Справа № 2-а-11057/08/0570
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року Справа № 2-а-11057/08/0570 Провадження № СНДО/808/49/14
15:10 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Бойченко Ю.П., суддів: Нечипуренко О.М., Садового І.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до 1.Міністерства доходів та зборів України

2. Донецької митниці ДФС

про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив визнати протиправним та незаконним його звільнення з посади головного інспектора митного поста «Донецьк-аеропорт» Східної регіональної митниці, зобов'язати Державну митну службу України поновити його на посаді та стягнути заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2009 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2011 року, ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 29 жовтня 2014 року у справі №2а-11057/08/0570постанову Донецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2009 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2011 року скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано наказ Державної митної служби України №665-к від 25 квітня 2008 року в частині звільнення ОСОБА_1 з посади головного інспектора митного поста «Донецьк-аеропорт» Східної регіональної митниці.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного інспектора митного поста «Донецьк-аеропорт» Східної регіональної митниці з 30 квітня 2008 року.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Позивач та представник Донецької митниці ДФС у судове засідання 14 грудня 2015 року не з'явились, проте 10 липня 2015 року від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

14 грудня 2015 року від представника Донецької митниці ДФС надійшло клопотання про розгляд справ за його відсутності в порядку письмового провадження.

Згідно з ч.4 ст.122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Представник Міністерства доходів та зборів України, належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 4 статті 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до п. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглядати справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до положень статті 128 КАС України, з урахуванням клопотання позивача та представника Донецької митниці ДФС про розгляд справи за їх відсутності, неявки представника Міністерства доходів та зборів України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Враховуючи неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, керуючись ч. 1 ст. 41 КАС України, не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що наказом Державної митної служби України від 29 січня 2008 рок № 61 «Про ліквідацію митних органів», з метою оптимізації діяльності структури митних органів, з 1 травня 2008 року ліквідовано, зокрема Східну регіональну митницю. Наказом Державної митної служби України від 29 січня 2008 року № 64 «Про створення нових митниць і зміну зон діяльності деяких митниць» створено Східну митницю.

18 лютого 2008 року Голова комісії з питань ліквідації Східної регіональної митниці повідомив ОСОБА_1 про наступне звільнення згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, у зв'язку ліквідацією Східної регіональної митниці.

На виконання наказу Державної митної служби від 29 січня 2008 року № 61, наказом Державної митної служби України від 25 квітня 2008 року № 665-к ОСОБА_1 звільнено із займаної посади 30 квітня 2008 року, відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

За результатами судового оскарження наказу про звільнення, постановою Вищого адміністративного суду України від 29 жовтня 2014 року у справі №2а-11057/08/0570 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Скасовано наказ Державної митної служби України №665-к від 25 квітня 2008 року в частині звільнення ОСОБА_1 з посади головного інспектора митного поста «Донецьк-аеропорт» Східної регіональної митниці. Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного інспектора митного поста «Донецьк-аеропорт» Східної регіональної митниці з 30 квітня 2008 року.В частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Зазначене судове рішення набрало законної сили відповідно до приписів ч.3 ст.254 КАС України, отже протиправність звільнення ОСОБА_1 та необхідність поновлення його на займаній посаді не потребує доказуванню з урахуванням ч. 1 ст. 72 КАС України.

Таким чином, в межах даної справи дослідженню підлягає питання про стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно з ч.2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

В даному випадку суд вважає, що питання про поновлення позивача на роботі розглядалось більше року з незалежних від позивача обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оплату праці» №108/95-ВР від 24.03.1995 (зі змінами та доповненнями) порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Для обчислення пенсій середня заробітна плата визначається відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

На виконання вказаної норми закону Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого1995 року № 100 затверджений «Порядок обчислення середньої заробітної плати» (далі - Порядок №100).

Також, згідно з абз. 3 п.32 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року N 348).

Згідно з вимогами п.2 Порядку № 100 обчислення середньомісячної заробітної плати здійснюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до п.5 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з п.8 Порядку №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Із п.5 Порядку №100 вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абз.1 п.8 цього порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Відповідно до довідки (розрахунку) наданому представником Донецької митниці ДФС та Міністерства доходів і зборів України середньоденна заробітна плата ОСОБА_1, за останні два місяці роботи, складає 188,80 грн.

Відповідно до абз. 2 п.32 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

Судом досліджені відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів, копія трудової книжки позивача та інші документи та відомості на підтвердження отриманих доходів та працевлаштування ОСОБА_1

Відповідно до вищезазначених відомостей та інформації у період часу з 30 квітня 2008 року (день звільнення) по 29 жовтня 2014 року (винесення рішенням про поновлення позивача на посаді) ОСОБА_1 отриманий заробіток на загальну суму 64290,35 грн., з яких: 20532,93 грн. - допомога по безробіттю; 39863,42 грн. - заробітна плата; 3894,00 грн. - вихідна допомога при звільненні.

За період часу з 01 травня 2008 року по 29 жовтня 2014 року кількість робочих днів вимушеного прогулу становить 1628 днів (2008 рік - 169 днів, 2009 рік - 251 день, 2010 рік - 251 день, 2011 рік - 250 днів, 2012 рік - 251 день, 2013 рік - 251 день, 2014 рік - 205 днів).

Таким чином, сума не отриманого доходу (заробітної плати) за час вимушеного прогулу складає 307366,40 грн., виходячи з розрахунку: (1628 роб.днів х 188,80 грн. = 307366,40 грн.).

З урахуванням отриманого позивачем заробітку за місцем нової роботи, вихідної допомоги та допомоги по безробіттю, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню, складає 243076,05 грн. (307366,40 грн. - 64290,35 грн. = 243076,05 грн.).

У відповідності до пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України № 442 та пункту 8 постанови Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 № 1074 «Про затвердження Порядку здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади» центральні органи виконавчої влади, що утворюються шляхом реорганізації інших центральних органів виконавчої влади, є правонаступниками органів, які реорганізуються.

Враховуючи, що позивач працював та отримував заробітну плату у Східній регіональній митниці, правонаступником якої є Донецька митниця ДФС, то суму середньої заробітної плати за весь час вимушеного прогулу в розмірі 243076,05 грн., з якої утримуються податки, збори та обов'язкові платежі, слід стягнути з Донецької митниці ДФС.

Згідно з частиною першою статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно статті 86 КАСУ суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Донецької митниці Державної фіскальної служби (; 87510, Донецька область, м.Маріуполь, пр.Адмірала Луніна, 1) на користь ОСОБА_1 (відома адреса: 83119, АДРЕСА_1) суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 243076,05 грн. (двісті сорок три тисячі сімдесят шість гривен 05 копійок).

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Ю.П.Бойченко

Суддя О.М.Нечипуренко

Суддя І.В.Садовий