Справа № 808/2084/15
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2015-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2015 року Справа № 808/2084/15 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді А.В. Сіпаки,

при секретарі судового засідання І.С. Горбової,

за участі представників сторін

від позивача ОСОБА_1

від відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя адміністративну справу

за позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «Ферротерм»

до Запорізької митниці Державної фіскальної служби

про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ферротерм» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Ферротерм») - звернулося до суду з позовом до Запорізької митниці ДФС (далі по тексту - відповідач, Митниця) про визнання протиправними та скасування рішення №112030000/2014/000217/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації №112030000/2014/00272 від 08.10.2014.

В ході судового розгляду справи здійснено заміну первинного відповідача - Запорізької митниці Міндоходів, на його правонаступника - Запорізьку митницю ДФС.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що товариством надано всі необхідні документи на підтвердження митної вартості товару, який переміщується через митний кордон України, які відповідають характеру угоди, а посилання митного органу на виявлення при перевірці розбіжностей є безпідставними. З висновками митниці позивач не погодився та надав заперечення і обґрунтування, зазначивши перелік документів, що надаються, та тексту обґрунтувань щодо неможливості подачі певних документів, що було відображено на зворотному боці ДМВ-1. Не приймаючи обґрунтування позивача 08.10.2014 митним органом безпідставно та з порушенням норм законодавства прийнято рішення №112030000/2014/000217/2 про коригування митної вартості товару за шостим методом та у зв'язку з цим 08.10.2014 заповнено картку відмови у митному оформленні товару №112030000/2014/00272 за поданою ВМД. Вважає, що позивач надав усі документи, які дозволяють чітко визначити митну вартість за основним методом без жодних суперечностей та неузгодженостей у числових значеннях контрактної вартості продукції. Представник позивача просить позов задовольнити повністю.

Відповідач позов не визнав. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що при перевірці правильності визначення митної вартості товару, згідно вимог ст. 53 Митного кодексу України (далі МК України), митниця дійшла висновку, що документи, які надані до митного оформлення товару не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності. З огляду на це, декларанту була пред'явлена письмова вимога щодо необхідності подання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів. Вказує, що оскільки документи не були подані, митну вартість товару, що імпортуються, визначено із застосуванням резервного методу, згідно наявної у органу доходів і зборів інформації, з використанням способів, які не суперечать законам України. Так, враховуючи вимоги ст. 64 МК України, митницею використана наявна в органу Міндоходів і зборів інформація щодо раніше визнаних органами митниці митних вартостей. На підставі викладеного, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, встановив наступне.

03.04.2013 між позивачем та LLC «ТAILING RESOURCES», Арменія (Постачальник) укладено Договір купівлі-продажу оксиду молібдену №01/2013 (специфікація №7 від 16.09.2014), за яким продавець зобов'язався поставити позивачу оксид молібдену на умовах DАР Запоріжжя у відповідності до Інкотермс 2010.

Для проведення митного оформлення поставленого товару, до митного органу 07.10.2014 на виконання умов наведеного договору №01/2013 подана вантажна митна декларація №112030000/2014/017773.

Визначення митної вартості товару було здійснено позивачем за основним (першим) методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Відповідно до вказаної ВМД суми платежів вказано: ПДВ в сумі 1119998, 48 грн., ввізного мита 109803, 77 грн.

Позивач вказує, що для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару були подані наступні документи: накладна СМR №9691 від 18.09.2014, сертифікат якості №087356/129541//NF/IRN/BS від 16.09.2014, інвойс №07 від 16.09.2014, пакувальний лист №ОХ-023 від 28.02.2014, договір купівлі - продажу оксиду молібдену №01/2013 від 03.04.2013, специфікація №7 від 16.09.2014 до договору, платіжне доручення №8 від 15.05.2014, платіжне доручення №9 від 11.09.2014. Також разом з ВМД позивачем була подана декларація митної вартості товару ф. ДМВ-1, в якій митна вартість товару визначена позивачем згідно зі ст.ст. 57, 58 МКУ, тобто - за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, Запорізька митниця дійшла висновку, що документи, які надані для оформлення товару, містять розбіжності:

1) в наданій сканованій копії платіжного доручення №8 від 15.05.2014 відсутнє посилання на специфікацію до контракту №01/2013 від 03.04.2013;

2) згідно специфікації №7 від 16.09.2014 до контракту №01/2013 від 03.04.2013 та інвойсу №07 від 16.09.2014 умови оплати 100% передплата. Згідно інвойсу №07 від 16.09.2014 загальна сума передплати повинна становити 296480, 40 дол., а у платіжному дорученні №8 від 15.05.2014, загальна сума в 200 000 дол.

3) в надісланому сканованому оригіналі СМR №9691 від 18.09.2014, яка по суті є документом, що підтверджує укладання договору міжнародного перевезення - відсутні умови поставки товару.

4) з урахуванням поданих документів в яких зазначені вартісні показники товару «Оксид Молібдену» відсутня практична можливість обрахувати суму транспортних витрат за Листом №44 від 06.10.201;

5) в дод. угоді від 10.12.2013 №1 п.1 «постачальник зобов'язується з 01.02.2014 постачати товар з вмістом Сu не більше 0,50%». В заявленому до митного оформлення сертифікаті якості №087356/129541//NF/IRN/BS від 16.09.2014 Сu-0,93%.

У відповідності до ст. 53 МК України, декларанту була пред'явлена письмова вимога щодо необхідності подання (за наявності) додаткових документів, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою/контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

08.10.2014 позивач надав Запорізькій митниці свої заперечення і обґрунтування, зазначив перелік документів, що надаються, та тексту обґрунтувань щодо неможливості подачі певних документів, що було відображено на зворотному боці ДМВ-1.

У відповіді на зауваження митного органу, 08.10.2014 в додатку до ДМВ-1 декларантом було зазначено, що:

1. В платіжному доручні в графі 70 «Призначення платежу» вказано номер контракту як основного документу купівлі-продажу, згідно якого було проведено передплату, та вказано товар - окис молібдену. Платіжне доручення оформлене належним чином, згідно діючого законодавства України;

2. Передплата проводилась двома частинами. Друге платіжне доручення надаємо додатково (№9 від 11.06.2014);

3. СМR №9691 від 18.09.2014 - товарно-транспортна накладна, яка в міжнародній практиці є документом, що підтверджую факт відвантаження товару (дата та місце вказується у графі 21), а також факт одержання товару (графа 24), але не є документом, що підтверджує укладання договору міжнародного перевезення (таким документом виступає договір на перевезення, або транспортна заявка.) Як і українська форма товарно-транспортної накладної, так і міжнародна форма навіть не містять такої графи, як «Умови поставки». Більш того, умовами контракту купівлі-продажу зазначення умов поставки в СМR не передбачається. Тому вищенаведене зауваження не може вважатися розбіжністю в основних документах;

4. В листі про формування ціни вказано, що транспортні витрати становлять 6 600 дол. США за автомобіль. Підстав вважати цю інформацію не достовірною немає;

5. Вміст міді за сертифікатними даними вищій, аніж це обумовлено в специфікації, проте це усна домовленість між партнерами, проте це не підстава для підвищення вартості товару;

6. Контрактом не передбачено зазначення умов поставки в СМR. СМR оформлена належним чином та відповідає вимогам міжнародних нормативно правових актів, які не передбачають необхідність включення в СМR умов поставки;

7. В листі про формування ціни вказано, що транспортні витрати становлять 6 600 дол. США за автомобіль. Підстав вважати цю інформацію не достовірною немає;

8. Вміст міді за сертифікатними даними вищій, аніж це обумовлено в специфікації, проте це усна домовленість між партнерами, проте це не підстава для підвищення вартості товару;

9. Крім того, договір з третіми особами не передбачені у переліку документів, визначених ч.2 ст.53 МКУ, оскільки вони є додатковими документами згідно із ч. 3 ст.53 МКУ, більш того для виконання умов контракту треті особи не залучалися;

10. Рахунки про сплату комісійних посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов контракту не надавались, оскілки посередники не залучались;

11. Рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця не надавались, оскілки посередники не залучались;

12. У розумінні ч. 3 ст.53 МКУ виписка з бухгалтерської документації має підтверджувати митну вартість та повинна бути в наявності. На момент декларування така документація відсутня, оскільки немає правових стосунків з виробником товару, будь-яка інша бухгалтерська документація є обліковою та використовується виключно для здійснення обліку ТМЦ та не відноситься до документів, на підставі яких провадяться розрахунки та обчислюється митна вартість;

13. Договір з третіми особами не надаємо, оскільки ніяких третіх осіб не залучалось;

14. Каталоги, прейскуранти та специфікації виробника товару не надавалися, оскільки світова торгова спільнота не використовує подібні документи;

15. Копія митної декларації країни відправлення не надавалася, бо це не передбачається умовами контракту.

Зважаючи, що позивачем не надано додатково витребуваних документів, митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товару №112030000/2014/000217/2 від 08.10.2014 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112030000/2014/00272 від 08.10.2014.

В рішеннях зазначено, що рівень митної вартості, раніше визнаної митними органами, становить 21,171 дол. США/кг для товару оксид молібдену.

Даючи правову оцінку вказаним рішенням суд зазначає таке.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (ст. 49 МК України).

Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Відповідно до переліку даних документів, наведеного в частині другій даної статті, такими документами є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобовязані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз даної норми дає змогу виокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов'язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:

1) наявність розбіжностей між окремими документами;

2) наявність ознак підробки певних документів;

3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином митний орган може вимагати, а суб'єкт господарювання має надати належні документи для перевірки та підтвердження правильності зазначеної митної вартості товару. Надання неналежних документів або часткове надання витребуваних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.

У митного органу виникли зауваження, зокрема, щодо платіжних документів. Так, відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують митну вартість товару, повинні містити реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. В даному ж випадку під час митного оформлення позивачем, крім іншого, надано платіжні доручення на загальну суму 337724, 64 дол. США., у реквізитах міститься загальне посилання на реквізити контракту. Платіжні доручення не містять відомостей щодо специфікації, в рамках якої здійснено платіж. У той же час за специфікацією від 16.09.2014, вартість товару складає 296480, 40 дол. США, що є меншою, ніж загальна за наданими позивачем платіжними дорученнями, що відповідно дає підстави для виникнення сумніву щодо рівня ціни товару для цілей визначення митної вартості.

У митного органу була наявна інформація щодо митної вартості оксиду молібдену на рівні 21,171 дол. США за 1 кг., що також призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару.

У зв'язку із обґрунтованими сумнівами щодо заявленої митної вартості товару митний орган витребував у декларанта додаткові документи, передбачені законодавством, з проведенням процедури консультацій з декларантом.

Декларант відмовився надавати витребувані документи, та повідомив, що надані всі наявні на момент декларування документа. Декларантом не надано митниці та до суду доказів неможливості подання документів, витребуваних митницею; не надано доказів направлення своєму контрагенту запитів щодо отримання документів з третіми особами.

Враховуючи наведене, суд вважає правильними дії відповідача, що неподання декларантом витребуваних митним органом додаткових документів надає право митному органу визначити митну вартість задекларованого товару на підставі наявних відомостей, документів, наданих позивачем відповідно вимог ст.57 МК України, оскільки, заявлені позивачем відомості щодо митної вартості імпортованого товару - документи, подані декларантом до митного контролю та митного оформлення, ставлять під сумнів достовірність інформації про заявлену митну вартість товарів за ціною договору.

Відповідно ч.3 ст.58 Митного кодексу України у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом згідно з положеннями статті 57 цього Кодексу, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статей 59-64 МК України.

При цьому кожний наступний метод застосовується послідовно, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Виходячи з наведеного та враховуючи ненадання позивачем при митному оформленні митному органу належних та допустимих доказів щодо об'єктивно підтвердженої митної вартості товару, відповідач мав підстави для визначення митної вартості товару за наявними документами, та обґрунтував неможливість застосування попередніх методів.

За таких обставин суд вважає, що використовуючи владні управлінські функції при визначенні митної вартості товару, митний орган діяв в порядку черговості послідовного використання методів, передбачених статтями 59-64 Митного кодексу України.

Вказане в сукупності свідчить про те, що Запорізькою митницею ДФС дотримано вимог митного законодавства при визначенні митної вартості вказаного товару, прийняті Запорізькою митницею ДФС рішення є законними та обґрунтованими, а тому підстави для визнання їх протиправними та скасування - відсутні.

Враховуючи, що при подачі адміністративного позову позивачем сплачено 10 відсотків розміру ставки судового збору, відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» стягненню з позивача підлягає сума судового збору у розмірі 4 384, 80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71, 72, 158-163, 186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Ферротерм» відмовити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ферротерм» на користь Державного бюджету України решту суми судового збору, що не була сплачена під час подання адміністративного позову майнового характеру у розмірі 90 % від ставки судового збору, а саме 4 384 (чотири тисячі триста вісімдесят чотири) грн. 80 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення її в повному обсязі, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.В. Сіпака