Справа № 127/11536/15-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2016-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/11536/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Бойко В.М.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

12 січня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Совгири Д. І. Білоуса О.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Степанової Світлани Миколаївни

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 17 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_2 до управління соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання дій неправомірними,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2015 року позивачі звернулася в суд з позовом до управління соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради (далі УПСЗН (Лівобережне)) про визнання дій неправомірними.

Постановою Вінницького міського суду від 17 листопада 2015 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач оскаржив його до суду апеляційної інстанції, шляхом подання апеляційної скарги, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також на не повне з'ясування судом всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, просив скасувати вищезазначену постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала апеляційну скаргу та просила її задовільнити.

Позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи ОСОБА_4 є матір'ю малолітньої дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач є застрахованою особою і перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. 29.07.2014 року, остання звернулась до УПСЗН (Лівобережне) з заявою про призначенні державної допомоги по догляду за дитиною по досягненню нею трирічного віку. Рішенням відповідача від 30.07.2014 року їй відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" виплачено одноразову допомогу в розмірі 10320 грн. і призначено по 860 грн. щомісячно на період з 01.07.2014 року по 30.06.2016 року та по 130 грн. щомісячно на період з 01.07.2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_2.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивачі звернулись в суд з даним позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач ОСОБА_4 є особою, яка застрахована у системі соціального загальнообов'язкового державного соціального страхування то до неї повинні застосовуватися норми спеціального закону, яким є Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням".

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції, проте вважає що рішення суду першої інстанції слід скасувати, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням " від 18 січня 2001 року N 2240-III ( в первинній редакції) допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини щодо виплати допомоги по догляду за дитиною особам не застрахованим в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування регулювалися Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" № 2811-ХII від 21 листопада 1992 року (далі Закон № 2811-ХII) .

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України № 107-VI від 28 грудня 2007 "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" були внесені зміни до Закону №2811-ХІІ та Закону №2240-III. Зокрема, змінами до статті 13 Закону №2811-ХІІ його дію поширено на застрахованих осіб, а із Закону №2240-III було виключено статті 40- 44.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 визнано неконституційними низку положень Закону №107-VI, в тому числі й пункт 25 розділу II Закону №107-VI щодо виключення статей 40-44 Закону №2240-III.

Таким чином, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 10-рп/2008 відновили свою дію вищезазначені положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" № 2240-III.

Відповідно до розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 77-М111 від 28.12.2014р. "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці" (далі Закон № 77-М111), Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", визнано таким, що втратив чинність з 01.01.2015 року.

Відповідно до ст.15 Закону № 2811-ХII ( в редакції чинній до 01.07.2014р.) допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень.

Абзацом. 4 пункту 7 розділу П Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" № 1166-МП від 27.03.2014р. у Законі України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", розділ ІV "Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку" виключено з 01.07.2014р.

Внесені також зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 р. № 1751, а саме пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України № 208 від 25.06.2014р "Про внесення змін до Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми" розділ "Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку" виключено.

Відповідно до вказаних змін, допомога при народженні дитини, яка народилась після 30 червня 2014 року, надається у розмірі 41280 грн. Виплата допомоги здійснюється одноразово у сумі 10320 грн., решта суми допомоги виплачується протягом настпуних 36 місяців рівними частинами. Для осіб у яких закінчився строк виплати допомоги при народженні першої дитини, яка виплачується 24 місяці, на наступних 12 місяців призначається допомога до досягненя дитиною трирічного віку в розмірі 130 грн.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що призначаючи ОСОБА_4 допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, УПСЗН (Лівобережне) повинно було керуватись положеннями ст. 43 Закону N 2240-III.

Проте суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на те, що право на отримання вищезазначеної допомоги в розмірі не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом, позивач мала тільки до 01.01.2015 року (день набуття чинності Закону № 77-М111), а з вказаної дати до правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Закону № 2811-ХII, зі змінами, внесеними Законом № 1166-МП та постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 р. № 1751, зі змінами внесеним постановою Кабінету Міністрів України № 208 від 25.06.2014р.

Таким чином, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про неправомірність рішення УПСЗН (Лівобережне) щодо призначення ОСОБА_4 допомоги по догляду за дитиною в період з 01.07.2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 130 грн., оскільки в даному випадку відповідач діяв в межах та у спосіб передбачені чинним законодавством.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене, беручи до уваги положення ст. 195 КАС України, яким суду апеляційної інстанції надано право перегляду рішень суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.ч.1,6 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 17 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання дій неправомірними скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову управління соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради щодо виплати ОСОБА_4 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, визначеному статтею 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" за період з 21.11.2014 року по 31.12.2014 року.

Зобов'язати управління соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради перерахувати та виплати ОСОБА_4 допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, визначеному статтею 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" за період з 21.11.2014 року по 31.12.2014 року, з урахуванням виплачених сум.

В решті позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради на користь ОСОБА_2 36 грн. 54 коп. судових витрат (судовий збір).

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 18 січня 2016 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Совгира Д. І. Білоус О.В.