Справа № 2-а-1981/11 (2-а/176/8/15)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 листопада 2015 рокусправа № 2-а-1981/11 (2-а/176/8/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2015 року у справі №2а-1981/11 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог від 09.10.2014 року, просив:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у здійсненні нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової компенсації та щорічної компенсації на оздоровлення, а також не нарахування пільг по сплаті комунальних послуг з 2007 року;

- стягнути з відповідача недоотриману внаслідок невиконання останнім вимог законодавства України суму компенсації на оздоровлення починаючи з 2010 року по 2014 рік включно в розмірі 5 розмірів мінімальної заробітної плати, відповідно до норм ст..48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до розміру заробітної плати, яка буде діяти на день винесення рішення суду, та зобовязати відповідача в подальшому нараховувати та сплачувати зазначену компенсацію;

- зобовязати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову компенсацію, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, як особі, яка стала інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі 45 мінімальних заробітних плат, відповідно до норм ст..48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до розміру заробітної плати, яка буде діяти на день винесення рішення суду;

- зобовязати відповідача нарахувати та перерахувати комунальним підприємствам 50% вартості спожитих ОСОБА_1 житлово-комунальних послуг, починаючи з 2007 року по 2014 рік включно, відповідно до вимог ст..20 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позов обґрунтовано протиправністю дій відповідача по неврахуванню та невиплаті ОСОБА_1 одноразової компенсації та щорічної компенсації на оздоровлення відповідно до норм ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та незастосуванні пільг на житлово-комунальні послуги відповідно до ст.20 вказаного Закону, право на які має ОСОБА_1 як особа, що приймала участь у випробуванні ядерної зброї, в звязку чим з 2007 року позивачу встановлено II групу інвалідності, яка пов'язана з виконанням обов'язків військової служби на ядерному об'єкті та присвоєно статус особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17.10.2011, що залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2012, поновлено строк звернення до суду з 29.09.2010.

Постановою Жовтоводського міського суду від 13.10.2015 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанову суду мотивовано тим, що громадянам із числа тих осіб, що брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробовуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї або постраждали за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесених до відповідних категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, компенсація за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та сім'ям за втрату годувальника згідно ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не передбачена.

Стосовно пільг на житлово-комунальні послуги позивач згідно чинного законодавства має право обрати конкретну пільгу згідно з одним із законів, якою бажає користуватись, і позивач, у повній мірі користуючись пільгами «учасника війни», не звертався до відповідача з метою зміни обраної пільги і користування пільгами лише згідно з Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Не погодившись з постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та винести нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Позивач наполягає на наявності у нього права на отримання одноразової компенсації та щорічної компенсації на оздоровлення відповідно до ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та пільги по житлово-комунальним послугам відповідно до ст.20 вказаного Закону.

Відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржувану постанову суду першої інстанції обґрунтованою та правомірною, зазначає про правомірність дій щодо не нарахування та невиплаті одноразової компенсації та щорічної компенсації на оздоровлення з огляду на відсутність права у позивача на такі види компенсацій. Щодо пільги по житлово-комунальним послугам, то позивач користується 50% знижкою на житлово-комунальні послуги як «учасник війни».

Дослідивши обставини по справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, зокрема, посвідченням серії А № 442593 від 14.05.2007 (а. с.6) та довідки МСЕК 554930 від 07.05.2007 (а. с.7) позивач - ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та інвалідом II групи, що пов'язано з виконанням обов'язків військової служби на ядерному об'єкті.

ОСОБА_1 у період з 1967 року по 1991 року тричі був командирований на ядерний полігон ОСОБА_2 (РФ), де приймав участь у випробуванні ядерної зброї.

У зв'язку з встановленням інвалідності позивач звернувся до відповідача з вимогою про отримання одноразової компенсації при встановленні інвалідності та щорічної допомоги на оздоровлення, згідно до ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідачем відмовлено у нарахуванні допомоги з посиланням на те, що даний вид допомоги не виплачується особам, які брали участь у ядерних випробуваннях (а. с.8).

Не погодившись з позицією органу соціального захисту населення, вважаючи його дії протиправними та такими, що порушують права та законні інтереси особи, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом порушеного права.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Спірним питанням в межах даної справи є питання наявності у позивача права на заявлені пільги (компенсації).

Як вбачається з вищенаведених обставин справи, ОСОБА_1 встановлена інвалідність, яка пов'язана з виконанням обов'язків військової служби на ядерному об'єкті, та наданий статус особи, постраждалої наслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії з 2007 року.

Зі змісту статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.91 № 796-XII законодавцем перебачено виплати одноразової компенсації та щорічної допомоги на оздоровлення певним особам:

- учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи,

- сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою.

У статті 9 Закону № 796-XII (в редакції на момент виникнення спірних відносин) наводиться визначення осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Так, згідно цієї норми особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Тобто постраждалими внаслідок Чорнобильської катастрофи є дві категорії осіб: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілі від Чорнобильської катастрофи.

У статті 10 Закону № 796-XII встановлено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Стаття 11 Закону № 796-XII наводить визначення осіб, які належать до потерпілих від Чорнобильської катастрофи, до яких належать:

1) евакуйовані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон безумовного (обов'язкового) і гарантованого добровільного відселення;

2) особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій;

3) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років;

4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років;

5) особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986-1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов'язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями. Перелік видів робіт і місць, де виконувалися зазначені роботи, встановлюється Кабінетом Міністрів України;

6) особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у статті 27 цього Закону, та яким у дитячому віці встановлено причинний зв'язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії відповідно до частини п'ятої статті 17 цього Закону.

Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать неповнолітні діти, зазначені у статті 27 цього Закону. Після досягнення повноліття (в разі одруження або влаштування на роботу в передбачених чинним законодавством випадках до досягнення повноліття - за їх бажанням відповідно з часу одруження або влаштування на роботу) визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи провадиться на умовах, визначених частиною першою цієї статті, а щодо потерпілих, зазначених у пункті 6 частини першої цієї статті, визначення категорії провадиться відповідно до пункту 1 частини першої статті 14 цього Закону.

Разом з тим у статті 14 Закону № 796-XII визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи для встановлення пільг і компенсацій.

Окремо, у частині 4 вказаної статті встановлено, що громадяни, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, належать до категорії 1, або 2, або 3. Порядок визначення цих категорій встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.12.92 № 674, прийнятою відповідно до ст.14 Закону № 796-XII, затверджений Порядок віднесення громадян із числа тих, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї або постраждали за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, до відповідних категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно пункту 2 Порядку № 674 (в редакції на момент виникнення спірних відносин) громадяни із числа тих, які брали участь у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, відносяться:

до категорії 1 - інваліди з числа учасників ліквідації ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з відповідною аварією, випробуванням або військовим навчанням, а також хворі на променеву хворобу внаслідок участі у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.

Таким чином, інваліди з числа учасників ядерних випробувань, до яких належить ОСОБА_1, віднесені до категорії І.

При цьому компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 1, визначені у статті 20, а також у статті 50 Закону № 796-XII.

Разом з тим, аналіз положень Закону № 796-XII свідчить, що громадяни, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, належать до відповідних категорій осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, без віднесення їх до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, у ОСОБА_1, як інваліда з числа учасників ядерних випробувань, віднесених до 1 категорії, відсутнє право на отримання одноразової компенсації та щорічної компенсації на оздоровлення, передбачених у ст.48 Закону № 796-XII.

У звязку з цим дії відповідача, які полягають у ненарахуванні та невиплаті позивачу одноразової компенсації та щорічної компенсації на оздоровлення відповідно до норм ст.48 Закону № 796-XII, є правомірними.

Щодо нарахування пільг ОСОБА_1 у розмірі 50 % житлово-комунальних послуг, то, дійсно, у п.11 ч.1 ст.20 Закону № 796-XII особам, віднесеним до категорії 1, надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги: 50-процентна знижка плати за користування житлом (квартирної плати, плати за утримання будинків), комунальними послугами (газ, електрична і теплова енергія, водопостачання, водовідведення та інші послуги) у межах середніх норм споживання, передбачених законом, телефоном (абонентна плата, оплата послуг електрозв'язку за місцеві телефонні розмови з квартирних телефонів при посекундному обліку їх тривалості). Зазначені у цьому пункті пільги надаються також членам сімей громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, які проживають у жилих будинках (квартирах) усіх форм власності в межах норм, передбачених законом. До членів сімей громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, належать: дружина (чоловік), неповнолітні діти, непрацездатні батьки, особа, яка проживає разом з постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи особою - інвалідом I групи та доглядає за нею, за умови, що ця особа не перебуває у шлюбі; особа, яка знаходиться під опікою або піклуванням громадянина, що має право на пільги, та проживає разом з ним.

При цьому у пункті 6 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117, визначено, що пільговик, який має право на конкретну пільгу згідно з кількома законами України, включається до Реєстру як пільговик, що користується цією пільгою згідно з одним Законом України за його вибором.

Якщо фізична особа має право на пільги згідно з кількома законами, до Реєстру включається така інформація про пільговика.

Тобто якщо особа має право на пільги відповідно до декількох різних законів, інформація про наявність таких пільг вноситься до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, але отримання пільги такою особою можливо лише за одним законом за власним вибором цієї особи.

Як зазначається відповідачем, ОСОБА_1 з 08.11.2007 на підставі його власної заяви (а. с.112) включений до вказаного Реєстру як «особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи» 1 категорії, «Учасник війни» та користується 50 % знижкою на житлово-комунальні послуги, як «Учасник війни».

Отримання 50 % на житлово-комунальні послуги як «учасником війни», позивачем не заперечується.

При цьому матеріали справи не містять доказів звернення ОСОБА_1 до відповідача з заявою про застосування 50 % на житлово-комунальні послуги як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, і, відповідно, відмови відповідача у задоволенні такої заяви або ненаданні відповідачем відповіді на таку заяву (ігнорування звернення позивача).

За таких обставин вимоги про визнання протиправним дій (бездіяльності) відповідача щодо не нарахування пільг по сплаті комунальних послуг є безпідставними.

З огляду на відсутність встановлення колегією суддів протиправності дій відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 одноразової компенсації та щорічної компенсації на оздоровлення відповідно до норм ст.48 Закону № 796-XII, та нарахуванні пільг по сплаті комунальних послуг як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, відсутні підстави і для задоволення позовних вимог про стягнення та зобовязання нарахувати та виплатити ці компенсації та застосувати визначену позивачем знижку по комунальних послугах.

Таким чином, колегія суддів вважає правомірною та обґрунтованою відмову суду першої інстанції у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Передбачені ст.202 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.197, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2015 року у справі № 2а-1981/11 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко