Справа № 335/4904/15-а(2-а/335/236/2015)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 листопада 2015 рокусправа № 335/4904/15-а(2-а/335/236/2015)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 жовтня 2015 року у справі № 335/4904/15-а за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просило визнати дії відповідача щодо не нарахування та невиплати за періоди перерви у навчанні за червень, липень, серпень, вересень 2013 року та за червень, липень, серпень 2014 року позивачу пенсії у звязку із втратою годувальника,- неправомірними. Зобовязати відповідача провести нарахування та виплату позивачу пенсії у звязку із втратою годувальника за період перерви у навчанні за червень, липень, серпень, вересень 2013 року за червень, липень, серпень 2014 року. Зобовязати відповідача провести нарахування та виплату позивачу пенсії у звязку із втратою годувальника з 11.01.2015 по день отримання диплома магістра.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.10.2015 в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку відмовлено. Адміністративний позов за період червень-вересень 2013 року та червень-серпень 2014 року залишено без розгляду. Адміністративний позов за період з 11.01.2015 по день отримання диплома магістра залишено без задоволення.

Постанова суду мотивована тим, що з моменту досягнення позивачем віку 23 років відсутні правові підстави для виплати пенсії по втраті годувальника.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та винести нову, якою задовольнити адміністративний позов в повному обсягу. Позивач зазначає, що згідно пенсійному посвідченню пенсія по втраті годувальника призначена ОСОБА_1 довічно, а отже висновок суду про правомірність припинення виплати пенсії по досягнення 23 років є необґрунтованим.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області, отримує пенсію по втраті годувальника.

Пенсію по втраті годувальника позивачу призначено в серпні 2010 року, відповідно до ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

В вересні 2010 року ОСОБА_1 зараховано до Запорізького національного технічного університету на денну форму навчання. В травні 2013 року позивачем отримано диплом бакалавра. Навчання продовжено з вересня 2013 року та в травні 2014 року позивачем отримано диплом спеціаліста. З вересня 2014 року ОСОБА_1 продовжив навчання в магістратурі університету.

У період з червня по вересень 2013 року та з червня по вересень 2014 року пенсія по втраті годувальника позивачу не виплачувалась. З 11.01.2015 виплату пенсії по втраті годувальника припинено.

Вважаючи дії Пенсійного фонду України щодо невиплати пенсії в літні періоди, а також щодо припинення виплати пенсії протиправними, позивач 25.05.2015 звернувся до суду за захистом порушеного права.

Залишаючи без розгляду позовні вимоги про визнання протиправним невиплату пенсії у період з червня по вересень 2013 року та з червня по вересень 2014 року, суд першої інстанції виходив з того, що пенсія є періодичним платежем і про факт її невиплати позивач мав змогу дізнатись кожен місяць під час отримання/неотримання періодичного платежу.

Колегія суддів вважає за можливе погодитись з висновками суду першої інстанції в даній частині з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 ст. 99 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Початок строку на звернення до суду - момент, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

Згідно з ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

З аналізу наведеної норми вбачається, що необхідною умовою для поновлення строку на звернення до суду є поважність причин його пропуску.

Колегія суддів зазначає, що в Україні законодавчо закріплені і діють інститут надання правової допомоги (у тому числі безоплатної), та інститут процесуального представництва інтересів особи. Крім того, усі закони, підзаконні нормативно-правові акти, судові рішення, є доступними для ознайомлення усіма громадянами, і можливість людини дізнатися про те чи інше положення законодавства залежить виключно від бажання цієї людини.

Пенсія є періодичним платежем, яку позивач отримував щомісяця, у зв'язку з чим мав можливість дізнатися про порушення своїх прав на належне нарахування в той час, коли не отримав відповідний періодичний платіж.

Посилання позивача, що про порушення свого права на отримання пенсії позивач дізнався лише з листа Пенсійного фонду від 08.05.2015, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки з вимогою щодо надання довідки про нараховану пенсію ОСОБА_1 звернувся до відповідача лише в квітні 2015 року, в той час, як відповідно до матеріалів справи, пенсійні виплати отримував на власний розрахунковий рахунок та відразу отримував їх у відділеннях Ощадбанку кожного місяця (а.с.9).

Виходячи з наданих позивачем документів, наведених ним обставин, колегія суддів зазначає, що з матеріалів справи не вбачається наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду, а тому рішення суду першої інстанції про залишення адміністративного позову в даній частині позовних вимог без розгляду є законним та обґрунтованим.

Щодо припинення виплати пенсії з січня 2015 року, колегія суддів доходить висновків про правомірність дій відповідача.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058 від 09.07.2003 пенсія у зв'язку із втратою годувальника призначається дітям померлого годувальника, які не досягли 18 років.

Зазначена пенсія також призначається дітям, які навчаються (з часу зарахування, коли починається навчальний рік) за денною формою навчання у вищих навчальних закладах ІIV рівнів акредитації та професійно-технічних навчальних закладах, до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років.

Згідно копії паспорта, що міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1О досяг віку 23 років 10.01.2015, а отже припинення виплати пенсії по втраті годувальника з 11.01.2015 є правомірним та обґрунтованим.

Доводи позивача щодо довічного призначення пенсії, колегія суддів відхиляє, оскільки такі висновки позивача ґрунтуються на наявності відмітки в пенсійному посвідченні. Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відповідно до Порядку обліку, зберігання, оформлення та видачі пенсійних посвідчень в Пенсійному фонді України та його органах,затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України від 25.03.2004 № 4-1, пенсійне посвідчення є документом, що підтверджує призначення пенсії і засвідчує особу його власника при одержанні належних до виплати пенсійних коштів, зверненні до органів Пенсійного фонду України та інших державних органів з питань пенсійного забезпечення. Відмітка «довічно» вказує на термін дії самого посвідчення, жодним чином не вказуючи на період призначення пенсії. Правові засади призначення та нарахування пенсії, підстави для припинення її виплати визначені виключно Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», посвідчення лише підтверджує правовий статус особи та засвідчує факт призначення пенсії.

З огляду на вище викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи по суті правильно вирішив справу, ухваливши законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову. Передбачені статтею 202 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення відсутні, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 жовтня 2015 року у справі № 335/4904/15-а залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко