Справа № 816/4195/15
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2016-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2016 р.Справа № 816/4195/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: П`янової Я.В.
Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С.
за участю секретаря судового засідання Городової А.О. Касян В. Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Полтавського обласного військового комісаріату, Міністерства оборони України на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 27.10.2015р. по справі № 816/4195/15
за позовом ОСОБА_1
до Міністерства оборони України , ІНФОРМАЦІЯ_1
третя особа Головне управління Державної казначейської служби України в Полтавській області
про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИЛА:
Позивач, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач), звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України (далі - МОУ, відповідач 1), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач 2), третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в Полтавській області (далі - ГУДКУ в Полтавській області), в якому просив визнати протиправним та скасувати п. 2 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 24.07.2015 року № 29 в частині визначення розміру одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , у зв`язку зі зміною групи інвалідності на підставі вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 499 від 28.05.2008 року; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 провести перерахунок та доплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , у зв`язку зі зміною групи інвалідності на підставі вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975, з урахуванням раніше виплаченої ОСОБА_1 суми одноразової грошової допомоги.
Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 27.10.2015 р. адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправним та скасовано пункт 2 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 24.07.2015 року № 29 в частині визначення розміру доплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , у зв`язку зі зміною групи інвалідності на підставі вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 499 від 28.05.2008 року.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 провести перерахунок та доплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , у зв`язку зі зміною групи інвалідності на підставі вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975, з урахуванням раніше виплаченої ОСОБА_1 суми одноразової грошової допомоги.
Відповідач 2 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також на доводи та обставини, викладені в апеляційній скарзі.
Також, не погодившись з вищезазначеною постановою, апеляційну скаргу подало Міністерство оборони України, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову про відмову в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання 12.01.2016 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з такого.
Судом першої інстанції встановлено, що старший солдат військової служби за контрактом ОСОБА_1 проходила військову службу в складі військової частини НОМЕР_1 на посаді старшого радіотелеграфіста радіогрупи вузла зв`язку та інформатизації.
Згідно з довідкою Полтавської обласної медико-соціальної експертної комісії № 2 серії 10 ААА № 171976 від 08.10.2013р., ОСОБА_1 встановлено 3 групу інвалідності з 27.09.2013 року - захворювання пов`язане з проходженням військової служби.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.10.2013р. № 17-ПМ ОСОБА_1 звільнена з військової служби у запас за пунктом "б" (за станом здоров`я) частини 6 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" та 04 жовтня 2013 року виключена зі списків особового складу частини та направлена для зарахування на військовий облік до Полтавського обласного військового комісаріату м. Полтави.
На підставі протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців або інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України від 27 грудня 2013 року позивачу, у відповідності до вимог Постанови КМУ N 499 від 28 травня 2008 року "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби осіб", призначено одноразову грошову допомогу, як інваліду третьої групи в розмірі 20 місячного грошового забезпечення в сумі 57813,00 грн. Вказані кошти виплачені ОСОБА_1 , що не заперечувалось представниками сторін та підтверджується матеріалами справи.
Згідно з довідкою Полтавської обласної медико-соціальної експертної комісії № 2 серії АВ № 0186719 від 04.09.2014р., ОСОБА_1 встановлено 2 групу інвалідності з 03.09.2014 року - захворювання пов`язане з проходженням військової служби.
У зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності, ОСОБА_1 17.06.2015р. звернулась із заявою до Полтавського ОВК про виплату одноразової грошової допомоги.
Згідно із рішенням Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців або інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців або інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України від 24 липня 2015 року № 29, позивачу, відповідно до Постанови КМУ N 499 від 28 травня 2008 року "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби осіб", у зв`язку зі зміною групи інвалідності призначено одноразову грошову допомогу, як інваліду 2 групи в розмірі різниці між 24 та 20 місячним грошовим забезпеченням у сумі 11562,60 грн.
Вказані кошти ОСОБА_1 отримала на підставі наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 від 07.08.2015 року № 262 "Про виплату грошової допомоги".
Позивач, не погоджуючись із рішенням про виплату одноразової грошової допомоги в сумі 11562,60 грн. відповідно до Постанови КМУ N 499 від 28 травня 2008 року "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби осіб", звернувся до суду з вказаним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вони є правомірними та підтвердженими матеріалами справи.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991р. № 2011-ХІІ.
Статтею 1 вказаного Закону визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
За змістом частини другої статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції, чинній на час встановлення позивачу інвалідності) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
На виконання статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову від 28 травня 2008 року № 499, якою затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб (далі Порядок № 499).
З огляду на той факт, що позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності з 27.09.2013р. відповідно до довідки Полтавської обласної медико-соціальної експертної комісії № 2 серії 10 ААА №171976 від 08.10.2013 року, призначення і виплата одноразової грошової допомоги регламентувалася нормами Порядку № 499.
Разом з тим, на виконання статті 16-2 та статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову від 25.12.2013р. за № 975, якою затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, яка набрала чинності 01.01.2014 року (далі - Порядок № 975).
За приписами абз. 2 пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. № 975 допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. N 499 (Офіційний вісник України, 2008 р., N 39, ст. 1298), Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 р. N 284 (Офіційний вісник України, 2007 р., N 14, ст. 532), і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2007 р. N 1331 (Офіційний вісник України, 2007 р., N 89, ст. 3255).
При цьому, положеннями абз. 3 пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. № 975 визначено, що допомога, яка не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Пунктом 6 Порядку № 975 (в редакції, чинній на час встановлення позивачу 2 групи інвалідності) визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, військовослужбовцю, інвалідність якого настала в період проходження військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби, у розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.
Відповідно до пункту 8 Порядку № 975, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
При цьому, в ході судового розгляду справи встановлено, що допомога ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності не була призначена до набрання чинності Постановою № 975.
Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності ОСОБА_1 з 03.09.2014 р., на підставі протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців або інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України від 24 липня 2015 року № 29, позивачу, у відповідності до вимог Постанови КМУ N 499 від 28 травня 2008 року "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби осіб", у зв`язку зі зміною групи інвалідності призначено одноразову грошову допомогу, як інваліду 2 групи в розмірі різниці між 24 та 20 місячним грошовим забезпеченням у сумі 11562,60 грн.
Відповідачем не заперечується той факт, що позивач мав право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності та те, що на момент встановлення позивачу 2 групи інвалідності (03.09.2014р.) діяв Порядок № 975.
Крім того, листом від 17.06.2015р. № 10/1536 Полтавським військовим комісаріатом Департаменту фінансів Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності, подано саме відповідно до п. 13 Порядку № 975.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що позивач мав право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, у розмірі, передбаченому положеннями Порядку № 975, який діяв на день виникнення права на отримання такої допомоги, з урахуванням раніше виплаченої суми допомоги.
Враховуючи системний аналіз норм законодавства щодо призначення одноразової грошової допомоги у разі інвалідності військовослужбовців, наведений вище, Міністерством оборони України визначено позивачу розмір одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності без дотримання вимог Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, а саме, на підставі Порядку № 466, а не Порядку № 975.
В силу вимог статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 26.06.2014 року по справі "Суханов та Ільченко проти України" зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності.
Колегія суддів зауважує, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про визнання протиправним пункту 2 рішення комісії Міністерства оборони України, що оформлене відповідним протоколом, від 24 липня 2015 року № 29 в частині визначення розміру одноразової грошової допомоги, призначеної ОСОБА_1 на підставі Порядку № 499, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 провести перерахунок та доплату одноразової грошової допомоги колегія суддів зауважує на таке.
Пунктом 13,14, 15,17 Порядку № 975 визначено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову в призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу.
Рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.
Особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що перерахування одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням позивачу 2 групи інвалідності в сумі 11562,60 грн. здійснювалося Полтавським обласним військовим комісаріатом м. Полтави.
Відповідач 1 - Міністерство оборони України не заперечує право на отримання одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , а лише заперечує стосовно розміру вказаної допомоги, вважаючи, що в спірних правовідносинах підлягає застосуванню Постанова № 499.
В свою чергу, з огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про необхідність застосування у спірних правовідносинах саме норм Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. № 975, у тому числі щодо розміру одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .
Європейський суд з прав людини в рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що стаття 13 Конвенції гарантує наявність на національному рівні засобу правового захисту для реалізації прав і свобод, у якій би формі вони не забезпечувалися у національному правовому полі. Суд також підкреслив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
З урахуванням наведеного, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання Полтавського обласного військового комісаріату провести перерахунок та доплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , у зв`язку зі зміною групи інвалідності на підставі вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975, з урахуванням раніше виплаченої ОСОБА_1 суми одноразової грошової допомоги.
Щодо посилання в апеляційній скарзі відповідача 2 про недотримання судом першої інстанції правил предметної підсудності колегія суддів апеляційної інстанції зазначає на те, що ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 25.08.2015 року по справі № 552/4864/15-а, яка набрала законної сили, позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання рішення протиправним повернуто позивачу, оскільки справа не підсудна Київському районному суду м. Полтави, як адміністративному суду.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції підтверджує, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв`язку з чим підстав для її скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України залишити без задоволення.
Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 27.10.2015р. по справі № 816/4195/15 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя П`янова Я.В.
Судді Зеленський В.В. Чалий І.С.
Повний текст ухвали виготовлений 18.01.2016 р.