Справа № 2а-19251/11/2670
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2016-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 січня 2016 року № 2а-19251/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників
до Дочірнього підприємство з іноземною інвестицією "Сантрейд", треті особи Приватне підприємство "Колос Кировоградщини -2009", Приватне підприємство "Агрорегіон Трейд - 7", ПП «Електроммаш»
про стягнення в дохід держави коштів одержаних за договором у розмірі 2 995 122,80грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Окружна державна податкова служба - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків (далі по тексту також - позивач) до Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд" (надалі також - відповідач), треті особи Приватне підприємство "Колос Кировоградщини -2009", Приватне підприємство "Агрорегіон Трейд - 7", ПП «Електроммаш» про стягнення в дохід держави коштів одержаних за договором у розмірі 17 970 736, 80 грн.

Позов обґрунтовано тим, що правочини між ТОВ „Агрорегіон Трейд-7", ПП "Колос Кіровоградщини-2009", ПП „Електропроммаш" та ДП з II "Сантрейд" здійснені без мети настання реальних наслідків, не створюють юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з їх недійсністю, а таким чином в дохід держави необхідно стягнути кошти одержані за вказаними договорами.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від13.05.2013 задоволено позов Міжрегіонального головного управління ДФС -Центрального офісу з обслуговування великих платників до дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд", треті особи: ПП "Колос Кіровоградщини-2009", ПП "Агрорегіон Трейд - 7" про стягнення коштів.

В подальшому, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2013 рішення суду першої інстанції скасовано та у задоволенні позову відмовлено.

Проте, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.09.2015 скасовано вказані вище постанови, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою від 16.10.2015 справу прийнято до провадження та призначено до вирішення в судовому засідання.

В судовому засіданні представники позивача наполягали на задоволення позову, відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

Треті особи без самостійних вимог на предмет спору явку представників в судове засідання не забезпечили, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце судового вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, суд з підстав, визначених ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, прийшов до висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

Податковим органом проведено позапланову документальну перевірку позивача з питань дотримання податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ "Агрорегіон Трейд -7" (код за ), ПП "Електропроммаш" (код за ) та ПП "Колос Кіровоградщини-2009" (код за ) за період з 01.01.2008р. по 31.03.2011р., за результатом якої складено акт від 20.06.2011 №448/40-40/25394566 (далі - акт перевірки).

З акту перевірки вбачається, що позивачем укладено договори поставки з ТОВ «Агрорегіон Трейд - 7», ПП «Електропроммаш», ПП «Колос Кіровоградщини».

На виконання умов вказаних договорів поставки позивачем отримано видаткові накладні на придбання товару у вказаних контрагентів на загальну суму 17 970 736 грн, в тому числі ПДВ 2 995 122 грн.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені у статті 203 Цивільного кодексу України, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до частини другої статті 215 цього Кодексу недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно зі статтею 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, згідно зі статтею 228 Цивільного кодексу України, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Відповідач висловлюючи свою позицію по заявленому предмету спору стверджує про реальний характер господарських операцій. Зокрема, це договори, акти виконаних робіт, податкові накладні, які відповідають вимогам статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, Порядку заповнення податкової накладної, Закону України "Про податок на додану вартість", - та недійсними податковою інспекцією не визнані.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що сам по собі факт сплати коштів замовником послуг виконавцю не є безумовним підтвердженням того, що їх надання дійсно мало місце. Згідно вказаних у даному рішенні вище довідок ВАС від 06 липня 2009 року №982/13/13-09, від 15 квітня 2010 року та від 20 липня 2010 року №1112/11/13-10 на практиці поширеними є випадки, коли недобросовісні суб'єкти намагаються штучно створювати у податковому обліку з податку на додану вартість від'ємні різниці між податковими зобов'язаннями та податковим кредитом з метою безпідставного одержання коштів з державного бюджету. З цією метою необхідним є дослідження товарності операцій фактичного переміщення товару, надання послуг, тощо.

Також, належним чином оформлена податкова накладна є одним із документів, що підтверджує отримання послуг та дає право замовнику, зареєстрованому як платник податку, на включення до податкового кредиту витрат по сплаті податку на додану вартість. Однак, така накладна не є документом, що підтверджує факт надання послуг, а отже і не

підтверджує реальне існування такого.

Тобто, якщо підприємство перераховує кошти контрагенту без мети реального настання правових наслідків, з ціллю формування податкового кредиту та як наслідок, заниження об'єкта оподаткування, несплати податків, то такі дії призводять до втрат дохідної частини Держбюджету України. Тобто укладений підприємством правочин суперечить інтересам держави і суспільства та відповідно до статті 228 ЦК України порушує публічний порядок, оскільки спрямований на заволодіння майном держави, дохідної частини бюджету, а отже, є нікчемним, а не оспорюваним.

Якщо вчинений правочин є нікчемним, контрагент -виконавець є "фіктивним", то надані первинні вищезазначені документи не можуть бути враховані як документи підтверджуючі формування податкового кредиту по податку на додану вартість та валові витрати по податку на прибуток, й відповідно реальність господарської операції.

З матеріалів справи вбачається, що висновком спеціаліста науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру при УМВС України на Південно-Західній залізниці від 07.06.2011 №175 встановлено, що підписи на договорах поставки, податкових накладених виписаних від імені ТОВ «Агро регіон Трейд - 7», ПП «Електропроммаш», ПП «Колос Кіровоградщини» за період з 01.01.2008 по 31.03.2011 виконані не ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 як зазначено у таких договорах поставки та податкових накладених, а іншою особою.

Постановою Кіровоградського районного суду м. Кіровоград від 05.02.2014 за результатом розгляду кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_5, ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч.2 ст. 212, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України встановлено, що дії зазначених осіб направлені на умисне ухилення від сплати податків та пов'язані із використанням завідомо подроблених документів ТОВ «Агрорегіон Трейд - 7». Ре6алізація сільськогосподарської продукції на адресу ДП З ІІ «Сантрейд» здійснювалась шляхом її переписування по зерносховищу та елеватору зі своїх облікових карток на облікові картки, зокрема, відповідача. Однак фактично поставка сільськогосподарської продукції здійснювалась ТОВ «Агрорегіон Трейд - 7» від виробників за готівку без документального оформлення таких операцій, з використанням чистих бланків накладних з відбитками печатки зазначеного товариства. Зазначені особи маючи проведені ТОВ «Агрорегіон Трейд - 7» оподатковані операції з продажу товарів (робіт, послуг) діючи з метою ухилення від сплати податків шляхом заниження об'єкта оподаткування за рахунок безпідставного завищення податкового кредиту протягом серпня - грудня 2010 року та відображення не підтверджених фактичними обставинами та первинними бухгалтерськими документами не існуючих господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) від суб'єктів з ознаками фіктивності.

З огляду на вказану інформацію Позивач вважає, що господарське зобов'язання між відповідачем та третіми особами вчинено з метою, яка не переслідувала створення взаємних прав та обов'язків, а натомість метою було ухилення від сплати обов'язкових податків та зборів, що суперечить інтересам держави та суспільства, одночасно суперечать моральним засадам суспільства, тобто є нікчемними відповідно до частини першої статті 203, частини другої статті 215 Цивільного кодексу України, що є підставою для звернення до суду з позовом про стягнення в доход держави коштів, одержаних за таким нікчемним правочином.

Проте, позивачем не надано доказів на підтвердження обґрунтування заявленої суми позову по контрагенту ТОВ «Авторегіон Трейд - 7».

Крім того, обґрунтовуючи позов позивач посилається на акти перевірок щодо ТОВ «Авторегіон Трейд - 7», ПП «Електропроммаш», ПП «Колос Кіровоградщини-2009».

Проте, чинним законодавством не передбачено відображення суджень податкового органу відносно неправильності справляння платником податків сум податків та зборів за відображеними в податковій звітності показниками господарських операцій в акті про неможливість проведення перевірки або акті про неможливість проведення зустрічної звірки, де мають зазначатись лише обставини, котрі спричинили таку неможливість.

Також суд зауважує, що співставлення даних податкової звітності з бази автоматизованого контролю, як етапу контроль-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства та аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника. Адже питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються податковим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податку.

У податковому праві визначається критерій добросовісності платника, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не спростовано у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 13.02.2013 року по справі № К/9991/74156/12.

Таким чином, акти перевірок та податкова інформація не є належними та допустимими доказами вчинення платником податків (позивачем) порушення податкового законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом ПМ ДПА у Кіровоградській області проводиться досудове слідство по кримінальній справі №57-481 по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.205, ч.3 ст.27, ч.3 ст.212 КК України за фактом фіктивного підприємництва за попередньою змовою групою осіб, вчиненого повторно, яке виражається в створенні суб'єктів підприємницької діяльності з ознаками фіктивності як ПП «Електропроммаш», ПП «Колос Кіровоградщини 2009», ТОВ «Агрорегіон Трейд-7», ПП «Протосс» з метою прикриття незаконної діяльності, в тому числі з умисного ухилення від сплати податків діючих суб'єктів господарювання, одним із яких є ТОВ «Агрохолдинг 2009», що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах.

Відповідно до матеріалів справи, печатки ПП «Колос Кіровоградщини 2009», ПП «Агрорегіон Трейд-7», ПП «Електропроммаш», первинна документація вказаних підприємств та ПП «Протосс», а також інших підконтрольних вищевказаним особам підприємств вилучені 21.04.2011р. на паперових та електронних носіях інформації (флешах, системному блоці, ноутбуці) в ході проведених обшуків в використовуваному ОСОБА_6, автомобілі, із використовуваного ОСОБА_5, автомобіля, а також в використовуваному вище переліченими особами офісному приміщенні за адресою м. Кіровоград, вул. Орджонікідзе 7, оф. 321.

Згідно показів допитаних по справі ОСОБА_3, який рахувався засновником та директором ПП «Електропроммаш», ОСОБА_2, який рахувався засновником та директором ПП «Колос Кіровоградщини 2009», ОСОБА_4, яка рахувалась засновником та директором ТОВ «Агрорегіон Трейд-7», ОСОБА_7, який рахувався засновником та директором ПП «Протосс», встановлено, що вказані суб'єкти господарювання були ними зареєстровані без мети здійснення фінансово-господарської діяльності, на прохання чи за погодженням з ОСОБА_6 чи ОСОБА_5, до діяльності вказаних підприємств не причетні, договірні та первинні документи щодо придбання-продажу товарів (робіт, послуг) не виписували і фінансово-господарських операцій з придбання-продажу товарів (робіт, послуг) не здійснювали. За зазначеними в реєстраційних документах юридичними адресами вказані підприємства не знаходились.

Інформація про наявність основних засобів, нематеріальних активів відсутня. За наявною інформацією у ПП «Електропроммаш», ПП «Колос Кіровоградщини 2009», ТОВ «Агрорегіон Трейд-7», ПП «Протосс» трудові ресурси для здійснення фінансово-господарської діяльності відсутні.

При відслідкуванні в ході досудового слідства діяльності вище перелічених, пов'язаних між собою в товарно-грошових потоках підприємств, відповідно до вилучених по справі документів, банківських роздруківок по рахунках та аналізу 5 додатків податкових декларацій з ПДВ, встановлено, що ряд зареєстрованих по м. Кіровограду, Кіровоградській області та інших регіонах України здійснювали формування свого податкового кредиту за рахунок відображення в звітності операцій з придбання товарів (робіт послуг) від суб'єктів фіктивного підприємництва ПП «Електропроммаш», ПП «Колос Кіровоградщини 2009», ТОВ «Агрорегіон Трейд-7», ПП «Протосс», тобто виступили вигодонабувачами - суб'єктами господарювання (платник ПДВ) - отримувачі товарів, що здійснюють господарські операції з використанням вигодоформуючих суб'єктів (у тому числі по ланцюгу поставки товару), діяльність яких спрямовано на отримання податкової вигоди.

В свою чергу підприємства ПП «Електропроммаш», ПП „Колос Кіровоградщини 2009», ТОВ «Агрорегіон Трейд-7» та ПП «Протосс» по взаємовідносинах з реально діючими, зареєстрованими по Кіровоградській області та інших регіонах України суб'єктами господарювання є вигодоформуючими суб'єктами (податковими ямами) тобто - суб'єктами господарювання, які значаться у розшифровках податкового кредиту контрагента та формують податкову вигоду вигодонабувачу (виробнику, отримувачу), в т.ч. шляхом зменшення об'єкта оподаткування за рахунок проведення нікчемних та безтоварних операцій. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий орган не наділений повноваженнями щодо надання правової оцінки доказам зібраним у кримінальному провадженні, до прийняття судового рішення у кримінальному провадженні.

Правова оцінка доказам зібраним під час досудового слідства у кримінальному провадженні надається виключно судом під час судового розгляду кримінальної справи.

Доказів існування вироку у кримінальній справі, який відповідно до ч. 4 ст. 72 КАС України був би обов'язковий для суду під час розгляду даної адміністративної справи, відповідачем не надано.

Крім того, згідно розрахунку сум, на які виконано договори, за твердженням позивача, стягненню підлягають кошти в сумі 17970736,80 грн.

Проте, під час вирішення справи позивачем не надано доказів на підтвердження обґрунтування заявленої суми позову.

Також, в матеріалах справи відсутні договори, укладені позивачем із ТОВ "Агрорегіон Трейд - 7", ПП "Колос Кіровоградщини - 2009" та ПП "Електропроммаш", а також оформлені на їх виконання первинні документи, що унеможливлює надання таким документами правової оцінки судом під час вирішення справи.

На думку суду податковим органом не надано суду безспірних доказів безтоварності фінансово-господарських операцій відповідача з ТОВ "Агрорегіон Трейд - 7", ПП "Колос Кіровоградщини - 2009" та ПП "Електропроммаш", що вказує на необґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Дослідивши обставини справи, проаналізувавши вищезазначені правові норми, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є не обґрунтованими і не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 69-71, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні позову.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В.І. Келеберда