Справа № 804/5426/15
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2015 р. Справа № 804/5426/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.
за участю секретаря судового засідання: Гончарової В.Г.
представника позивача: Колінко Ю.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську адміністративну справу
за позовом Приватного підприємства «Транс Логістік»
до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій, -
У судовому засіданні представник позивача підтримав пред'явлений адміністративний позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені у ньому доводи, просив повністю його задовольнити.
Відповідач був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, проте його представник у судове засідання не з'явився, надав клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату, у зв'язку із необхідністю бути присутнім в іншому судовому засіданні.
Дослідивши означене клопотання, суд не вбачає підстав для його задоволення, оскільки представником відповідача не надано доказів на підтвердження його обґрунтування. Крім того, відповідачем не надано доказів щодо неможливості направити іншого представника у судове засідання.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
На підставі наказу від 24.10.2014р. №744 та направлень від 07.11.2014р. №000741, №000742, №000743, №000744, №000745, №000746, №000747, №000748, №000749, №000750, виданих Дніпропетровською ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, фахівцями цього контролюючого органу було проведено документальну планову виїзну перевірку ПП «Транс Логістік» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р.
За результатами проведеної перевірки складено акт №832/22-02/34307753 від 25.12.2014р., яким, зокрема, зафіксовано встановлене під час перевірки допущення позивачем порушення приписів ст.7, ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. №2464-VI (далі - Закон №2464) в частині не нарахування та не сплати до бюджету суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (37,66%) в сумі 2108,84грн. (а.с.8-197).
Розглядаючи позовні вимоги щодо визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних фінансових санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, суд зважає на наступне.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» з 01.10.2013р. функцію адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування було покладено на органи Міністерства доходів і зборів України.
Приписами Закону №2464 визначаються правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.
Пунктом 1 статті 4 Закону №2464 встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами;
Згідно з п.1 ч.2 ст.6 Закону №2464, платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Відповідно п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464, єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.
Так, п.1. ч.1 ст.7 Закону №2464 встановлено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.
Розмір єдиного внеску та пропорції його розподілу за видами загальнообов'язкового державного соціального страхування встановлено ст.8 Закону №2464.
Згідно ч.13 ст.8 Закону №2464, єдиний внесок для підприємств, установ і організацій, в яких працюють інваліди, встановлюються у розмірі 8,41% визначеної п.1 ч.1 ст.7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску для працюючих інвалідів.
Пунктом 3.13 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 27.09.2010р. №21-5 (чинною на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що підтвердженням встановлення працівнику інвалідності є завірена копія довідки з акту огляду в медико-соціальний експертній комісії про встановлення групи інвалідності.
Судом встановлено, що працівнику ПП «Транс Логістік» ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) відповідно до акта огляду МСЕК серія 10 ААВ №501929 від 01.07.2013р. встановлено ІІІ група інвалідності, строк дії до 27.08.2016р., що також підтверджується довідкою до цього акта огляду МСЕК від 27.08.2013р. (а.с.202).
Як пояснив представник позивача, документи на підтвердження інвалідності ОСОБА_2 на момент проведення перевірки знаходилися на території зони проведення антитерористичної операції (структурний підрозділ автоколони №16 за адресою: Донецька обл., с. Верхньоторецьке, вул. Фабрична, 1-Г), у зв'язку із чим надати вчасно довідку не вбачалося можливим. Відсутня на момент перевірки довідка була доставлена позивачу вже після закінчення перевірки та надана в якості додатку до первинної скарги, однак, не врахована з невідомих причин.
Таким чином, висновки відповідача про відсутність документів, що підтверджують інвалідність працівника позивача ОСОБА_2 у періоді з 10.09.2013р. по день підписання акту перевірки безпідставні та спростовані вищенаведеним.
Щодо працівника ПП «Транс Логістік» ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_2), то останньому відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серія 10 ААА №241965 від 19.03.2012р. було встановлено ІІ групу інвалідності через загальне захворювання при первинному огляді на термін до квітня 2013р., наступний переогляд призначено до 19.03.2013р.
Однак, переогляд ОСОБА_3 було здійснено лише 20.05.2013р., за результатами якого також видано акта МСЕК серія 10 ААВ №377737 від 20.05.2013р. та довідку до нього, згідно яких при повторному огляді підтверджено ІІ групу інвалідності через загальне захворювання на термін до червня 2014р., наступний переогляд призначено до 20.05.2014р.
З метою з'ясування факту підтвердження інвалідності ОСОБА_3 протягом квітня 2013 року ПП «Транс Логістік» зроблено запит до Новокаховської міжрайонної МСЕК, на який 10 лютого 2015 року отримано відповідь, якою підтверджено, що ОСОБА_3 з 19.03.2012р. визначена друга група інвалідності від загального захворювання. Повторне рішення по визначенню другої групи інвалідності було винесено 20.05.2013р., яким термін інвалідності було зараховано з 09.04.2013р., черговий переогляд на 26.05.2014р., а друга група інвалідності визначена до 01.06.2015р. (а.с.203).
За наведених обставин, суд погоджується з доводами позивача відносно того, що інвалідність його працівника ОСОБА_3 протягом квітня 2013 року є документально підтвердженою.
Враховуючі ті обставини, що позивач отримав документи щодо підтвердження інвалідності працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вже після прийняття оскаржуваних вимоги та рішення, ПП «Транс Логістік» звернулося з первиною скаргою для їх оскарження до ГУ ДФС у Дніпропетровській області, до якої додало ці документи, однак, вони відповідачем безпідставно враховані не були.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що позивачем при подачі позову до суду понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору у сумі 182,70грн., що підтверджується платіжним дорученням, наявним в матеріалах справи, а відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.
Таким чином, судові витрати, понесені позивачем та підтверджені вищенаведеними належними доказами підлягають стягненню з Державного бюджету України на користь позивача у розмірі 182,70грн.
Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов Приватного підприємства «Транс Логістік» до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій - задовольнити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Турова