Справа № 804/7892/15
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

22 вересня 2015 р. Справа № 804/7892/15

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ніколайчук С.В.

за участю секретаря Федуркіній А.В.

розглянувши у письморвому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, Державного реєстратора Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

30.06.2015 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача-1: Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, відповідача-2: Державного реєстратора Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_2, в якому просить суд:

- визнати протиправним і скасувати рішення від 02 червня 2015 року №21728713 державного реєстратора Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_2, щодо відмови в державній реєстрації прав власності на нерухоме майно: кафе Маяк літера А-1, загальною площею 109,9 кв.м. (складається з приміщення №1 Кафе площею 90,5кв.м., приміщення №2 Кухня площею 16,1 кв.м., приміщення №3 Туалет площею 3,3 кв.м.) ,що знаходиться в центральному міському парку культури і відпочинку ім. Т.Г. Шевченко на Комсомольському острові, та розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, пл. Шевченка, 1, Комсомольський острів на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2013р. по справі №200/4903/13-ц;

- зобовязати Реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно: кафе Маяк літера А-1, загальною площею 109,9 кв.м. (складається з приміщення №1 Кафе площею 90,5кв.м., приміщення №2 Кухня площею 16,1 кв.м., приміщення №3 Туалет площею 3,3 кв.м.) ,що знаходиться в центральному міському парку культури і відпочинку ім. Т.Г. Шевченко на Комсомольському острові, та розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, пл. Шевченка, 1, Комсомольський острів на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2013р. по справі №200/4903/13-ц.

Ухвалою суду від 02.07.2015р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 14.07.2015р.

Про відкриття провадження по справі та дату розгляду справи позивача знаходяться в матеріалах справи.

14.07.2015року позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду адміністративної справи повідомлений належним чином, з клопотанням про розгляд справи без участі його представника не звертався.

Ухвалою суду від 14.07.15р. розгляд справи зупинено до 01.09.15р.

Про судове засідання призначено на 01.09.15р. позивача повідомлено належним чином відповідно до вимог ст. 38 КАС України, докази чого знаходяться в матеріалах справи, а саме: судом відправлено текст ухвали від 14.07.15р. електронною поштою на електронну адресу, що була зазначена позивачем при зверненні до суду.

01.09.15р. позивач в судове засідання не зявився, свого представника до суду не направив про дату, час та місце розгляду адміністративної справи повідомлений належним чином, з клопотанням про розгляд справи без участі його представника не звертався.

У зв'язку з тим, що з згідно приписам ч. 1 п. 2 ст. 128 КАС України неприбуття в судове засідання позивача, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, є підставою для відкладення розгляду справи.

Розгляд справи було відкладено на 22.09.2015 року.

Представник позивача повторно не з'явився у судове засідання, про причини не явки до суду не повідомив, клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило. Про день, час та місце розгляду справи позивач (ОСОБА_1) та її представник повідомлялась у встановленому законом порядку, що підтверджується звітом про направлення електронною поштою тексту ухвали про зупинення провадження від 01.09.15р. (електронна адреса: ).

За вказаних обставин, суд робить висновк про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду, беручи до уваги таке:

Відповідно до ч. 1 ст. 12 КАС України, особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, не можуть бути обмежені у праві на отримання в адміністративному суді як усної, так і письмової інформації щодо результатів розгляду справи. Ніхто не може бути обмежений у праві на отримання в адміністративному суді інформації про дату, час і місце розгляду своєї справи та ухвалені в ній судові рішення.

Нормою п. 1 ч. 3 ст. 49 КАС України передбачено, що особам які беруть участь у справі надано право знати про дату, час і місце судового розгляду справи, про всі судові рішення, які ухвалюються у справі та стосуються їхніх інтересів.

Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки (ч. 2 ст. 49 КАС України).

Право особи на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи кореспондує обов'язок суду повідомити чи викликати її.

Якщо особа, яка бере участь у справі (сторона, третя особа, представник), свідок, експерт, спеціаліст, перекладач не можуть з поважних причин прибути до суду, вони зобов'язані завчасно повідомити суд про неможливість прибуття та її причини.

«Завчасно» означає необхідність повідомити у такі строки, щоб у суду була інформація про це не пізніше початку судового засідання. Спосіб повідомлення може бути різним (закон їх не обмежує) - телефоном, поштою тощо.

Остаточно поважність причин неприбуття оцінюватиме суд у кожному конкретному випадку з метою визначення правових наслідків такого неприбуття. Так, поважними причинами можуть бути визнані: захворювання, що перешкоджає з'явитися до суду, відрядження тощо.

Неповідомлення про причини неприбуття за правовими наслідками прирівняне до неприбуття в судове засідання без поважних причин.

Причини неприбуття слід визнавати неповажними, якщо за таких причин особа мала реальну можливість прибути в судове засідання або надіслати свого представника. Якщо ж прибуття в судове засідання могло потягнути за собою завдання шкоди цінностям вищим, ніж інтереси розгляду справи (наприклад, здоров'ю чи навіть життю особи), то причини неприбуття суд визнає поважними. Тож поважність причин неприбуття є оціночною категорією, яка залежить від конкретних обставин, тому про вирішення цього питання суд постановляє вмотивовану ухвалу .

До поважних причин можуть бути віднесені такі обставини, дії, явища, які не залежать від волі особи, відносно якої вони виникли. Внаслідок таких обставин, особа не має змоги належним чином виконувати покладені на неї обов'язки.

Неприбуття в судове засідання позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, є повторним, коли позивач вдруге не прибув на розгляд справи і в суду є достовірні (докази) про те, що обидва рази його було належним чином повідомлено.

Суд вважає, що згідно приписів чинного законодавства сторони процесу повинні добросовісно виконувати свої права та обов'язки.

Добросовісність (лат. bona fides) розуміється, як самостійний правовий принцип, як презумпція, як вказівка на винність або об'єктивну протиправність діяння. Вцілому, під добросовісністю варто розуміти прагнення суб'єкту до правомірності власної правової поведінки, її соціальної нешкідливості, юридичної досконалості способу досягнення поставленої мети.

З урахуванням визначених правових аспектів, суд зазначає, що позивач по справі не добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами, що знайшло своє підтвердження у матеріалах справи та суперечить принципам адміністративного судочинства України, а отже повинно бути припинено законодавчо встановленими інструментами.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа ОСОБА_3 проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно з вимогами статті 122 КАС України адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше місяця з дня відкриття провадження у справі, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справ упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, якій вирішить спір щодо його прав та обов'язків.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки для держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 21 грудня 2006 року у справі «Мороз та інші проти України» зазначив, що розумність строку проваджень повинна оцінюватись у світлі обставин справи та з урахуванням наступних критеріїв: складність справи, поведінка заявників і відповідних органів державної влади та того, яку важливість для заявників мало питання, що розглядалося.

Суд вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення позивача належним чином про час і місце розгляду судової справи з його участю для реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.

Необхідно наголосити на тому, що саме національним судам належить функція керування провадженнями таким чином, щоб вони були швидкими та ефективними (рішення Європейського суду з прав людини від 21 грудня 2006 року справа «Мороз та інші проти України»).

Така функція знайшла своє відображення і в Законі України «Про судоустрій і статус суддів», який встановлює обов'язок судді вживати заходи щодо розгляду справи протягом строку, встановленого законом.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд робить висновок про необхідність залишення адміністративного позову без розгляду на підставі п.4 ч. 1 ст. 155 КАС України, оскільки має місце повторна неявка позивача у судове засідання без поважних причин, без повідомлення ним про причини неприбуття та без наявності заяв про розгляд справи за його відсутності. Докази повідомлення представника позивача про судові засідання 01.09.2015р. та 22.09.2015р. знаходяться в матеріалах справи.

Керуючись ст. 128, п.4 ч.1 ст. 155 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, Державного реєстратора Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії - залишити без розгляду.

Суд також зазначає, що особа, позовна заява якої була залишена без розгляду, після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання ухвали апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_4