Справа № П/811/2556/15
Суддя: Г.М. Момонт
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року Справа №П/811/2556/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Момонт Г.М., розглянув у порядку письмового провадження в м. Кіровограді адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1, 28000, м. Олександрія Кіровоградської області, вул. Червоноармійська, 56/39

до відповідача-1: Управління МВС України в Кіровоградській області, 25006, м. Кіровоград, вул. Віктора Чміленка, 41

відповідача-2: Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області, 28000, м. Кіровоград, вул. 6-го Грудня, 49

про визнання незаконними дії та рішення, стягнення моральної шкоди.

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління МВС України в Кіровоградській області, Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області про:

- визнання незаконними (неправомірними) дій та рішення службових осіб Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області щодо надання офіційного документу (запиту) за №23/8 від 03.01.2015 р. до Олександрійської центральної районної лікарні, який був незаконно виготовлений шляхом підробки підпису керівника вищезазначеного підрозділу, що виразилось у подальшому зборі конфіденційної інформації про стан здоровя позивача (без його згоди) та безпосередньому протиправному втручанні у приватне життя позивача;

- визнання незаконними (неправомірними) дій працівників відділу інспекції з особового складу УКЗ УМВС України в Кіровоградській області, які здійснювали службове розслідування відповідно до наказу УМВС за №114 від 09.02.2015 р., що виразилось у необєктивному та упередженому проведенні службового розслідування щодо складання, підписання, реєстрації та направлення офіційного запиту службовими особами Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області за вих. № 23/8 від 03.01.2015 р. до Олександрійської центральної районної лікарні Кіровоградської області та отримання офіційної відповіді про стан здоровя ОСОБА_1;

- стягнення моральної шкоди в розмірі 25 000,00 грн. з Управління МВС України в Кіровоградській області;

- стягнення моральної шкоди в розмірі 25 000,00 грн. з Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 03.01.2015 р. до головного лікаря Олександрійської центральної районної лікарні Кіровоградської області надійшов запит на офіційному бланку Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області №23/8 від 03.01.2015 р. щодо надання інформації про стан здоровя ОСОБА_1 у звязку з проведенням службового розслідування. Зазначений запит направлено від імені начальника Олександрійського міського відділу УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_2, однак вказаною особою такий документ не підписувався. Натомість, із відповіді УМВС України в Кіровоградській області №3/427 від 26.02.2015 р. вбачається, що начальник Олександрійського міського відділу УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_2 доручив підготувати та направити офіційний документ (запит) №23/8 від 03.01.2015 р. саме на виконуючого обовязки начальника міліції громадської безпеки ОСОБА_3, однак, як зазначає позивач, останній був призначений виконувати обовязки начальника міліції громадської безпеки Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області лише в кінці лютого 2015 року, а на час складання запиту перебував на посаді начальника сектору дільничних інспекторів міліції міліції громадської безпеки Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області.

Позивач вказує, що ОСОБА_3, як службова особа, незаконно здійснив збір конфіденційної інформації щодо стану здоровя оперативних працівників УБОЗ УМВС України в Кіровоградській області, які не входять до штату Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області.

Також позивач зазначає, що працівниками відділу інспекції з особового складу УКЗ УМВС України в Кіровоградській області відповідно до наказу №114 від 09.02.2015 р. проведено службове розслідування стосовно неправомірних дій начальника кадрового забезпечення Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_4 щодо складання, підписання, реєстрації та направлення офіційного запиту №23/8 від 03.01.2015 р. до Олександрійської центральної районної лікарні. Однак, на думку позивача, службове розслідування проведено не обєктивно та упереджено, здобуті докази мають ознаки неналежності та недопустимості, а постановлені висновки не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки покази ОСОБА_3 надані в ході досудового розслідування істотно різняться із його свідченнями наданими під час службового розслідування.

Окрім того, позивач наголошує, що у період з 24.12.2014 р. по 24.01.2015 р. відносно нього жодних службових розслідувань працівниками ВІОС УКЗ УМВС України в Кіровоградській області не проводилося.

Позивач вказує, що незаконними (протиправними) діями відповідачів йому було завдано моральну шкоду.

Представником відповідача-1 до суду подано заперечення на позовну заяву у відповідності до якого позовні вимоги ним не визнаються у повному обсязі, оскільки дії працівників інспекції з особового складу УМВС в області по службовому розслідуванню відповідають вимогам Інструкції про порядок проведення службового розслідування в ОВС України, затвердженого наказом МВС України від 12.03.2013 р. №230. Також представник відповідача-1 зазначає, що у позивача відсутні документальні підтвердження понесених моральних страждань.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, представник відповідача-1 заперечив проти задоволення позову.

На підставі ухвали від 11.12.2015 р. розгляд справи проведено в порядку письмового провадження у відповідності до ч.4 ст.122, ч.6 ст.128 КАС України (а.с.206).

Дослідивши подані позивачем та відповідачами документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача-1, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з 15.08.1999 р. проходить службу в органах внутрішніх справ України (а.с.146-154), при цьому у період з 20.03.2012 р. по 25.02.2015 р. займав посаду оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби з міжнародними організованими злочинними групами управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС України в Кіровоградській області (а.с.149).

У період з 25.12.2014 р. по 14.01.2015 р. ОСОБА_1 перебував на лікуванні в Олександрійській центральній районній лікарні, що підтверджується довідкою про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу органу внутрішніх справ, військовослужбовці внутрішніх військ МВС №59 від 25.12.2014 р. (а.с.133).

08.01.2015 р. до Олександрійської центральної районної лікарні надійшов запит Олександрійського міського відділу УМВС України в Кіровоградській області№23/8 від 03.01.2015 р. щодо надання інформації про стан здоровя, зокрема, позивача та орієнтовного терміну його непрацездатності (а.с.10, 114, 120). У запиті зазначено, що така інформація витребовується у звязку з проведенням службового розслідування.

На вказаний запит Олександрійською центральною районною лікарнею листом від 08.01.2015 р. №25 надано відповідь щодо стану здоровя ОСОБА_1 та орієнтовного терміну лікування (а.с.11).

22.01.2015 р. представником ОСОБА_1 ОСОБА_5 подано до прокурора Кіровоградської області заяву про скоєне начальником кадрового забезпечення Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області капітаном міліції ОСОБА_4 кримінальне правопорушення у якій зазначено, що останнім умисно, з перевищенням службових повноважень, протиправно складено на офіційному бланку запит до Олександрійської центральної районної лікарні №23/8 від 03.01.2015 р. (а.с.112-113).

Наказом УМВС України в Кіровоградській області від 09.02.2015 р. №114 «Про призначення та проведення службового розслідування» у звязку з фактами, викладеними у заяві адвоката ОСОБА_5 щодо неправомірних дій начальника сектору кадрового забезпечення Олександрійського МВ УМВС в області капітана міліції ОСОБА_4 призначено службове розслідування, проведення якого доручено старшому інспектору з особливих доручень відділу інспекції з особового складу УКЗ УМВС в області старшому лейтенанту міліції ОСОБА_6 (а.с.109).

Висновком про результати службового розслідування за фактами, викладеними у заяві громадянина ОСОБА_5, затвердженим 26.02.2015 р. встановлено, що відомості, які стали підставою для призначення та проведення службового розслідування знайшли підтвердження у частині підстав отримання медичної інформації стосовно працівників УБОЗ УМВС в області (а.с.136-139).

Так, у висновку зазначено, що 25.12.2014 р. ОСОБА_1 у звязку з погіршенням стану здоровя звернувся за медичною допомогою до Олександрійської центральної районної лікарні. про що відповідним рапортом проінформував начальника УБОЗ УМВС в області полковника міліції ОСОБА_7

У звязку з тим, що ОСОБА_1 проходив лікування не в медичному закладі, підпорядкованому УМВС. як те передбачають вимоги п.1.1 спільного наказу УМВС та Управління охорони здоровя Кіровоградської ОДА від 29.10.2012 р., керівництво Управління занепокоєне станом здоровя співробітників УБОЗ, доручило фахівцям СМЗ УМВС в області отримати відповідну інформацію.

Виконуючи доручення керівництва Управління, начальник СМЗ УМВС в області підполковник міліції ОСОБА_8 02.01.2015 р. підготував відповідний запит до Олександрійської центральної районної лікарні. Однак, того дня через відсутність функціонування факсимільного та електронного звязків не були надіслані до вказаних лікувальних закладів. Натомість ОСОБА_8, з метою своєчасного виконання вказівки керівництва Управління зателефонував начальникові Олександрійського МВ УМВС в області підполковнику міліції ОСОБА_2 та попросив його витребувати вказану інформацію шляхом термінового надіслання відповідного запиту за підписом останнього. Враховуючи надмірну зайнятість керівника вказаного міськвідділу. ОСОБА_2 доручив підготовку даного документу в.о. начальника міліції громадської безпеки Олександрійського МВ УМВС в області майору міліції ОСОБА_3

У свою чергу останній, вважаючи, що інформація про стан лікування працівників УБОЗ УМВС в області уточнюється у звязку з проведенням службового розслідування, підготував відповідний запит у якому помилково вказав дану підставу. Крім цього, ОСОБА_3, враховуючи терміновість виконання вказівки начальника та відсутність його на робочому місці надіслав вказаний запит за власним підписом.

У висновку також зазначено, що ОСОБА_4 жодного відношення до складання та надсилання вказаного запиту до лікувального закладу не має (а.с.137-138).

Листом від 26.02.2015 р. №3/427 УМВС України в Кіровоградській області повідомило ОСОБА_5 про результати службового розслідування (а.с.140-141).

Порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України при його проведенні визначений Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 р. №230 (далі за текстом також Інструкція).

У відповідності до п.1.2 Інструкції службове розслідування комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також зясування інших обставин.

Таким чином, метою проведення службового розслідування є вжиття заходів для всебічного встановлення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування та ступеня вини особи, якою вчинено дисциплінарний проступок.

Згідно з п.2.6 Інструкції підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

Відповідно до п.3.2 Інструкції службове розслідування проводиться посадовою особою, якій воно доручено, чи декількома особами у складі комісії, одна з яких за необхідності призначається головою цієї комісії.

З метою забезпечення повного, всебічного і обєктивного дослідження обставин подій, що стали підставою для призначення службового розслідування п.6.2 Інструкції передбачено права та обовязки виконавця.

При цьому, з огляду на п.8.1, 8.7 Інструкції, підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування підписується виконавцем (головою та членами комісії) та затверджується начальником, який призначив службове розслідування, або вищим прямим начальником.

З аналізу висновку службового розслідування за фактами, викладеними у заяві громадянина ОСОБА_5, затвердженого 26.02.2015 р. та матеріалів службового розслідування (а.с.107-139) судом встановлено, що старшим лейтенантом міліції ОСОБА_6 вжито всіх заходів передбачених Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України з метою забезпечення повного, всебічного і обєктивного дослідження обставин подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, у тому числі відібрано пояснення у ОСОБА_4 (а.с.123-124), ОСОБА_3 (а.с.125-126).

Разом з тим, суд враховує, що розбіжності у поясненнях ОСОБА_3 наданих під час службового розслідування від його показів наданих під час досудового розслідування залежать виключно від субєктивних характеристик особи, яка надавала такі пояснення і покази та може обумовлюватися попередженням ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів під час досудового розслідування, а тому наявність розбіжностей не може свідчити про неповноту, не всебічність та не обєктивність проведеного службового розслідування.

Допитаний в судовому засіданні як свідок начальник територіального медичного обєднання МВС України у Кіровоградській області ОСОБА_8 показав, що за вказівкою начальника кадрів ОСОБА_9 ним 02.01.2015 р. підготовлено запит до Олександрійської центральної районної лікарні щодо стану здоровя ОСОБА_10 та орієнтовного терміну його непрацездатності. Свідок зазначив, що з метою одержання відповіді медичного закладу у найкоротші терміни він звернувся до начальника Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області щодо надсилання факсом відповіді, яку підготує Олександрійська центральна районна лікарня.

Окрім того, судом вживалися заходи з метою допиту свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2, однак свідки до суду не зявилися, приводи не виконані (а.с.191, 210-212).

Зважаючи на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання незаконними (неправомірними) дій працівників відділу інспекції з особового складу УКЗ УМВС України в Кіровоградській області, які здійснювали службове розслідування відповідно до наказу УМВС за №114 від 09.02.2015 р., що виразилось у необєктивному та упередженому проведенні службового розслідування щодо складання, підписання, реєстрації та направлення офіційного запиту службовими особами Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області за вих. № 23/8 від 03.01.2015 р. до Олександрійської центральної районної лікарні Кіровоградської області та отримання офіційної відповіді про стан здоровя ОСОБА_1 та стягнення моральної шкоди в розмірі 25 000,00 грн. з Управління МВС України в Кіровоградській області, задоволенню не підлягають.

Оцінюючи дії посадових осіб Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області щодо направлення до Олександрійської центральної районної лікарні запиту №23/8 від 03.01.2015 р. суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Частиною другою статті 32 Конституції України визначено, що не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно з ч.2 ст.11 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 р. №2657-ХІІ не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоровя, а також адреса, дата і місце народження.

Відповідно до ч.1, 2 ст.21 Закону України «Про інформацію» інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім субєктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

На підставі ч.1, 2 ст.286 Цивільного кодексу України фізична особа має право на таємницю про стан свого здоровя, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при її медичному обстеженні. Забороняється вимагати та подавати за місцем роботи або навчання інформацію про діагноз та методи лікування фізичної особи.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «М.С. проти Швеції» від 27.08.1997 р. наголосив, що охорона даних особистого характеру, й особливо медичних даних, має основоположне значення для здійснення права на повагу до приватного та сімейного життя.

З матеріалів службового розслідування вбачається, що збір такої інформації обумовлювався турботою роботодавця (УМВС України в Кіровоградській області) про стан здоровя працівника.

Разом з тим, суд зауважує, що з огляду на п.2.22 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженого наказом Міністерства охорони здоровя від 13.11.2001 р. №455 тимчасова непрацездатність осіб рядового і начальницького складу засвідчується довідкою органу, у сфері управління якого перебувають заклади охорони здоровя.

Таким чином, інформація про стан здоровя особи є конфіденційною, а тому не допускаються її збирання, зберігання, використання та поширення, у тому числі і роботодавцем. Натомість, уся необхідна та достатня для роботодавця інформація зазначається у листку непрацездатності (довідці про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу органу внутрішніх справ, військовослужбовці внутрішніх військ МВС).

Відповідачем-2 не надано суду доказів в обґрунтування наявності правових підстав для збору інформації про стан здоровя ОСОБА_1 та наявності його згоди на збір такої інформації.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дій посадових осіб Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області стосовно збирання інформації про стан здоровя ОСОБА_1 шляхом направлення запиту №23/8 від 03.01.2015 р. до Олександрійської центральної районної лікарні, підлягають задоволенню

Стосовно позовної вимоги про стягнення з Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області моральної шкоди в розмірі 25 000,00 грн. суд зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст.23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

На підставі п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зясуванню в даному випадку підлягає те, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У судовому засіданні представник відповідача-1 вказував, що шкода позивачу завдана саме медичним закладом, оскільки він не був зобовязаний надавати інформацію щодо стану здоровя ОСОБА_1

Суд вважає такі доводи безпідставними та наголошує, що законодавством забороняється як збирати, так і поширювати інформацію про стан здоровя особи, а тому шкода може завдаватися будь-якими протиправними діями стосовно збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу.

Суд враховує, що протиправні дії відповідача-2 щодо збору інформації про стан здоровя ОСОБА_1 шляхом направлення запиту до медичного закладу (Олександрійської центральної районної лікарні) є втручанням у приватне життя позивача, яке обумовило пильну увагу до стану його здоровя та, як наслідок, спричинило йому моральний дискомфорт та переживання.

Таким чином, відповідними протиправними діями Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_1 завдано моральну шкоду, достатньою та справедливою компенсацією якої, на думку суду, буде сума коштів у розмірі 500,00 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача-2 моральної шкоди підлягає задоволенню в частині суми 500,00 грн.

Керуючись ст.ст.70, 85, 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії посадових осіб Олександрійського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області стосовно збирання інформації про стан здоровя ОСОБА_1 шляхом направлення запиту №23/8 від 03 січня 2015 року до Олександрійської центральної районної лікарні.

3. Стягнути з Олександрійського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1, ід. номер НОМЕР_1 (28000, АДРЕСА_1) моральну шкоду у розмірі 500,00 грн. (пятсот грн. 00 коп.).

3. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови у повному обсязі.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_11