Справа № 2-а-241/1-10
Суддя: Бартащук Л. П.
Дата ухвалення: 2010-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-241/1- 2010 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2010 року Дніпровський районний суд м. Києва в складі :

Головуючого судді БАРТАЩУК Л.П.,

при секретарі Тилка І.В.,

з участю представників сторін ОСОБА_1, Бойко .С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_2 звернувся з позовною заявою, в якій просить зобов'язати відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплату йому з 01.01.2006 року державної пенсії в розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, взявши за основу розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений ч.І ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", який встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та просить зобов'язати відповідача виплатити йому різницю з урахуванням підвищення та проведених йому виплат за відповідний період.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що він являється ліквідатором аварії на Чорнобильській АЕС. Виконуючи свій громадянський обов'язок, втратив здоров'я. Рішенням медико- соціальної експертної комісії від 20.02.2002 року було встановлено II групу інвалідності, пов'язану з ліквідацією аварії на Чорнобильській АЕС - з 21.03.2002 року безстроково.

З того часу він перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Проте, на думку позивача, Відповідач невірно обчислює розмір пенсії і, відповідно, сплачує йому не в повному розмірі, керуючись при цьому постановами КМУ, а не на підставі Закону України, тобто всупереч Конституції України та Законів України.

На письмове звернення до Відповідача, йому було відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії, тому відмова в здійсненні перерахунку, на думку позивача, є протиправною, грубо порушує його права та законні інтереси.

Таким чином, позивач просить зобов'язати Відповідача перерахувати перераховану йому пенсію з 01.01.2006 року та зобов'язати встановити розмір державної та додаткової пенсії не нижче розміру пенсії, встановленої статтями 50, 54 Закону України з урахуванням розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної за правилами ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Представник позивача до початку судового розгляду подав письмову заяву, якою уточнив позовні вимоги (а.с. 19), проте в судовому засіданні надав письмову заяву про зміну позовних вимог та просив розглядати справу на підставі змінених позовних вимог. Зокрема, пояснив, що позивач хоча і є інвалідом II групи з 2002 року, проте отримував пенсію на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» , а не на підставі Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". На переведення його на чорнобильську пенсію подав відповідну заяву 08 грудня 2009 року, проте УПФУ у Дніпровському районі м. Києва відмовило йому в призначенні пенсії, мотивуючи свою відмову тим, що чорнобильська пенсія буде значно меншою за розміром, ніж ту, яка призначена позивачеві. У звязку з цим виникла необхідність змінити позовні вимоги. Так, позивач просить зобовязати Відповідача призначити позивачеві пенсію як інваліду II групи згідно ст.ст. 50, 54 Закону України

"Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з дня звернення до Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва - 08.12.2009 року та зобовязати Відповідача здійснити перерахунок пенсії, взявши за основу розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений ч.І ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", який встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Представник відповідача в судовому засіданні надав письмові заперечення на позовну заяву. Щодо змінених позовних вимог позивача зазначив, що дійсно позивач звернувся до УПФУ у Дніпровському районі м. Києва з заявою про призначення йому пенсії відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" 08 грудня 2009 року, проте йому було відмовлено з підстав, зазначених в листі від 18.12.2009 року. Крім того, пояснив, що правом особи є визначення виду пенсії, на яке він має право.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до висновку, що, адміністративний позов з урахуванням поданої заяви про зміну позовних вимог підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідачем не заперечується та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС .

Внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням робіт із ліквідації наслідків аварії, позивача, відповідно до положень Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", її визнано інвалідом II групи з 21.03.2002 року безстроково.

Він перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м.

Києва.

08 грудня 2009 року він звернувся з письмовою заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", проте листом від 18.12.2009 року (а.с. 4-7) йому було відмовлено з тих підстав, що розмір пенсії за Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" може виявитися значно меншим за розмір пенсії, яку отримує позивач.

Проте, суд не може погодитися з такими твердженнями відповідача, оскільки відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст.46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Тобто, конституційним правом громадянина є обрання виду пенсії, на яке він має право згідно чинного законодавства України.

Положеннями статті 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ОСОБА_2 віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з частиною четвертою статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів II групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.і

Відповідно до частини першої статті 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами II групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Вказані норми Закону були змінені 28.12.2007 року, нова редакція зазначених статей 50, 54 Закону набрала чинності з 01.01.2008 року, проте, вказані зміни визнано такими, що не відповідають Конституції України рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року.

Згідно з ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

За таких обставин, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції Закону від 19.12.1991 року, 01.07.1992 року, позивач має право на призначення пенсії в розмірі, не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (частина друга статті 46 Конституції України).

Умови призначення і виплати пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, регулюються Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Призначення і виплата такої допомоги здійснюється Управліннями пенсійного фонду України в районних, районних у містах Києві та Севастополі за місцем реєстрації або місцем проживання постраждалих осіб.

За таких обставин Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва є належним відповідачем в даній справі.

Статтею 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, З, 4 встановлюються у вигляді:

а) державної пенсії;

б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникненню права на деревну пенсію.

Частиною 1 ст. 33 Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначені розміри пенсії по інвалідності залежно від групи інвалідності.

Згідно до п. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що в усіх випадках розмір пенсій по інвалідності, що настала внаслідок Чорнобильської катастрофи, не може бути нижчим: - по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Зі змісту статей 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом.

Згідно ч. З ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, у тому числі віднесеним до категорії 1. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Таким чином, для позивача, як інваліда II групи, з моменту призначення пенсії Управлінням Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як особі, щодо якої встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою 1 категорії, розмір державної та додаткової пенсії має розраховуватися виходячи з наведених розмірів.

Суд не приймає доводи відповідача в тій частині, що при призначенні пенсії позивачеві за Законом України "Про статус і Соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відповідно до ч. 4, 5 ст. 54 цього Закону порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з настанням інвалідності або втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначається Кабінетом Міністрів України, внаслідок чого відповідач - Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва має керуватися розміром, визначеним постановами КМУ, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених Законом.

Тобто, суд вважає, що Кабінет Міністрів України має встановлювати тільки порядок виплат, не порушуючи положень Закону.

Таким чином, доводи Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з тих підстав, що розмір буде меншим, оскільки призначення пенсії буде відбуватися виключно за нормами, які встановлені постановами Кабінету Міністрів України, не можуть прийматись судом як доказ правомірності діянь відповідача, оскільки спірні правовідносини регулюються Законами і саме Законом чітко вказаний розмір державної та додаткової пенсій.

Згідно зі ст.71 КАС України, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що змінені в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Згідно п. 18 ч. 1 ст. 4 Декрету КМУ "Про державне мито" за № 7-93 від 21.01.1993 року позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 11, 17, 71, 158-163, 167, 186 Кодексу адміністративного Судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 Андрійовича до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва про зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва призначити ОСОБА_2, починаючи з 08.12.2009 року, державну пенсію в розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію, в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, відповідно до вимог ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", взявши за основу розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", який встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, зробивши відповідний перерахунок пенсії з 08 грудня 2009 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у 20- ти денний термін з дня подачі заяви про апеляційне оскарження, яка подається протягом 10-ти днів з дня складання постанови в повному обсязі.

СУДДЯ: