Справа № 814/3385/14
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/3385/14

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Середа О. Ф.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Танасогло Т.М.,

суддів Бойка А.В.,

ОСОБА_1,

при секретарі Полянській А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Кривоозерської селищної ради, Відділу Держземагенства у Кривоозерському районі Миколаївської області, Реєстраційної служби Кривоозерського районного управління юстиції Миколаївської області; треті особи: приватне підприємство «Мередіан», ОСОБА_2 про скасування рішень, скасування державної реєстрації земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивачі звернулись до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Кривоозерської селищної ради, Відділу Держземагенства у Кривоозерському районі Миколаївської області, Реєстраційної служби Кривоозерського районного управління юстиції Миколаївської області; треті особи: приватне підприємство «Мередіан», ОСОБА_2 про скасування рішень, скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року позов задоволено повністю. Скасовано рішення №9 XV сесії шостого скликання Кривоозерської селищної ради від 06.12.2012 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо передання у власність земельних ділянок» у частині, що стосується ОСОБА_2. Скасовано рішення № 10 XVIII сесії шостого скликання Кривоозерської селищної ради 24.05.2013 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку» в частині, що стосується ОСОБА_2 Скасовано державну реєстрацію земельної ділянки розміром 0.02 га, що передана у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства, та розташована по провулку Шкільному, 8 б в смт. Криве Озеро, Миколаївської області, яка була проведена державним кадастровим реєстратором Відділу Держземагенства у Кривоозерському районі Миколаївської області для ведення особистого селянського господарства за кадастровим номером :05:022:0005.

ОСОБА_2 не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції від 17 грудня 2014 року та залишити позовну заяву без розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Крім того, сторона зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є власниками в рівних частках житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в смт. Криве Озеро, Кривоозерського району, Миколаївської області по пров. Шкільному, 8 «а».

Земельна ділянка, що призначена для обслуговування вказаного житлового будинку не була приватизована колишнім власником батьком позивачів, ОСОБА_5

28.11.2013 року рішенням № 8 XXII сесії шостого скликання Кривоозерської селищної ради, ОСОБА_3 було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування 1/2 частини житлового будинку, господарських будівель та споруд, орієнтовною площею 0.11 га.

28 квітня 2014 року ОСОБА_3 на виконання рішення сесії, уклав договір із землевпорядною організацією на виконання робіт із землеустрою. Після проведення зйомки, виявилося, що фактично у його користуванні перебуває 0.1054 га.

06 травня 2014 року від Держсільгоспінспекції Миколаївської області ОСОБА_3 отримав Повідомлення про виклик для надання пояснень з питань, пов'язаних з порушенням земельного законодавства.

З повідомлення вбачалося, що земельна ділянка площею 0.02 га, що розташована по пров. Шкільний, 8-6 в смт. Криве Озеро належить ОСОБА_2

Земельна ділянка площею 0.02 га по пров. Шкільному, 8-6 в смт. Криве Озеро фактично передана у власність ОСОБА_2 на підставі рішення № 10 XVIII сесії шостого скликання Кривоозерської селищної ради від 24.05.2013 року. Даним рішенням була затверджена технічна документація щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку та надана у власність земельна ділянка загальною площею 0.02 га, для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності, яка знаходиться за адресою смт. Криве Озеро, пров. Шкільний № 8-6 на території Кривоозерської селищної ради Кривоозерського району Миколаївської області.

Не погоджуючись з вищенаведеним рішеннями Кривоозерської селищної ради про передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки Позивачі звернулися до суду.

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову з огляду на наступне.

Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Згідно п.34 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування наділені повноваженнями розпоряджатися землями, які перебувають, відповідно, у державній та комунальній власності. Таке розпорядження вони здійснюють шляхом продажу земель, безоплатної передачі у приватну власність громадянам, надання їх в оренду чи передачі їх у постійне користування (ст.ст. 118, 122, 123 Земельного кодексу України).

Відповідно до приписів ч.1 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Частиною 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відтак підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно ч.6 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

В якості правового обґрунтування звернення позивачів до суду ними вказано той факт, що позивачі отримали в дар та є власниками в рівних частках житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в смт. Криве Озеро, Кривоозерського району, Миколаївської області по пров. Шкільному, 8 «а», і, відповідно, до них перейшло право користування земельною ділянкою, на якій цей житловий будинок розташовано. Означений факт підтверджується тим, що вони відкрито користуються земельною ділянкою призначеною для обслуговування будинку і, відповідно, оскаржувані ними рішення, якими сторонній особі затверджено документацію із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано її у власність, порушує їх права як власників будинку, та, відповідно, порушує їх право на земельну ділянку.

Відповідно до ст. 120 Земельного Кодексу України, - у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Враховуючи те, що земельна ділянка, що призначена для обслуговування вказаного житлового будинку не була приватизована колишнім власником батьком позивачів, ОСОБА_5, то відповідно до позивача на підставі ст. 120 Земельного Кодексу України не перейшло та не могло перейти право власності (користування) означеною земельною ділянкою.

Поряд з цим, з матеріалів справи вбачається, що 06.12.2012 року рішення №9 XV сесії шостого скликання Кривоозерської селищної ради від «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо передання у власність земельних ділянок» надано дозвіл на виготовлення технічної документації громадянину ОСОБА_2 щодо надання земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,02 га для ведення особистого селянського господарства в смт. Криве озеро провулок Шкільний 8-б.

24 травня 2013 року рішенням №10 XVIII сесії шостого скликання Кривоозерської селищної ради «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку гр. ОСОБА_2 розроблену приватним підприємством „Мередіан на підставі рішення Кривоозерської селищної ради №9 від 06.12.2012 року. Надано у власність гр. ОСОБА_2 земельну ділянку загальною площею 0,02 га для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності яка знаходиться за адресою: смт. Криве Озеро на території Кривоозерської селищної ради Кривоозерського району Миколаївської області.

Згідно зі ст. 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

З огляду на приписи даної статті Земельного кодексу України, за захистом прав на земельні ділянки мають право звертатись власники або користувачі земельних ділянок.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні документи які б вказували на те, що саме земельна ділянка, яка передана ОСОБА_2 у приватну власність належить позивачам чи вони є користувачами, а тому останніми не доведено судовій колегії, що їх права було порушено.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що свідчать про сплату орендної плати на підтвердження того, що Позивачі користувались спірною частиною земельної ділянки.

Суд першої інстанції у своєму рішенні зазначив, що Земельний кодекс України встановлює обов'язковість погодження меж земельної ділянки із власниками та користувачами суміжних ділянок при проведенні кадастрових зйомок. В порушення вказаних вимог, під час проведення кадастрової зйомки, акт про погодження та закріплення меж спірної земельної ділянки від 29.03.2013 року позивачами не підписувався, межі земельної ділянки ними не погоджувалися.

Однак, як вибачається з матеріалів справи, а саме клопотання приватного підприємства «Мередіан» №124 від 07.12.2015 року, кадастрова зйомка виконувалася згідно чинного законодавства на підставі дозволу сесії Кривоозерської селищної ради в присутності суміжних землекористувачів, тимчасові суміжні знаки встановилися в їх присутності, заперечень не було. Документація із землеустрою погоджена відповідними службами у встановленому законом порядку та затверджена на сесії Кривоозерської селищної ради.

Статтею 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про скасування рішень №9 Кривоозерської селищної ради від 06.12.2012 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо передання у власність земельних ділянок» у частині, що стосується ОСОБА_2, №10 XVIII від 24.05.2013 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку» в частині, що стосується ОСОБА_2 та скасування державної реєстрації земельної ділянки розміром 0.02 га, що передана у власність ОСОБА_2 належним чином не обґрунтовані, не підтверджені наявними у справі матеріалами та задоволенню не підлягають.

Згідно п.3 ч.1 ст. 198, ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року по справі № 814/3385/14, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4, - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі (після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції).

Головуючийсуддя ОСОБА_6
суддя ОСОБА_7
суддя ОСОБА_1