Справа № 815/2264/15
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/2264/15

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І.О.

суддів Стас Л.В., Косцової І.П.

за участю секретаря Скоріної Т.С.

представника апелянта ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Україна» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Україна» до Державної податкової інспекції у м. Іллічівську Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Україна» (далі позивач, ТОВ «ОСОБА_2 Україна») звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Іллічівську Головного управління ДФС в Одеській області (далі відповідач, ДПІ у м. Іллічівську) в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03 квітня 2015 року №, яким збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у сумі 321 437,00 грн. та штрафними санкціями 160 719,00 грн.

В обґрунтування позову, з посиланням на практику Європейського суду зазначено, що платник податків не несе відповідальність за порушення, допущені його контрагентами, зокрема, за невиконання постачальником його обовязку щодо своєчасного декларування податку на додану вартість (надалі - ПДВ) і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із штрафними санкціями.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «ОСОБА_2 Україна» ставить питання про скасування постанови суду першої інстанції, у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права та просить прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник ДПІ у м. Іллічівську до судового засідання суду апеляційної інстанції не з'явився, повідомлений належним чином про місце, день та час слухання справи.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторони, належним чином повідомленої про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Зясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, на наступних підставах.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ТОВ «ОСОБА_2 Україна» було укладено 27 лютого 2014 року договір послуг мерчандайзингу з ТОВ «Пром-Логістика» (т.3 а.с.227-229), а 01 квітня 2014 року аналогічні договори із ТОВ «Паломар» (т.3 а.с.75-76), ТОВ «Геркулес Трейд» (т.2 а.с.56-57).

Відповідно до Розділу І вищевказаних договорів ТОВ «ОСОБА_2 Україна» (Замовник) доручає, а контрагенти позивача (Виконавці) приймають на себе зобов'язання з надання послуг мерчандайзингу, а саме виконання комплексу заходів в торгівельній залі, які направлені на просування товару, торгівельної марки Замовника, упаковки на території України (п.1 Договорів).

Мета: викликати бажання, побудити потенційного покупця обрати та придбати саме товари Замовника; формування лояльності покупців до торгівельної точки, торгівельної марки Замовника; просування продукції в роздрібній торгівлі; збільшення обсягу продажів Замовника по торгівельним мережам.

Відповідно до п.2.1.2 Договорів за завданням Замовника, Виконавець планує та організовує послуги мерчандайзингу товарів торгівельної марки ТОВ «ОСОБА_2 Україна» (викладка продукції при касовій зоні, розміщення POS-матеріалів).

На підставі завдання Замовника сторони оформлюють відповідні Положення до договорів, в яких вказуються: місце проведення послуг, строк їх проведення, вартість.

Згідно з п.2.1.3 Договорів Замовник проводить підбір та інструктаж персоналу для надання послуг та здійснює контроль їх роботи. Відповідальність за якість виконаної роботи персоналом несе Виконавець.

На виконання вищезазначених договорів складені акти виконаних робіт, постачальники послуг виписали податкові накладні, позивач провів оплату отриманих послуг у безготівковій формі.

Суми податку на додану вартість включені та відображені у реєстрі виданих та отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість та даним декларації з ПДВ.

У березні 2015 року ДПІ у м. Іллічівську було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ОСОБА_2 Україна» з питань формування податкового кредиту та податкових зобов'язань з ПДВ за період 2013-2014 років по взаємовідносинам з ТОВ «Паломар», ТОВ «Геркулес Трейд», ТОВ «Пром-Логістика», ТОВ «ТК Геліос».

Перевіркою повноти нарахування позивачем податку на додану вартість встановлено його заниження за березень червень 2014 року під час здійснення фінансово господарських операцій з ТОВ «Геркулес Трейд», ТОВ «Паломар», ТОВ «Пром-Логістика».

За результатами вказаної виїзної перевірки складено акт від 16 березня 2015 року № 114/15-03-22 03-0302/01/38364003 (далі Акт перевірки), у висновках якого зазначено про порушення позивачем вимог п.198.1, п.198.2, п.198.3, ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення податкового кредиту, що призвело до заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до бюджету в сумі 321 437,00 грн.

Як вбачається з Акта перевірки, висновок про наявність порушення податкового законодавства з боку позивача у вигляді заниження останнім податку на додану вартість по взаємовідносинам із вказаними контрагентами, зроблено на підставі того, що в останніх відсутній персонал, незначний штат працюючих осіб, на деяких підприємствах одна особа, наявність в штатах тільки керівних посад.

На думку контролюючого органу, зазначене свідчить про те, що господарські операції по наданню послуг мерчандайзингу з боку контрагентів позивача не мають реального характеру та спрямовані на здійснення операції з метою штучного формування податкового кредиту.

Враховуючи встановлені Актом перевірки обставини, ДПІ у м. Іллічівську 03 квітня 2015 року прийняла податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким збільшила грошове зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у сумі 321 437,00 грн. та штрафними санкціями 160 719,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючим органом доведено факт нереальності господарських операцій з придбання позивачем послуг у своїх контрагентів. Надана первинна документація була складена формально, без фактичного виконання умов укладених договорів, оскільки в контрагентів відсутній технічний персонал та обсяг матеріальних ресурсів, який необхідний для надання даного виду послуг.

Згідно із вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо нереальності господарської операції позивача з контрагентом ТОВ «Геркулес Трейд» є обґрунтованим.

У той же час, колегія суддів не погоджується з доводами суду першої інстанції щодо відсутності належних та допустимих доказів щодо придбання позивачем послуг у ТОВ «Паломар» та ТОВ «Пром-Логістика» з метою їх використання в господарської діяльності.

Висновок апеляційного суду будується на наступному.

Як вже зазначалося вище між позивачем та ТОВ «Геркулес Трейд» 01 квітня 2014 року був укладений договір послуг мерчандайзингу.

Даний договір з боку Виконавця ТОВ «Геркулес Трейд» був підписаний директором ОСОБА_3

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців на момент складання угоди, в період її виконання та складання податкових накладних, керівником підприємства був ОСОБА_3

16 вересня 2015 року вироком Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.205 Кримінального кодексу України за ознаками пособництво у фіктивному підприємництві, тобто придбання субєкта підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності.

У зазначеному вироку зазначено про те, що ОСОБА_3, не маючи наміру здійснювати діяльність підприємства, повязану з виконанням робіт, наданням послуг, зафіксовану у статутних документах ТОВ «Геркулес Трейд», усвідомлюючи протиправний характер запропонованих йому дій, 19 лютого 2013 року погодився на внесення змін до реєстраційних даних ТОВ «Геркулес Трейд», згідно яких, він став єдиним власником.

Вироком встановлено, що в діяльності ТОВ «Геркулес Трейд» з лютого 2014 року по грудень 2014 року вбачається проведення фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій щодо надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують податкові зобов'язання, з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту, які не мають реального товарного характеру.

Операції, які мали місце між позивачем та ТОВ «Геркулес Трейд» відбувалися у квітні, червні 2014 року, тобто в період, коли, як встановлено вироком суду, наслідком для податкового обліку ТОВ «Геркулес Трейд» був лише фактичний рух активів задекларований на папері.

Відповідно до ч.4 ст.72 КАС України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Отже, обов'язковими для врахування адміністративним судом є факти, наведені у вироку в кримінальній справі щодо часу, місця та об'єктивного характеру відповідного діяння тієї особи, правові наслідки, дій чи бездіяльності якої є предметом розгляду в адміністративній справі.

З огляду на викладені фактичні обставини справи та правові норми, сума ПДВ в розмірі 165 333,00 грн. за операціями з ТОВ «Геркулес Трейд» не може включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість, навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів.

Переходячи до питання реальності господарських операцій, здійснених позивачем з ТОВ «Паломар» та ТОВ «Пром-Логістика» слід зазначити наступне.

Згідно з пп. 14.1.108 п. 14.1 ст. 14 Кодексу, маркетингові послуги (маркетинг) послуги, що забезпечують функціонування діяльності платника податків у сфері вивчання ринку, стимулювання збуту продукції (робіт, послуг), політики цін, організації та управлінні руху продукції (робіт, послуг) до споживача та післяпродажного обслуговування споживача в межах господарської діяльності такого платника податків.

До маркетингових послуг належать, у тому числі послуги з розміщення продукції платника податку в місцях продажу, послуги з вивчення, дослідження та аналізу споживчого попиту, внесення продукції (робіт, послуг) платника податку до інформаційних баз продажу, послуги зі збору та розповсюдження інформації про продукцію (роботи, послуги).

Мерчандайзинг є одним із видів маркетингу, що сприяє інтенсивному просуванню товарів у роздрібній торгівлі без активної участі спеціального персоналу вдале розміщення товарів у торговому залі, оригінальне оформлення прилавків та вітрин, організація презентацій з роздачею сувенірів, наданням знижок та пільг.

Рекламні та маркетингові послуги можуть, зокрема, оплачуватись та проводитись за ініціативи власника торговельної марки, виробника продукції, дистриб'ютора, торговельної мережі. При цьому витрати на маркетингові та рекламні послуги несе безпосередньо замовник цих послуг. Такі виплати включаються до витрат на збут.

Для врахування витрат на рекламні та маркетингові послуги при обчисленні об'єкта оподаткування необхідне доведення безпосереднього зв'язку таких витрат з господарською діяльністю платника податків та підтвердження первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II Кодексу.

Таким чином, платник податків має право віднести до складу податкових витрат вартість рекламних, маркетингових послуг та послуг мерчандайзингу, наданих роздрібними торговцями, з урахуванням обмежень, встановлених пп. 139.1.13 п. 139.1 ст. 139 цього Кодексу, за умови доведення безпосереднього зв'язку таких витрат з господарською діяльністю платника податків та підтвердження первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II Кодексу.

Із матеріалів справи вбачається, що на протязі 2013 року позивач, як Постачальник уклав ряд договорів поставки з субєктами господарювання, як Покупцями, в яких узяв на себе зобовязання поставляти товар, а Покупець узяв на себе зобовязання прийняти товар та сплатити його вартість (т.1.а.с.112- 221).

Відповідно до умов цих договорів, Постачальник поставляє товар до торгового центру Покупця.

Також Постачальник після поставки товару зобовязаний направити до торгового центру Покупця, в який постачався товар свого уповноваженого представника задля здійснення викладки (мерчандайзингу) товару у торговому залі.

Постачальник має право залучати до мерчандайзингу третіх осіб на договірних підставах.

Отже, умовами вищезазначених договорів надано право Постачальнику залучати до виконання послуг з мерчандайзингу третіх осіб, що свідчить про наявність у позивача звязку між фактом придбання послуг і господарською діяльністю.

На виконання договорів про надання послуг позивачем до перевірки було надано:

1) додатки до договорів з адресною програмою, в яких сторони дійшли згоди щодо плану дій та переліку робіт по організації послуг з мерчандайзингу;

2) акти виконаних послуг за договорами, в яких зазначено, які конкретно роботи були виконані і в яких торгових мережах;

3) додатки до актів виконаних послуг з переліком виконаних послуг і схемою розрахунку;

4) фотофіксація наданих послуг;

5) реєстри платежів та платіжні доручення на користь постачальників послуг, оборотно-сальдові відомості.

Формуванням податкового кредиту, врегульовано ст.198 Податкового кодексу України.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За змістом наведених правових норм, необхідною умовою для включення до складу податкового кредиту податку на додану вартість є фактичність здійснення та підтвердження належним чином складеними первинними документами господарської операції, що відображає її реальність, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

Колегія суддів вважає, що господарські операції між позивачем та ТОВ «Паломар», а також ТОВ «Пром-Логістика» підтверджені належним чином складеними первинними документами, про які зазначалося вище.

Зазначені контрагенти були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, являлися платниками податку на додану вартість

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Податковий орган, вивчаючи в процесі перевірки, первинні документи податкового та бухгалтерського обліку позивача по господарським операціям з контрагентами ТОВ «Паломар» та ТОВ «Пром-Логістика» не висловив до їх змісту будь-яких зауважень (т.1 а.с.32).

Правова позиція ДПІ у м. Іллічівську, з якою погодився суд першої інстанції, складається в тому, що у контрагентів позивача відсутній кваліфікований персонал для виконання послуг з мерчандайзингу.

Контролюючий орган зазначив, що за податковою інформацію у ТОВ «Пром-Логістика» на підприємстві відсутній кваліфікований персонал, незначний штат працюючих осіб, наявність в штаті тільки керівних посад, на підприємстві ТОВ «Паломар» чисельність працівників, які перебували у трудових відносинах, складає 1 особу.

Однак, такий висновок, як контролюючого органу так і суду першої інстанції не підтверджений належними доказами.

Як вбачається з акту перевірки (т.1 а.с.16) підставою для таких висновків щодо ТОВ «Паломар» була постанова слідчого від 18 грудня 2014 року про призначення позапланової документальної перевірки ТОВ «ОСОБА_2 Україна» та податкова інформація, яка отримана з інформаційних систем ДПІ України.

Із змісту постанови слідчого вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено ввезення ТОВ «Паломар» протягом 2013 року 2014 року товарів на митну територію України та їх часткову або повну реалізацію за готівку без відображення в податковому обліку, що призвело до документального оформлення реалізації на підприємства з ознаками фіктивності (т.4 а.с.74).

Викладене вище, на думку суду апеляційної інстанції, не має ніякого відношення до господарських операцій між позивачем та ТОВ «Паломар».

Контролюючий орган, не провів будь-яку податкову перевірку або зустрічну звірку даного підприємства для з'ясування наявності у нього технічних можливостей щодо здійснення такого виду господарської діяльності.

Що стосується ТОВ «Пром-Логістика», то стосовно нього є акт від 30 травня 2014 року «Про неможливість проведення зустрічної звірки з питань підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01 березня 2014 року по 30 квітня 2014 року» (т.4 а.с.67).

Із змісту зазначеного акта вбачається, що зустрічну звірку проведено за результатами аналізу наявних баз даних.

Даним аналізом встановлено, що на момент проведення зустрічної звірки підприємство перебуває на обліку в ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві.

Одними із видів його діяльності є: надання допоміжних комерційних послуг, надання інших інформаційних послуг.

Податкова звітність за періоди, які були предметом перевірки, подавалася до ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві.

Свої податкові зобовязання з ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ «ОСОБА_2 Україна» ТОВ «Пром-Логістика» задекларувало і за результатами співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту, відхилення « 0» (т.4 а.с.69).

Отже, аналіз змісту зазначеного акта зустрічної звірки не дає підстави вважати про відсутність у підприємства можливості надавати послуги з мерчандайзингу.

Доводи ДПІ у м. Іллічівську про відсутність будь-яких транспортних документів, які свідчать про постачання контрагентами послуг з мерчандайзингу, не можуть бути прийняти до уваги судом апеляційної інстанції, у звязку з тим, що надані послуги носять нетоварний характер і не могли постачатися будь-яким транспортним засобом.

Висновки акта перевірки ДПІ у м. Іллічівську свідчать про завищення позивачем податкового кредиту, що призвело до заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає сплаті позивачем до бюджету, зокрема: по ТОВ «Паломар» на суму 119 600,00 грн., по ТОВ «Пром-Логістика» - 36 504,00 грн., по ТОВ «Геркулес Трейд» - 165 333,00, а всього на суму - 321 437,00 грн.

Штрафні санкції за зазначені порушення визначені відповідачем за п.123.1 Податкового кодексу України, у розмірі 50%, тобто в сумі - 160 719,00 грн.

Суд апеляційної інстанції, дійшовши висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ «ОСОБА_2 Україна» щодо реальності господарських операцій між ним та ТОВ «Паломар», а також ТОВ «Пром-Логістика», вирішив частково скасувати податкове повідомлення рішення від 03 квітня 2015 року № на суму основного платежу - 156 104,00 грн. та на суму штрафних санкцій 119 386,00 грн.

Натомість, суд апеляційної інстанції вважає законним та обґрунтованим висновок відповідача про завищення позивачем податкового кредиту, що призвело до заниження суми податку на додану вартість по взаємовідносинам із ТОВ «Геркулес Трейд» на суму основного платежу - 165 333, 00 грн.

За зазначене порушення, на думку суду апеляційної інстанції, позивач повинен сплатити штрафну санкцію відповідно до п.123.1 Податкового кодексу України, у розмірі 25%, тобто в сумі - 41 333,00 грн., оскільки відпала ознака повторності здійснення правопорушення.

Підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, відповідно до п.2 ч.1 ст.202 КАС України недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Україна» задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2015 року скасувати.

Прийняти у справі нову постанову, якою адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Україна» до Державної податкової інспекції у м. Іллічівську Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити частково.

Податкове повідомлення-рішення від 03 квітня 2015 року № скасувати в частині основного платежу на суму 156 104,00 грн. та штрафних санкцій на суму 119 386,00 грн.

У задоволенні позову щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 03 квітня 2015 року № в частині основного платежу на суму 165 333,00 грн. та штрафних санкцій на суму 41 333,00 грн. відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту судового рішення.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова