Справа № 818/3470/15
Суддя: Водолажська Н.С.
Дата ухвалення: 2016-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 р.Справа № 818/3470/15

Головуючий 1 інстанції: Прилипчук О.А.

Доповідач: Водолажська Н.С.

Колегія суддів у складі:

Головуючий суддя Водолажська Н.С.,

Суддя Бенедик А.П., Суддя Калиновський В.А.

при секретарі Тітовій Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 16.11.2015р. по справі № 818/3470/15

за позовом ОСОБА_1

до Управління Служби безпеки України в Сумській області, Служби безпеки України

про скасування наказів та поновлення на роботі,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив: 1) визнати протиправними та скасувати: накази начальника УСБ України в Сумській області від 11.05.15 р. та від 15.06.15 р. про притягнення його до дисциплінарної відповідальності; наказ першого заступника голови Служби безпеки України № 736-ос від 10.08.15 р. та наказ начальника Управління Служби безпеки України в Сумській області від 31.08.15 р., на підставі яких ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас Збройних Сил України на підставі пп. «б» п. 61 та пп. «и» п. 62 Положення «Про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України» - у зв'язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; 2) поновити ОСОБА_1 на службі в Збройних Силах України на посаді оперуповноваженого Шосткинського МРВ УСБ України в Сумській області; 3) стягнути з УСБ України в Сумської області на користь позивача 15229,72 грн. заробітної плати за час вимушеного прогулу з 01.09.15 р. по 01.11.15 р. Також позивачем заявлене клопотання про визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду із позовною заявою.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 16.11.15 р. по справі № 818/3470/15 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду з позовом до Управління Служби безпеки України в Сумській області, Служби безпеки України про скасування наказів № 153-ос від 15.05.15 р. та № 183-ос від 11.06.15 р. про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності було відмовлено. Клопотання представника Управління Служби безпеки України в Сумській області про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Сумській області, Служби безпеки України про скасування наказів № 153-ос від 15.05.15 р. та № 183-ос від 11.06.15 р. про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності було задоволено. Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Сумській області, Служби безпеки України в частині скасування наказів начальника Управління № 153-ос від 15.05.15 р. та № 183-ос від 11.06.15 р. про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності залишено без розгляду.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 16.11.15 р. по справі № 818/3470/15 та прийняти нове судове рішення, яким поновити ОСОБА_2 строк на оскарження наказів начальника УСБ України в Сумській області від 15.05.15 р. та 11.06.15 р. про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, визнавши причину пропуску такого строку поважною, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач, Управління Служби безпеки України в Сумській області, подав письмові заперечення на апеляційну скаргу, де наполягає на законності судового рішення, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач, Служба безпеки України, письмові заперечення а апеляційну скаргу не подав.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.05.15 р. начальником Управління Служби безпеки України в Сумській області був прийнятий наказ про оголошення догани ОСОБА_1 (а.с. 47), а 11.06.15 р. начальником Управління Служби безпеки України в Сумській області прийнятий наказ про оголошення догани ОСОБА_1 (а.с. 48).

В рішенні суду першої інстанції також вказано, що в судовому засіданні позивач надав пояснення, в яких не заперечував того факту, що він дізнався про оскаржувані накази протягом травня-червня 2015 р. Крім того, суд вказав, що допитаний у якості свідка в судовому засіданні працівник кадрової служби Управління Служби безпеки України в Сумській області ОСОБА_3 повідомив суду, що позивач був ознайомлений із оскаржуваними наказами 15.05.15 р. та 11.06.15 р. відповідно. На підтвердження зазначених доводів в матеріалах справи наявні відмітки ОСОБА_3 про ознайомлення позивача з оскаржуваними наказами, відповідно до яких 15.05.15 р. та 11.06.15 р. він ознайомив позивача зі змістом оскаржуваних наказів (а.с. 86-87). Крім того, на наказі від 11.06.15 р. позивачем зроблено запис про його ознайомлення саме 11.06.15 р., що за висновком суду першої інстанції також спростовує доводи позивача про те, що він не знав змісту оскаржуваного наказу.

На підставі наведеного суд першої інстанції зробив висновок, що ОСОБА_1 був належним чином ознайомлений із оскаржуваними наказами. Разом з тим, в обґрунтування заявленого клопотання позивач посилався на своє небажання оскаржувати зазначені накази у зв'язку з тим, що будучи на службі в УСБ України в Сумській області, він побоювався, що реалізація його законного права на оскарження наказів призведе до загострення конфлікту між ним та керівництвом Управління.

Частково залишаючи без розгляду позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що у ОСОБА_1 відсутні поважні причини щодо пропуску строку звернення до суду з метою оскарження наказів начальника Управління № 153-ос від 15.05.15 р. та № 183-ос від 11.06.15 р. про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності.

В доводах апеляційної скарги позивач по справі зазначив, що зі змісту письмового клопотання про поновлення строку на оскарження спірних наказів вбачається, що про їх існування позивач дізнався під час ознайомлення його з наказом про звільнення, що було підтверджено у судовому засіданні його представником ОСОБА_4, а тому доводи суду про те, що позивач повідомив суд про те, що дізнався про оскаржувані накази протягом травня-червня 2015 р., суперечать матеріалам справи, оскільки у якості свідка позивача допитано не було, а зміни до письмового клопотання не вносились.

Також апелянт зазначив, що за відсутності у оскаржуваному наказі про покарання ОСОБА_2 від 15.05.15 р. дати ознайомлення його з цим наказом, суд безпідставно послався у своїй ухвалі на пояснення свідка та письмові докази того, що інші особи розписувались за те, що довели до відома ОСОБА_2 зміст і суть наказів про покарання. Такі докази не доводять того, що ОСОБА_2 був 15.05.15 р. ознайомлений з відповідним наказом про покарання, а вказують на те, що інші особи, а не ОСОБА_2, ознайомлювались з вказаним наказом. Також судом безпідставно не прийнято до уваги, що 15.05.15 р. ОСОБА_2 на роботу не вийшов, так як перебував на лікарняному, а тому і не міг ознайомитись з наказом про його покарання.

В апеляційній скарзі позивач по справі також вказав на те, що через неповноту судового розгляду суд не взяв до уваги, що ОСОБА_2 жодного наказу про покарання вручено не було, а тому зміст вказаних наказів ОСОБА_2 відомий не був. Після звільнення ОСОБА_2 неодноразово звертався до начальника відділу кадрів УСБ України в Сумській області з проханням надати йому для ознайомлення та оскарження спірні накази, однак отримав відмову. УСБ України в Сумській області є режимним підрозділом і ОСОБА_2 заборонено доступ до будь-якого приміщення, в тому числі і відділу кадрів, а тому ОСОБА_2 не міг у встановленому законом порядку отримати копії наказів, які оскаржує. Крім цього, з моменту прийняття 15.05.15 р. наказу про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності, він тяжко хворів, в тому числі і у зв'язку з перенесеними травмами голови, і не міг належним чином використати своє право на оскарження спірних наказів. Будучи на службі, ОСОБА_2 побоювався, що реалізація його законного права на оскарження спірних наказів призведе до загострення конфлікту між ним та керівництвом УСБ України в Сумській області, а тому був фактично позбавлений такого права на оскарження спірних наказів, які стали підставами для його звільнення, зазначивши при цьому, що суд не дослідив того факту, що ОСОБА_2 перебував у службовій залежності від особи, яка застосувала до ОСОБА_2 дисциплінарні стягнення.

Колегія суддів не погоджується з наведеними вище доводами апелянта, як на підставу визнання причин пропуску строку на звернення до суду поважними, оскільки в ході розгляду справи в суді першої інстанції було достовірно встановлений факт ознайомлення з оспорюваними наказами 15.05.15 р. та 11.06.15 р., що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи. В свою чергу, позивачем до суду не надано доказів перебування його на лікарняному 15.05.15 р.

Також необхідно зазначити, що як під час розгляду справи в суді першої інстанції так і доводах апеляційної скарги позивач сам вказує на те, що він побоювався, що реалізація його законного права на оскарження спірних наказів призведе до загострення конфлікту між ним та керівництвом УСБ України в Сумській області, а тому був фактично позбавлений такого права на оскарження спірних наказів, які стали підставами для його звільнення. Наведене додатково свідчить про те, що позивач знав про існування спірних наказів, але в силу суб'єктивних чинників не скористався наданим йому чинним законодавством права на їх оскарження.

Відповідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. В ч. 1 ст. 6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Положення наведених вище норм права свідчать про те, що у позивача не існувало жодних об'єктивних перешкод для реалізації наданого йому права на звернення до суду. В свою чергу, побоювання, що реалізація його законного права на оскарження спірних наказів призведе до загострення конфлікту між ним та керівництвом УСБ України в Сумській області, не можуть слугувати поважною причиною пропуску строку на звернення до суду.

Відповідно ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

При цьому колегія суддів вважає за доцільне зауважити, що початок перебігу строку звернення до суду починається або з моменту, коли особа дізналася про порушення своїх прав, або з моменту, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

Наведене свідчить про те, що чинне законодавство пов'язує початок перебігу строку на звернення до суду із моментом, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про порушення своїх прав та не ставить його в залежність від того, яким саме чином така особа дізналася чи повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Необхідно зазначити, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. При цьому, поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Відповідно ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що строк оскарження наказів про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності пропущений позивачем без поважних причин. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Зважаючи на те, що ухвала Сумського окружного адміністративного суду від 16.11.15 р. по справі № 818/3470/15 прийнята з дотриманням вимог чинного законодавства, колегія суддів не виявила підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 209, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 16.11.15 р. по справі № 818/3470/15 - залишити без задоволення.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 16.11.15 р. по справі № 818/3470/15 за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Сумській області, Служби безпеки України про скасування наказів та поновлення на роботі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту.

Головуючий суддя (підпис)Водолажська Н.С.
Судді(підпис) (підпис) Бенедик А.П. Калиновський В.А.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 15.01.2016 року.