014 року, згідно висновку якого 12.04.2014 озброєними представниками ДНР захоплено приміщення ОСОБА_2 Окремі працівники, в тому числі ОСОБА_1, не виходили на службу без поважних причин (т1ас72,117).

Виходячи з правової позиції Вищого адміністративного суду України, викладений в ухвалі від 26.03.2013 у справі К/9991/44350/11, звільнення за вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, є окремою підставою звільнення і не є видом дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України. Визначені статтями 16, 18 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України строки накладання та виконання дисциплінарних стягнень при звільнення за пунктом 66 за дискредитацію Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ не застосовуються.

Відтак, дискредитація звання рядового і начальницького складу це скоєння вчинків, які не є дисциплінарним проступком, а є більш тяжким порушенням та які беззаперечно, однозначно і безумовно свідчать про нехтування працівником органів внутрішніх справ Конституції, законів України, присяги; особливих вимог моральності поведінки та відданості справі захисту громадян; обовязку гідно нести високе звання працівника правоохоронного органу.

Звільнення за дискредитацію це суворий вид покарання, а тому, виходячи з принципу індивідуалізації вини та відповідальності, мають бути конкретно визначені та чітко сформульовані дії або бездіяльність що дискредитують звання рядового і начальницького складу. Іншими словами, має бути визначена та детально встановлена обєктивна сторона правопорушення: особа, час, місце, обставини скоєння, наслідки та причинний звязок; а також докази на підтвердження скоєного вчинку.

Згідно пояснень позивача, з 02.04.2014 по 16.04.2014 він знаходився у черговій оплачуваній відпустці. Після виходу на роботу приступив до виконання службових обовязків. З ДНР не співпрацював. З 26.05.2014 по 20.06.2014 перебував на лікарняному. В звязку з тим, що разом з сімєю попав під обстріл, 27.05.2014 вивіз сімю до м.Барвінково Харківської області. В звязку з оточенням, не міг повернутись до м.Словянська. З 20.06.2014 знаходився у відпустці. В звязку з відкликанням з відпустки, приступив до роботи з 08.07.2014. Під час окупації м.Словянська ніяких наказів від керівництва ГУМВС України в Донецькій області та МВС України не надходило. Їх долею в умовах окупації ніхто не цікавився (т1ас104,121,117,242,282).

Перебування у відпустках підтверджується наказами по особовому складу ОСОБА_2 (т1ас137,139-141,234,260-265); а перебування на лікарняному довідкою про тимчасову непрацездатність (т1ас138,232,233).

Колегія суддів відхиляє доводи окружного суду про те, що довідка про тимчасову непрацездатність видана ОСОБА_2 міською лікарнею, а не відомчою поліклінікою за місцем служби, а тому не може бути прийнята до уваги. В м.Словянську відсутня поліклініка МВС України. Найближча знаходиться в м.Краматорську, де в той час також активно велись бойові дії.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Поза увагою окружного суду залишилось те, що ніяких доказів вчинення позивачем дій або бездіяльності, що дискредитують звання рядового і начальницького складу відповідачами не представлено.

Єдиним доводом в обгрунтування заперечень проти позову представників субєктів владних повноважень є висновки службового розслідування. Однак ані оригіналів, ані копій матеріалів службового розслідування не надано, зокрема копій рапортів начальників служб та комісійні акти про відсутність на службі. Під час розгляду справи суд неодноразово намагався такі матеріали отримати (т1ас336-40,45,75,158,т2ас20-23). Суд першої інстанції безпідставно посилався на матеріали службового розслідування, які відсутні в матеріалах справи.

З урахуванням доказів, які є в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_1 дій або бездіяльності, що дискредитують звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

В оскаржуваних наказах навіть не вказані конкретні дні відсутності позивача на службі.

Водночас, згідно довідок ОСОБА_2, позивач отримував грошове забезпечення з січня по грудень 2014 року (т1ас71,99,193,280); виконував службові обовязки, в тому числі вирішував матеріали за повідомленнями громадян про скоєння злочинів (т1ас142-154,266).

Колегія суддів також враховує виключно позитивну характеристику позивача (т1ас12) та відсутність дисциплінарних стягнень (т1ас14).

Відповідно до пункту 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким штабом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою КМУ №114 від 29.07.1991, в разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів» передбачено що при присуджені оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи, одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю, які працівник мав в цей час.

В судовому засіданні позивач пояснив, що після звільнення з органів внутрішніх справ працевлаштувався, а тому отриманий дохід має бути врахований при розрахунку грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Наказом ГУМВС України в Донецькій області №333о/с від 05.09.2014, в звязку із прийняттям наказу Міністра внутрішніх справ України №1535о/с від 12.08.2014, всім звільненим працівникам ОСОБА_2 обчислена вислуга років на день звільнення 12.08.2014 (т1ас13). Оскільки наказ Міністра внутрішніх справ України №1535о/с від 12.08.2014 в частині звільнення ОСОБА_1 є протиправним, - скасуванню також підлягає наказ ГУМВС України в Донецькій області №333о/с від 05.09.2014 в частині обчислення вислуги років позивача на день звільнення.

Керуючись пунктом 3 статті 198 КАС України, статтями 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16.07.2015 та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними і скасувати накази МВС України №805 від 29.07.2014 та №1535о/с від 12.08.2014 в частині звільнення начальника сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків ОСОБА_2 ГУМВС України в Донецькій області майора міліції ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за пунктом 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким штабом органів внутрішніх справ за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків ОСОБА_2 ГУМВС України в Донецькій області з 12.08.2014.

Зобовязати ОСОБА_2 ГУМВС України в Донецькій області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 12.08.2014 по день фактичного поновлення на посаді з урахуванням отриманого доходу в цей період.

Визнати протиправним і скасувати наказ ГУМВС України в Донецькій області №333о/с від 05.09.2014 в частині обчислення вислуги років ОСОБА_1 на день незаконного звільнення 12.08.2014.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складання в повному обсязі.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 13.01.2016.

В повному обсязі постанова складена 14.01.2016.

Головуючий: А.В. Суховаров

Суддя: Т.І. Ясенова

Суддя: О.В. Головко