Справа № 821/3764/15-а
Суддя: Варняк С.О.
Дата ухвалення: 2016-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/3764/15-а
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Варняка С.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом приватного виробничого підприємства "М.А.Л." до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Хафусової Владислави В'ячеславівни, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України про визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Звернувшись до суду з вказаним адміністративним позовом, приватне виробниче підприємство "М.А.Л." (далі - позивач) позовні вимоги обгрунтувало тим, що рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 08 липня 2015 року (справа № 667/7343/14-ц), що набрало законної сили і є обов'язковим до виконання, визнано за позивачем право власності на 10/100 частин об'єкту нерухомого майна, розташованого за адресою АДРЕСА_1, яке складається із: адміністративної будівлі (літ. «З») загальною площею 239,7 кв.м., яка складається з приміщень № 2, 3, 4 першого поверху та другого поверху, майстерні (літ. «В») загальною площею 740,6 кв.м. та котельні (літ. «Д») загальною площею 86,2 кв.м. 12 жовтня 2015 року директором ПВП «М.А.Л.» подано заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо права власності на об'єкт із доданням всіх необхідних для проведення державної реєстрації права власності документів.

04 листопада 2015 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Хафусовою Владиславою В'ячеславівною (далі - відповідач-1) прийнято рішення № 25835730, яким відмовлено у державній реєстрації права власності на будівлі, що розташовані за вищевказаною адресою та належать приватному виробничому підприємству «М.А.Л.».

У рішенні не вказано, у реєстрації яких саме будівель та яких його частин було відмовлено. Крім того, зазначено, що, як вбачається з технічного паспорта, є самочинно збудованою і не прийнятою в експлуатацію літ. «Б», як цього потребує чинне законодавство. Позивач вважає, що державний реєстратор не в повній мірі перевірив інформацію з наданих на реєстрацію документів та зробив помилковий висновок про наявність підстав про відмову у реєстрації права власності ПВП «М.А.Л.» за рішенням суду, покладаючи в основу свого рішення не прийняту позивачем в експлуатацію літ. «Б»., яка взагалі не була предметом розгляду при вирішенні справи № 667/7343/14-ц.

Посилаючись на приписи пункту 5 частини 1 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно з яким державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили, а також з урахуванням того, що оспорюване рішення прийнято з порушенням встановленого чинним законодавством строку (14 робочих днів), що також, на думку ПВП «М.А.Л.», свідчить про протиправність дій державного реєстратора, позивач просить:

- визнати дії державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Хафусової В.В. щодо прийняття рішення № 25835730 від 04.11.2015 р. про відмову у державній реєстрації права власності на будівлі, що розташовані за адресою: м. Херсон, вул.Робоча,64, які належать ПВП "М.А.Л." протиправними;

- визнати протиправним і скасувати рішення № 25835730 від 04.11.2015 р.;

- зобов'язати Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України (відповідач - 2) провести державну реєстрацію права власності ПВП "М.А.Л." на 10/100 частин об'єкту нерухомого майна , розташованого за адресою: АДРЕСА_1, яке складається з адміністративної будівлі (літ."З") загальною площею 239,7 кв. м., яка складається з приміщень № 2,3,4 першого та другого поверхів, майстерні літ. "В" загальною площею 740,6 кв.м. та котельні (літ."Д") загальною площею 86,2 кв.м. згідно з рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 08.07.2015 р. (справа № 667/7343/14-ц).

13.01.2016 р. від представника позивача надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідачем - 1 надіслано до суду заперечення проти позову, в якому зазначено, що за результатами розгляду заяви позивача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.10.2015 р. за реєстраційним номером 13753095, у відповідності до вимог статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерхжоме майно та їх обтяжень», державним реєстратором здійснено перевірку документів, що подані для державної реєстрації прав, та встановлено наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, які не узгоджуються між собою щодо відомостей, які визначені пунктом 20 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011р. № 1141, а саме щодо площі та складових частин об'єкту нерухомого майна. Відповідно до рішення Комсомольського районного суду про визнання права власності, долученого позивачем до заяви, площа котельні (літ.«Д») становить 86,2 кв.м, а відповідно до технічного паспорту - 86,8 кв.м. Крім того, як вбачається з технічного паспорта літ. «Б» є самочинно збудованою і не прийнятою в експлуатацію, як цього потребує чинне законодавство. Так, згідно пункту 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. № 461, у разі коли на самочинно збудоване нерухоме майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком, за пунктом 11 якого датою прийняття в експлуатацію об'єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката. З поданих позивачем для здійснення реєстрації права власності документів та рішення суду про визнання права власності на нерухоме майно не вбачається, що такий об'єкт нерухомого майна приймався в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Вважає, що рішення про відмову у державній реєстрації права власності № 25835730 від 04.11.2015 р. прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та просить відмовити у задоволенні позовних вимог та розглядати справу в порядку письмового провадження.

Від відповідача - 2 також надійшло письмове заперечення проти позову. Свою позицію представник Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України обгрунтував тим, що оскаржуване рішення прийняте саме державним реєстратором прав на нерухоме майно Хафусовою В.В. у відповідності до приписів статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав па нерухоме майно та їх обтяжень». Державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Державна реєстрація є дискреційним повноваженням державного реєстратора, а Міністерство юстиції не є тим суб'єктом владних повноважень, який безпосередньо здійснює державну реєстрації прав на нерухомість. Крім того, представник відповідача - 2 зазначив, що суд не може змінити установлену законодавством процедуру розгляду документів та прийняття рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, перебираючи на себе функції державного реєстратора. У задоволенні позову просить відмовити.

Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини.

08 липня 2015 року Комсомольським районним судом м. Херсона у справі № 667/7343/14-ц винесено рішення, яким, зокрема, визнано за приватним виробничим підприємством «М.А.Л.» право власності на 10/100 частин об'єкту нерухомого майна, розташованого за адресою АДРЕСА_1, яке складається із адміністративної будівлі (літ. «З») загальною площею 239,7 кв.м., яка складається з приміщень № 2, 3, 4 першого поверху та другого поверху, майстерні (літ. «В») загальною площею 740,6 кв.м. та котельні (літ. «Д») загальною площею 86,2 кв.м. Рішення суду набрало законної сили.

12 жовтня 2015 року директором ПВП «М.А.Л.» подано державному реєстраторові заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо права власності на 10/100 частин об'єкту нерухомого майна (літ.З, В, Д), до якої було долучено технічний паспорт від 08.11.2012 р., виданий Херсонським державним бюро технічної інвентаризації, договір купівлі-продажу від 16.01.2003 р. адміністративної будівлі літ.З, загальною площею 237,8 кв.м., з них 1 поверх приміщення №1,2,3 та 2 поверх повністю, майстерня літ. В, котельня літ. Д за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрований в ХДБТІ від 24.07.2003 р., рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 08.07.2015 р., копію паспорта громадянина України, копію наказу від 20.05.1998 р. про призначення ОСОБА_2 директором ПВП «М.А.Л.».

Рішенням відповідача - 1 від 04.11.2015 р. № 25835730 позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності на будівлі, що розташовані за вищевказаною адресою, виходячи з невідповідності поданих документів вимогам, встановленим Законом, або які не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, та повідомлено ПВП «М.А.Л.» про право на оскарження даного рішення відповідно до законодавства. У рішенні державним реєстратором зазначено, що подані позивачем документи та відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно містять численні суперечності, які не узгоджуються між собою щодо відомостей, які визначені пунктом 20 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011р. № 1141, а саме щодо площі та складових частин об'єкту нерухомого майна. Вказано, що літ. Б згідно з технічним паспортом є самочинно збудованою та не прийнятою в експлуатацію.

Вирішуючи спір, суд дійшов наступного.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2014 р. № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV).

Так, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав (п.1, п.2 ч.1 ст.2 Закону № 1952-IV).

Частиною 1 ст. 19 Закону № 1952-IV (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі:

1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом, та актів прийому-передачі активів та/або зобов'язань неплатоспроможного банку приймаючому або перехідному банку, крім випадків, визначених законом;

2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього акону;

3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної сили;

6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Згідно з п.20 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. № 868 (далі - Порядок, чинний на момент виникнення правовідносин), за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

У разі проведення державної реєстрації прав на житловий будинок, будівлю або споруду одночасно з державною реєстрацією прав на земельну ділянку, на якій вони розташовані, державний реєстратор приймає одне рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації щодо таких об'єктів.

За п.4 ч.1 ст. 24 Закону № 1952-IV (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

При цьому, у рішенні про відмову в державній реєстрації прав зазначаються всі підстави прийняття такого рішення ( абз.2 п.28 Порядку).

Судом встановлено, що відповідачем - 1 не вказано конкретних підстав невідповідності поданих позивачем документів вимогам, встановленим Законом № 1952-IV, або які не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, стосовно державної реєстрації права приватної власності на 10/100 частин об'єкту нерухомого майна, розташованого за адресою АДРЕСА_1, яке складається із адміністративної будівлі (літ. «З»), майстерні (літ. «В») та котельні (літ. «Д»).

Відмовляючи в державній реєстрації прав на нерухоме майно, державний реєстратор, в результаті огляду технічного паспорту, вказує на те, що літ. Б є самочинно збудованою і потребує згідно з п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Українивід 13 квітня 2011 р. № 461, у випадку визнання права власності на такий об'єкт за рішенням суду, прийняття в експлуатацію, після якого має проводитись державна реєстрація.

Проте, рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 08 липня 2015 року (справа № 667/7343/14-ц), яке набрало законної сили, ухвалено визнання за позивачем права власності на 10/100 частин об'єкту нерухомого майна, розташованого за адресою АДРЕСА_1, яке складається із: адміністративної будівлі (літ. «З») загальною площею 239,7 кв.м., яка включає приміщення № 2, 3, 4 першого поверху та другого поверху, майстерні (літ. «В») загальною площею 740,6 кв.м. та котельні (літ. «Д») загальною площею 86,2 кв.м. , а не літ."Б", яка не була предметом розгляду у вищевказаній справі і вимога про її реєстрацію не була заявлена при зверненні позивача до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України.

Згідно з ч.3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з вимогами ч.1, ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач -1 не надав суду належних та допустимих доказів щодо правомірності винесеного ним рішення.

Таким чином, оскільки чинним рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 08 липня 2015 року за позивачем визнано право власності на 10/100 частин об'єкту нерухомого майна, розташованого за адресою АДРЕСА_1, яке складається із: адміністративної будівлі (літ. «З»), майстерні (літ. «В») та котельні (літ. «Д»), а державна реєстрація прав згідно із Законом проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили та відповідачем - 1 не зазначено інших обгрунтованих підстав для відмови у державній реєстрації, тому дії державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Хафусової В.В. щодо прийняття рішення № 25835730 від 04.11.2015 р. є протиправними, а оспорюване рішення підлягає скасуванню.

Стосовно зауважень відповідача - 1 щодо площі котельні (літ. «Д»), яка згідно з рішенням суду від 08 липня 2015 року становить 86,2 кв.м, а відповідно до технічного паспорту - 86,8 кв.м., суд приходить до висновку, що такі розбіжності не є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову. Усунення таких розбіжностей відноситься до компетенції того суду, який виносив рішення про визнання права власності.

Отже, адміністративний позов підлягає задоволенню.

За приписами ч.1 ст. 94 КАС України позивачеві присуджуються судові витрати в розмірі 3654 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України.

Керуючись ст.ст.11, 94, 128, 158-163 КАС України, -

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати дії державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Хафусової В.В. щодо прийняття рішення № 25835730 від 04.11.2015 р. про відмову у державній реєстрації права власності на будівлі, що розташовані за адресою: м. Херсон, вул.Робоча,64, які належать ПВП "М.А.Л." протиправними.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 25835730 від 04.11.2015 р., прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Хафусовою Владиславою Вячеславівною про відмову у державній реєстрації права власності на будівлі, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та належать приватному виробничому підприємству «М.А.Л.».

Зобов'язати Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України провести державну реєстрацію права власності на 10/100 частин об'єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, яке складається з адміністративної будівлі (літ."З") загальною площею 239,7 кв. м., яка складається з приміщень № 2,3,4 першого та другого поверхів, майстерні літ. "В" загальною площею 740,6 кв.м. та котельні (літ."Д") загальною площею 86,2 кв.м. згідно з рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 08.07.2015 р. (справа № 667/7343/14-ц).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, на користь приватного виробничого підприємства "М.А.Л.", судовий збір в розмірі 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Варняк С.О.

кат. 6.3