Справа № 815/5626/13-а
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2016-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5626/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Завальнюка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції в Одеській області до Комунального підприємства «Міські дороги» про зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому, з урахуванням зменшення розміру позовних вимог, просить зобовязати відповідача вчинити дії по виконанню п.2 вимоги від 04.06.2013 р. № 15-06-23-14/5352: щодо стягнення зайво сплачених коштів у загальній сумі 71,27 тис. грн. з працівників Підприємства шляхом утримання цих коштів з їх заробітної плати на підставі наданих ними заяв відповідно до розрахунку невірно нарахованої та виплаченої заробітної плати; щодо проведення перерахунку та відповідної звірки щодо сум єдиного соціального внеску та повернення зайво сплачених коштів (зарахувати в рахунок майбутніх платежів); в іншому випадку стягнути з винних осіб бухгалтерів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шкоду у порядку та розмірі, встановлених ст.ст.130-136 КЗпП України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ДФІ в Одеській області проведено позапланову ревізію фінансово-господарської діяльності КП «Міські дороги» (далі Підприємство) за період з 01.01.2011 р. по завершений звітний період 2013 р., якою встановлено ряд порушень та недоліків, що відображені в акті від 25.04.2013 р. № 06-11/260. На даний час Підприємством не забезпечено виконання п.2 вимоги ДФІ в Одеській області від 04.06.2013 р. № 15-06-23-14/5352. Зважаючи на те, що підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження та використання активів, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

До суду з'явилася представник позивача, яка позовні вимоги із викладених вище підстав підтримала у повному обсязі та просила задовольнити позов.

Представник відповідача до суду не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином; заперечення проти адміністративного позову не надав.

Згідно ч.6 ст.128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що відповідно до п.12.4.1 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Одеській області на І квартал 2013 р. та на підставі направлень на проведення ревізії від 21.03.2013 р. № 393, № 394, від 24.01.2013 р. №№ 74, 75, виданих в.о. начальника Держфінінспекції в Одеській області ОСОБА_3, головними державними аудиторами відділу операційного аудиту ОСОБА_4 та ОСОБА_5, провідним державним фінансовим інспектором та головним державним фінансовим інспектором відділу інспектування у сфері послуг ОСОБА_6 та ОСОБА_7, відповідно, проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства «Міські дороги» за 2011-2012 рр. та завершений звітній період 2013 р., за результатами якої складений акт ревізії від 25.04.2013 р. № 06-11/260.

Як вбачається з акту, ревізією дотримання вимог законодавства при нарахуванні надбавок та доплат встановлено, що в порушення вимог п.1.6 Положення про суміщення професій та посад робітникам КП «Міські дороги», затвердженого Колективним договором на 2011-2014 рр., та вимог п.1.6 Положення про суміщення професій та посад робітниками КП «Міські дороги», затвердженого Колективним договором на 2006-2008 рр., протягом ревізуємого періоду необґрунтовано здійснено доплату водіям за розширення зони обслуговування.

Зокрема, ревізією встановлено необґрунтоване нарахування та виплату заробітної плати водіям (за рахунок здійснення доплати за розширення зони обслуговування) протягом ревізуємого періоду в розмірі 51452,21 грн. (в т.ч. 2011 р. 47968,90 грн., 2012 р. 3483,31 грн.). та, як наслідок, зайве проведене нарахування на заробітну плату та перерахування єдиного соціального внеску в сумі 19819,39 грн. (в т.ч. 2011 р. 18477,62 грн., 2012 р. 1341,77 грн.)., чим завдано збитки КП «Міські дороги» у відповідній сумі.

На підставі п.7 ст.10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» та п.46 Порядку проведення інспектування ДФІ, її територіальними органами, ДФІ в Одеській області висунуто вимогу щодо усунення виявлених в ході ревізії порушень № 15-06-23-14/5352 від 04.06.2013 р.

Відповідно до п.2 вимоги № 15-06-23-14/5352 від 04.06.2013 р. за вказане вище порушення Комунальному підприємству належить стягнути зайво сплачені кошти з працівників КП «Міські дороги» шляхом утримання цих коштів з їх заробітної плати на підставі наданих ними заяв відповідно до розрахунку невірно нарахованої та виплаченої заробітної плати; провести перерахунок та відповідні звірки щодо сум єдиного соціального внеску та повернути зайво сплачені кошти (зарахувати в рахунок майбутніх платежів); в іншому випадку стягнути з винних осіб бухгалтера 1-ої категорії ОСОБА_1 та бухгалтера ОСОБА_2 шкоду в порядку та розмірі, встановленому ст.ст. 130-136 КЗпПУ.

На обґрунтування позовних вимог Інспекція вказала, що відповідно до пункту 10 статті 10 Закону України від 26 січня 1993 року № 2939-XII «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі Закон № 2939-XII) органу державного фінансового контролю надається право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів. Зокрема, вважаючи пункт 2 вищевказаної вимоги № 15-06-23-14/532 від 04.06.2013 р таким, що не виконаний Підприємством, звернулася з позовом до суду.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, позовні вимоги не підлягаючими задоволенню, у зв'язку з наступним.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2939-XII здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі Положення), визначено, що Держфінінспекція є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах або міжрайонні, обєднані в районах та містах територіальні органи, головних інспекторів у районах та містах (пункт 7 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція має право в установленому порядку, зокрема: предявляти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обовязкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (підпункт 15); у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства (підпункт 18); при виявленні збитків, завданих державі чи обєкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України (підпункт 21).

Положенням установлено, що Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб і, у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми узгоджуються з положеннями статті 10 Закону № 2939-ХІІ, якою визначено права органу державного фінансового контролю. Зокрема, пунктом 7 передбачено право предявляти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обовязкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Згідно з пунктом 10 статті 10 Закону № 2939-ХІІ органу державного фінансового контролю надано право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а відповідно до пункту 13 цієї норми при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону № 2939-XII законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обовязковими для виконання службовими особами обєктів, що контролюються.

Таким чином, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного і місцевих бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства має право предявляти обовязкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи обєкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обовязковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи обєкту контролю, то вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові по справі № 21-967а15 дійшла висновку про наявність в органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обовязкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В даному випадку Інспекція предявила вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за відповідним позовом органу державного фінансового контролю, вони не можуть бути стягнуті за адміністративним позовом про зобовязання вчинити певні дії.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 28 жовтня та 25 листопада 2014 року (справи №№ 21-462а14, № 21-442а14 відповідно).

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Згідно з ч.4 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряється судом, який розглядає такий позов, а не шляхом звернення із позовом до підконтрольної установи про зобов'язання вчинити певні дії - виконання вимоги. Зобов'язання виконати вимоги Держфінінспекції в судовому порядку не є правильним способом захисту порушених прав держави.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Державної фінансової інспекції в Одеській області не ґрунтуються на приписах чинного законодавства, у зв'язку із чим до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст.128, 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Державної фінансової інспекції в Одеській області до Комунального підприємства «Міські дороги» про зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя І.В. Завальнюк