Справа № 807/172/14
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2016р. Справа № 876/3715/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Яворського І.О.,

судді Сапіги В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові

апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.02.2014р. у справі №807/172/14

за позовом Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

15.01.2014р. позивач: Ужгородська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Закарпатській області звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 взятий на облік як платник окремих податків та перебуває на обліку в Ужгородській МДПІ Закарпатської області ДПС та за ним рахується податковий борг у розмірі 23511,06грн. по платежу 13050300 "земельний податок з фізичних осіб". Такий податковий борг виник у зв'язку з узгодженням податкового повідомлення-рішення №35/17-2/НОМЕР_1 від 31.05.2013р.

За результатами розгляду справи Закарпатський окружний адміністративний суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню повністю. Висновки суду першої інстанції зводяться до того, що оскільки податкове повідомлення-рішення, яким відповідачу донараховано земельний податок з фізичних осіб, не було оскаржено ані в адміністративному, ані в судовому порядку, тому таке є узгодженим а відповідний платіж набуває статусу податкового боргу та підлягає стягненню в судовому порядку.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, апелянт (відповідач у справі): ФОП ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. В своїй апеляційній скарзі зазначає, що він визнає існування боргу з земельного податку, однак, не погоджується з розрахунком, що його надав позивач. Зазначає, що по вказаному податку ним було сплачено 11451,48грн., а не 6669,00грн. як це зазначає позивач, а відтак, на думку апелянта, така помилка податкового органу потягла за собою невірні обрахунки суми, що повинна підлягати примусовому стягненню. Відповідач просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити вимоги позивача частково щодо стягнення суми податкового боргу з розстроченням сплати суми податкового боргу на дванадцять місяців.

На спростування доводів апеляційної скарги позивач подав через канцелярію суду заперечення на апеляційну скаргу. В письмових запереченнях позивач вказує, що в апеляційній скарзі не наведено жодних належних доказів того, що доводи позивача в частині розрахунків суми заборгованості є невірними, адже відповідно до картки особового рахунку апелянта у зв'язку із переплатою саме сума у розмірі 6669,00грн. була врахована при поданні позову. Інших доказів апелянт не надав. Враховуючи зазначене податковий орган просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

З урахуванням вимог п.1 ч.1 ст.197 КАС України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегією суддів апеляційного суду встановлено наступне:

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований за місцем проживання: 88000, АДРЕСА_1.

Позивачем було взято відповідача на облік, як платника податків, що підтверджується повідомленням від 17.12.2013р. №129/28-3 про включення платника податків до категорії платників окремих податків.

Відповідно до частини 1 статті 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки, збори, інші обов'язкові платежі до держбюджету в порядку і розмірах, встановлених законом. Пунктом 16.1.4 ст.16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Станом на 18.12.2013р. за відповідачем рахується податковий борг у розмірі 23511,06грн. по платежу 13050300 "земельний податок з фізичних осіб" відповідно до розрахунку податкового боргу відповідача.

Дана заборгованість виникла на підставі наступного.

Відповідно до вимог ст.269 Податкового кодексу України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно до норм п.287.1 ст.287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Відповідно до вимог п.305.1 ст.305 Податкового кодексу України базовим податковим (звітним) періодом для податку є календарний рік.

Позивачем 18.05.2013р. було проведено документальну невиїзну позапланову перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог чинного законодавства у сфері регулювання земельних відносин за період з 01.01.2009р. по 31.03.2013р. Під час проведення перевірки було встановлено порушення ст.21 Закону України "Про оренду землі", ст.14 Закону України "Про плату за землю" та п.286.3 ст.286, п.287.1 ст.287 Податкового кодексу України.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 18.05.2013р. за №813/17-2/НОМЕР_1 та винесено податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 31.05.2013р. №35/17-2/НОМЕР_1 про збільшення суми грошового зобов'язання з земельного податку у розмірі 23511,06грн.

Згідно із вимогами п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України - податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Дане податкове повідомлення-рішення було вручено відповідачу особисто 31.05.2013р. про що свідчить підпис на корінці податкового повідомлення-рішення (а.с.10).

Вищезазначене податкове повідомлення-рішення відповідачем не сплачено та не оскаржувалось.

Згідно з п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Пунктом 59.1. ст.59 Податкового кодексу України передбачено, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання у встановлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Підпунктом 14.1.153 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу. Відповідачу було виставлено податкову вимогу від 18.09.2013р. №1121-11 та направлено на адресу відповідача поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення і вручено 21.09.2013р. (а.с.19).

Документами, за якими проведено нарахування є податкове повідомлення-рішення (форми Р) №35/17-2/НОМЕР_1 від 31.05.2013р. (основний платіж) за яким нараховано 24451,30грн. та штрафної санкції 5728,76грн. (розрахунок штрафної санкції), із врахуванням сплаченої суми боргу 6669,00грн., отже загальна сума боргу 23511,06грн.

Наявна сума боргу за відповідачем стверджується карткою обліку платника податку, податковим повідомленням-рішенням форми "Р", розрахунком штрафної санкції , корінцем податкової вимоги.

Відповідно до вимог п.п.20.1.19. ст.20 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб'єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до п.102.4 ст.102 Податкового кодексу України у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Відповідно до норм п.87.11 ст.87 Податкового кодексу України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного та наявного в матеріалах справи розрахунку податкового боргу платника податку, за відповідачем рахується борг по платежу 13050300 "земельний податок з фізичних осіб" у розмірі 23511,06грн., що стверджується карткою обліку наявною в матеріалах справи.

Доказів сплати податкового боргу чи контррозрахунку апелянтом на стадії апеляційного провадження подано не було, відтак доводи апеляційної скарги залишилися не підтвердженими.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись вимогами ст.9 КАС України, суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до приписів ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ст.ст.160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.02.2014р. у справі №807/172/14 за позовом Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, - залишити без задоволення.

2. Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.02.2014р. у справі №807/172/14, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.О. Яворський

Суддя В.П. Сапіга