Справа № 644/7170/15-а
Суддя: Клименко А. М.
Дата ухвалення: 2016-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя Клименко А. М.
Справа № 644/7170/15-а
Провадження № 2-а/644/9/16
Справа № 644/7170/15-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 січня 2016 року.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Клименка А.М.,

при секретарі Полікарпові Є.В.,

розглянувши в порядку скороченого провадження в м. Харкові адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Орджонікідзевського району Харківської міської ради та Департаменту праці та соціального захисту населення Харківської міської ради, про зобов'язання вчинити дії та стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Орджонікідзевського району Харківської міської ради та Департаменту праці та соціального захисту населення Харківської міської ради, про зобов'язання вчинити дії та стягнення суми і просив:

- зобов'язати Департамент праці та соціального захисту населення Харківської міської ради виділити кошти на здійснення йому виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2015 рік у розмірі 5970 грн. та недоотриманої щорічної разової грошової допомоги до 05 травня 2015 року у розмірі 5117 грн.;

- зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Орджонікідзевського району Харківської міської ради донарахувати йому щорічну допомогу на оздоровлення за 2015 рік у відповідності до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 5 мінімальних заробітних плат 6090 грн. та щорічну разову грошову допомогу до 05 травня 2015 року в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком у розмірі 7592 грн. відповідно до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням вже виплачених сум;

- стягнути з Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Орджонікідзевського району Харківської міської ради на його користь суму недоотриманої допомоги на оздоровлення за 2015 рік у відповідності до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 5 мінімальних заробітних плат 5970 грн.;

- Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Орджонікідзевського району Харківської міської ради на його користь суму недоотриманої щорічної разової грошової допомоги до 05 травня 2015 року відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 5117 грн;

- постанову звернути до негайного виконання;

- зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Орджонікідзевського району Харківської міської ради надати звіт про виконання винесеного судом рішення.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що він є інвалідом війни 2-ї групи у зв'язку із захворюванням, отриманим при виконанні військової служби при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і має право на пільги, передбачені Законами України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». В березні 2015 року він отримав допомогу на оздоровлення за 2015 рік у розмірі 120 грн., як ліквідатор наслідків аварії на ЧАЕС, і в травні 2015 року щорічну допомогу до 5 травня, як інвалід війни, в розмірі 2475 грн., що вважав незаконним.

В судове засідання сторони не прибули, подали заяви про розгляд справи в їх відсутність.

Відповідач - Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Орджонікідзевського району Харківської міської ради надав суду письмові заперечення, в яких вказав, що заперечує проти позовних вимог позивача виходячи з наступного…

Статтею 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС виплачується щорічна допомога на оздоровлення в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Розміри щорічної допомоги на оздоровлення встановлено постановою КМУ від 12.07.05 № 562.

Статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що щороку до 5 травня ветеранам війни виплачувати разову грошову допомогу у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Розмір виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2015 році визначений постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.2015 № 147.

Управління не має повноважень здійснювати виплати в інших розмірах, ніж це передбачено законодавчими актами. Фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Вищезазначені витрати можуть бути профінансовані тільки Міністерством фінансів України через розпорядника коштів вищого рівня - Міністерство соціальної політики України.

Рішеннями Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 25.01.2012 року № З-рп/2012 визначено, що Верховна Рада України визначила Кабінет Міністрів України державним органом, який має забезпечувати дію встановлених законами України соціальних прав громадян, тобто надала право Кабінету Міністрів України згідно з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 ст. 116 Конституції України, визначати порядок та розміри соціальних виплат, виходячи з наявного фінансового ресурсу Державного бюджету.

Згідно з п. 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний т України на 2015 рік» норми ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та ст. 13 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідач вважав, що при здійсненні виплат позивачу він діяв в межах своїх повноважень, передбачених чинним законодавством, та в межах бюджетних асигнувань.

Відповідач - Департамент праці та соціального захисту населення Харківської міської ради також надав суду письмові заперечення, в яких вказав, що діє відповідно до Положення про Департамент соціального захисту населення Харківської облдержадміністрації, яке затверджено розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 23.10.12 № 603. Департамент праці та соціального захисту населення Харківської міської ради є структурним підрозділом Харківської обласної державної адміністрації та відповідно до покладених на нього Положенням завдань не здійснює призначення, нарахування, фінансування та виплату сум, зазначених в позовних вимогах ОСОБА_1 Як розпорядник коштів нижчого рівня відповідач здійснює пропорційний розподіл коштів по районах області відповідно до наданої районами потреби в коштах та в межах фінансових надходжень по кожному коду бюджетної класифікації, але ні в якому разі не фінансує ці витрати. Тому виконати вимоги ОСОБА_1, зазначені у його позовній заяві, Департамент соціального захисту населення не мас повноважень.

Фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» здійснюється за рахунок державного бюджету. Вищевказані витрати можуть бути профінансовані тільки Міністерством фінансів України через розпорядника коштів вищого рівня Міністерство соціальної політики України.

Діяльність Міністерства соціальної політики України у частині забезпечення функцій головного розпорядника бюджетних коштів за програмами соціального захисту громадян регламентується Бюджетним кодексом України.

У 2015 році виплата щорічної грошової допомоги на оздоровлення, передбаченої Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які ждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», здійснюється у розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно з зазначеною постановою щорічна допомога на оздоровлення для постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи інвалідів 2-ої групи становить 120 грн.

Допомога на оздоровлення за 2015 рік виплачена ОСОБА_1 Управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Орджонікідзевського району Харківської міської ради у розмірі 120 грн. у березні 2015 року.

Відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічно до 5 травня інвалідам виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених Законом про Державний бюджет України.

Розмір виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2015 році визначений постановою Кабінету міністрів України від 31.03.2015 року № 147 «Деякі питання виплати у 2015 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Відповідно до зазначеної постанови розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2015 році становить 2475 грн. Вказана допомога ОСОБА_1 була нарахована у квітні 2015 року. Іншого діючим законодавством не передбачено.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного…

Судом встановлено і не оспорюється відповідачами, що позивач є інвалідом війни 2-ї групи внаслідок захворювання, отриманого ним під час виконанні військової служби при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, і має право на пільги, передбачені Законами України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Наведене підтверджується копіями посвідчень на ім'я позивача інваліда війни 2-ї групи серії В № 254725 і посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії серії А № 092738 (а.с. 3).

В березні 2015 року відповідач - Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Орджонікідзевського району Харківської міської ради виплатило позивачу допомогу на оздоровлення за 2015 рік у розмірі 120 грн., як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС, і в травні 2015 року щорічну допомогу до 5 травня, як інваліду війни, в розмірі 2475 грн.

Не погодившись з розмірами виплачених йому соціальних допомог, для захисту своїх прав позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 64 Конституції України встановлено, що Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Положеннями ст. 48 вказаного Закону було передбачено виплату щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року у справі № 3-рп/2012 визначено, що в аспекті конституційного подання положення ч. 2 ст.96, п.п. 2, 3, 6 ст.116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших і сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" встановлено, що норми і положення ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Вищезазначені положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" прийняті пізніше ніж Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", неконституційними не визнавалися, положення постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є чинними.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" установлено розмір щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії 100 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що при нарахуванні та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення у 2015 році відповідачі правомірно керувалися Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою встановлений розмір допомоги на оздоровлення.

Доводи позивача про необхідність застосування до спірних правовідносин положень ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у зв'язку з пріоритетністю дії норм вказаного закону над положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 № 562 суд вважає необґрунтованими, оскільки Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" було встановлено інший порядок, ніж передбачено ст. 48 Закону України № 796.

При вирішенні даного питання слід виходити з принципу дії закону в часі, відповідно до якого втрата юридичної сили актом (чи певної його норми) пов'язується, зокрема, з прийняттям нового акту, що встановлює інші правила, ніж ті, які були встановлені попереднім актом.

З огляду на те, що Закон України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" був прийнятий пізніше та встановлює інші правила виплати допомоги на оздоровлення, а також те, що згідно рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 у справі № 3-рп/2012 Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України, застосуванню підлягає нормативно-правовий акт, прийнятий пізніше, тобто Закон України "Про Державний бюджет України на 2015 рік".

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст.17 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджету.

У відповідності до ч.2 ст.95 Конституції України, виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Так, пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" від 28.12.2014 року № 80-УШ передбачено, що у 2015 році норми і положення статей 9, 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та місцевих бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2015 рік.

Зазначений закон набрав чинності, його положення у встановленому порядку не були визнані неконституційними, а тому підлягає до виконання.

Згідно з підпунктом 1 п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.2015 року № 147 «Деякі питання виплати у 2015 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» установлено, що у 2015 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв'язку або установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами , - місцем їх проживання), у таких розмірах: учасникам бойових дій виплачується в розмірі 875 гривень.

Відповідно ст. 150 Конституції України, до повноважень Конституційного Суду України належить вирішення питань про відповідність Конституції України ( конституційність ) законів та інших нормативно - правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України.

Рішенням Конституційного суду України від 25.01.2012 р. у справі №3-рп/2012 за конституційним поданням Пенсійного фонду України, розтлумачено норми Конституції України щодо застосування судами України нормативно-правових актів Кабінету міністрів України та регулювання цими актами порядку та розмірів соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

В аспекті конституційного подання положення ст. 1, ч. 1, 3, ст. 95 Конституції України у системному зв'язку з положеннями ст. 3, ч. 1 ст.17, ч. 3 ст. 22, ст.ст. 46, 48 Основного Закону України треба розуміти так, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей країни, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості Державного бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Також, Конституційний суд України вказав, що в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3,6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

В аспекті конституційного подання положення частини другої статті 95, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України та пункту 2 частини першої статті 9 КАС України в системному зв'язку з положеннями статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 117 Конституції України треба розуміти так, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Під час розгляду справи підтверджено, що виплата позивачу у 2015 році разової щорічної грошової допомоги до 5 травня проведена у розмірі, визначеному Постановою КМ України від 31.03.2015 року № 147 "Деякі питання виплати у 2015 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та "Про жертви нацистських переслідувань".

Наведене свідчить про те, що відповідачами у 2015 році було виконано зобов'язання перед позивачем відповідно до чинного положення зазначеної постанови та чинного Закону України «Про Державний бюджет на 2015 рік».

Відповідно до ч. 2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд звертає увагу, що згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державі, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд вважає, що виплачуючи позивачу у 2015 року допомогу до 5 травня у розмірах, визначених постановою КМУ № 147 від 31.03.2015 року «Деякі питання виплати у 2015 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідачі діяли у межах повноважень та у відповідності до законів та Конституції України.

Підсумовуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, а відтак не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. ст. 71, 94, 160, 161, 162, 163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Орджонікідзевського району Харківської міської ради та Департаменту праці та соціального захисту населення Харківської міської ради, про зобов'язання вчинити дії та стягнення суми відмовити.

Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Суддя: