Справа № 813/142/15
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2016-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2016 року справа № 813/142/15

зал судових засідань №6

Львівський окружний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді - Гулика А.Г.,

судді Сидор Н.Т.,

судді Сакалош В.М.,

секретар судового засідання Щур В.Р.,

за участю:

представника позивачів ОСОБА_2,

позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представників відповідачів Стадника А.І., Кіндратіва С.І.,

представників третіх осіб ОСОБА_7, Кіндратіва С.І., ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до департаменту містобудування Львівської міської ради, Державної архітектурно - будівельної інспекції України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Львівської міської ради, ОСОБА_13, приватного підприємства "Кантрансбуд" про скасування наказу та реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, -

встановив:

ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до департаменту містобудування Львівської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області (далі - ІДАБК у Львівській області), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Львівської міської ради, ОСОБА_13, приватного підприємства "Кантрансбуд" (далі - ПП «Кантрансбуд»), в якому просять суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ департаменту містобудування Львівської міської ради №457 від 26.12.2013р. "Про затвердження нових містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на будівництво громадянином ОСОБА_13 багатоквартирного житлового будинку з вбудованими автостоянками на АДРЕСА_1";

- скасувати реєстрацію Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області декларації №599 від 13.06.2014р. про початок виконання будівельних робіт "Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими автостоянками на АДРЕСА_1 у м.Львові".

Ухвалою суду від 10.02.2015р. здійснено заміну відповідача ІДАБК у Львівській області його правонаступником Державною архітектурно - будівельною інспекцією України (далі - ДАБІ України).

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням при прийнятті наказу департаменту містобудування Львівської міської ради №457 від 26.12.2013року, яким дозволено громадянину ОСОБА_13 проектування багатоквартирного житлового будинку висотою десять поверхів з вбудованими автостоянками по АДРЕСА_8, вимог ст.5 Закону України «Про основи містобудування». Позивачі вказують, що оскаржений наказ департаменту містобудування Львівської міської ради №457 від 26.12.2013року не відповідає вимогам ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень зі змінами", затвердженим наказом Держкоммістобудування від 17.04.1992року № 44, а саме п. п. 3.7, 3.8* (з примітками) якими передбачено рекомендації розрахунку щільності населення на території житлового району та вимогам щодо реконструкції житлової забудови із обґрунтуванням спеціальними техніко-економічними розрахунками, містобудівними і санітарно-гігієнічними вимогами. Вважають, що на підставі затверджених містобудівних умов та обмежень при запроектованих 39-ти квартирах у житловому будинку не дотримано вимоги зазначеного ДБН 360-92**. Позивачі також вважають, що оскаржений наказ не відповідає вимогам ДCTУ-Н Б В.1.2-16:2013 "Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об'єктів будівництва" щодо визначення прогнозованої кількості мешканців проектованого будинку, а також неможливості влаштування майданчиків та необхідної кількості паркомісць для тимчасового зберігання автомобілів.

Позивачі зазначають, що містобудівні умови, затверджені оскарженим наказом, порушують вимоги щодо щільності населення на території житлового району, зокрема, замість рекомендованої 190-220 люд./га щільність становитиме 2463 люд./га. Крім того, позивачі висловлюють сумнів у тому, що при заселенні запроектованого 39-ти квартирного будинку будуть дотримані вимоги щодо розрахунку площі земельної ділянки для окремого житлового будинку, а саме 12,2 - 12,0кв.м./люд., оскільки в такому випадку у вказаний будинок зможуть поселитися лише 45 людей. Позивачі звертають увагу на недостатність площі земельної ділянки для розміщення поруч з запроектованим будинком дитячого ігрового, відпочинкового, господарського майданчиків та гостьової автостоянки відповідно до вимог п.9 ДБН 360-92**. Також, на думку позивачів, проектом забудови передбачено занадто мало машино-місць (20) для парковки автомобілів мешканців будинку по АДРЕСА_3,оскільки згідно з вимогами п.9 ДБН 360-92** проектом необхідно передбачити 32 машино-місця.

Крім того, посилаючись на ст.376 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ч.2 ст.39-1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" позивачі вважають будівництво ОСОБА_13 та ПП "Кантрансбуд" житлового будинку з вбудованими автостоянками по АДРЕСА_3 у м. Львові самочинним, а відтак, на їх думку, реєстрація 13.06.2014року ІДАБК у Львівській області декларації № 599 про початок виконання будівельних робіт «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими автостоянками на АДРЕСА_2» підлягає скасуванню.

Відповідач - департамент містобудування Львівської міської ради подав до суду письмові заперечення, в яких просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Свої заперечення обґрунтовує тим, що при затвердженні оскаржених містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки він діяв відповідно та в межах повноважень, наданих чинним законодавством України із дотриманням містобудівного законодавства України, а доводи позивачів про протиправність вказаних містобудівних умов та обмежень повністю спростовуються висновком експерта від 22.07.2015року № 1719.

Відповідач - ДАБІ України подав до суду письмові заперечення, в яких просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Свої заперечення обґрунтовує тим, що ІДАБК у Львівській області не виявила порушень чинного містобудівного законодавства, які б мали наслідком скасування зареєстрованої декларації. Крім того, відповідач вказує на те, що між позивачами та ДАБІ України не виникли спірні правовідносини, оскільки відповідач не вчиняв жодних дій/бездітності та не приймав жодних рішень, які б стосувались позивачів.

Представник третьої особи ОСОБА_13 подав до суду письмові заперечення, в яких просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Свої заперечення обґрунтовує тим, що оскаржений наказ та декларація про початок виконання будівельних робіт жодним чином не порушують права, свободи та інтереси позивачів, оскільки земельна ділянка, на якій передбачено виконання будівельних робіт багатоквартирного житлового будинку з вбудованими автостоянками по АДРЕСА_3 належить ОСОБА_13 на праві приватної власності. Крім того, містобудівні умови та обмеження на забудову земельної ділянки надано згідно з вимогами Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 16.11.2012року № 800 та на підставі погодженого директором департаменту культурної спадщини та культурних цінностей Міністерства культури України історико-містобудівного обґрунтування. А, відтак, вважає, що проектна документація розглянута та погоджена в порядку, передбаченому чинним законодавством України, що, на думку представника третьої особи, також вказує на безпідставність вимог в частині скасування зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт.

Позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, наведених в позовній заяві. Просили суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Позивачі ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 в судове засідання не з'явились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час і місце проведення судового засідання. Клопотань про розгляд справи без участі позивачів до суду не надходило.

Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в позовній заяві. Просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ДАБІ України в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, наведених в письмовому запереченні. Просив суд в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача департаменту містобудування Львівської міської ради та третьої особи Львівської міської ради в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, наведених в письмовому запереченні. Просив суд в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи ОСОБА_13 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених в письмових запереченнях. Просив суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи ПП "Кантрансбуд" в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з посиланням на відсутність порушення права позивачів оскарженим наказом та реєстрацією декларації про початок виконання будівельних робіт. Крім того, вказав, що жодних порушень ні ДБН, ні інших чинних нормативно-правових актів, які б давали підстави для їх скасування з висновку експерта не вбачається. Натомість, наполягав, що при погодженні та затверджені наказу й реєстрації декларації відповідачі діяли в порядку, в межах та в спосіб, визначений чинним законодавством України. Просив суд у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивачів, представників сторін та представників третіх осіб, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити, з таких підстав.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №20679335 від 17.04.2014року (Т.1 а.с.121) земельна ділянка площею 0,0544 га у м.Львові по АДРЕСА_3 належить на праві приватної власності третій особі - ОСОБА_13 Цільове призначення вказаної земельної ділянки: будівництво та обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка).

Згідно з договором про встановлення права користування земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Біляк О.Я. 17.04.2014р. та зареєстрованим в реєстрі за №1094 (Т.1 а.с.119-120), власник (ОСОБА_13.) надає в користування землекористувачу (ПП «Кантрансбуд»), а землекористувач приймає в користування від власника вказану земельну ділянку.

26.12.2013р. департамент містобудування Львівської міської ради видав наказ №457 "Про затвердження нових містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на будівництво громадянином ОСОБА_13 багатоквартирного житлового будинку з вбудованими автостоянками на АДРЕСА_4" (Т.1 а.с.7), яким:

1) затвердив нові містобудівні умови та обстеження забудови земельної ділянки на будівництво громадянином ОСОБА_13 багатоквартирного житлового будинку з вбудованими автостоянками по АДРЕСА_5";

2) зобов'язав ОСОБА_13:

- у встановленому порядку отримати технічні умови на інженерне забезпечення проектованого об'єкту;

- розробити в ліцензованій проектній організації робочий проект та провести його експертизу згідно з чинним законодавством;

- укласти договір про сплату інвестиційного внеску відповідно до вимог ухвали Львівської міської ради від 03.04.2008р. № 1697 «Про порядок залучення інвесторів (замовників, забудовників) на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова».

Затвердженими вказаним наказом містобудівними умовами та обмеженнями передбачене будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими автостоянками по АДРЕСА_3 у м.Львові з допустимим відсотком забудови земельної ділянки 80%; максимально допустима щільність населення 2463 осіб на 1 га; відстані від суміжної забудови не менше 7м з дотриманням вимог ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" (зі змінами); ДБН В.1.2-12-2008р. "Будівництво в умовах ущільненої забудови. Вимоги безпеки, нормативних документів та вимог рішення виконавчого комітету від 26.10.2007р. №893 "Про заходи запобігання виникненню аварійних ситуацій при будівництві нових та реконструкції існуючих об'єктів"; врахувати недопущення виникнення руйнувань суміжної забудови; можливість будівництва підтвердити розрахунком інсоляційного режиму по відношенню проектованого будівництва до прилеглого існуючого; при необхідності передбачати винесення існуючих мереж на нормативну відстань з зони будівництва; розробити проект комплексного благоустрою території в ув'язці з існуючим багоустроєм прилеглої території з влаштуванням малих архітектурних форм, передбачити нормативне розміщення дитячого ігрового, відпочинкового, господарського майданчиків та гостьової автостоянки відповідно до вимог ДБН 360-92**.., передбачити нормативну кількість машино-місць (Т.1 а.с.8-9).

Проект будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими автостоянками по АДРЕСА_3 у м.Львові розроблений ПП "Універсал проект" (Т.1 а.с.174-206). Крім того, до матеріалів справи доданий висновок "Про інсоляційний режим в житловому будинку по АДРЕСА_6 до і після будівництва багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_3 в м.Львові".

13.06.2014р. ІДАБК у Львівській області за №599 зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт "Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими автостоянками по АДРЕСА_3 у м. Львові" (Т.1 а.с.10-11).

Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради надала дозвіл на тимчасове порушення благоустрою при виконанні робіт із встановлення тимчасової огорожі та влаштування будівельного майданчика № 74 від 27.06.2012р. (Т.1 а.с.123) та дозвіл №174 від 04.12.2013р. року (Т.1 а.с.124).

Відповідно до листа автогаражного кооперативу «Дружба-4» від 23.02.2015р. (Т.3 а.с.85) на території вказаного кооперативу є можливість для перспективного влаштування 15 машиномісць для обслуговування проектованого багатоквартирного житлового будинку з вбудованими автостоянками по АДРЕСА_1.

Позивачі вважають, що в результаті будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими автостоянками по АДРЕСА_1 порушуються їхні законні права та інтереси, а тому звернулися до суду з вимогою про визнання протиправним та скасування наказу та реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності врегульовано Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності»

Згідно з п.8 ч.1 ст.1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об'єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Відповідно до вимог наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011року №109 «Про затвердження порядку надання містобудівних умов та обстежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст» містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки - це документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об'єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Згідно з п.1 ч.1 ст.29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" містобудівні умови та обмеження є однією з основних складових вихідних даних.

Процедура надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст визначаються Порядком надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст.

Відповідно до п.2.4 вказаного Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст розгляд заяви, надання містобудівних умов та обмежень або прийняття рішення про відмову у їх видачі здійснюються спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури у порядку, встановленому Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Згідно з ч.2 ст.29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкта будівництва.

Відповідно до ч.3 ст.29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" містобудівні умови та обмеження надаються відповідними спеціально уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі.

З системного аналізу наведених нормативних положень вбачається, що містобудівні умови та обмеження не є частиною містобудівної документації, а лише частиною вихідних даних, які відображають встановлені містобудівною документацією вимоги.

З огляду на наведене, суд не бере до уваги посилання позивачів в обґрунтування позовних вимог на ст.5 Закону України «Про основи містобудування», яка встановлює вимоги до містобудівної документації, проектів конкретних об'єктів тощо, а не вимоги до містобудівних умов та обмежень використання земельної ділянки.

Позивачі обґрунтовують протиправність оскарженого наказу департаменту містобудування Львівської міської ради №457 від 26.12.201р. тим, що затверджені ним нові містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на будівництво громадянином ОСОБА_13 багатоквартирного житлового будинку з вбудованими автостоянками по АДРЕСА_1 не відповідають вимогам ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень зі змінами", а саме п.п.3.7, 3.8, 3.16, 7.43.

Оцінюючи доводи позивача в цій частині суд бере до уваги таке.

Пунктом 3.7 ДБН 360-92** передбачено розрахункову щільність населення на території житлового району рекомендується приймати від 110 - 170 люд./га (малі міста) до 190 - 220 люд./га (найзначніші міста) відповідно для зон міста різної містобудівної цінності (периферійної і центральної). Щільність населення житлового кварталу з повним комплексом установ і підприємств місцевого значення необхідно приймати відповідно до щільності більших структурних елементів у межах 180 - 450 люд./га.

Відповідно до п.3.8 ДБН 360-92** реконструкція житлової забудови, яка склалася, повинна передбачати: планомірне упорядкування територій; модернізацію старих капітальних будинків, ліквідацію аварійних і малопридатних для проживання будинків; знесення частини придатного для експлуатації фонду з метою вирішення невідкладних загальноміських потреб; винос або перепрофілювання шкідливих у санітарно-гігієнічному і вибухово-, пожежонебезпечному відношенні об'єктів; використання вивільнюваних ділянок для розміщення нового житлового і культурно-побутового будівництва, озеленення, улаштування спортивних і дитячих майданчиків, куточків відпочинку тощо. Здійснення реконструкції забудови повинне обґрунтовуватися спеціальними техніко-економічними розрахунками, містобудівними і санітарно-гігієнічними вимогами.

Згідно з п.3.16 ДБН 360-92** При проектуванні житлової забудови слід передбачати розміщення майданчиків, розмір яких і відстані від них до житлових і громадських будинків треба приймати не менші ніж у таблиці 3.2. вказаного ДБН.

Відповідно до п.7.43 ДБН 360-92** зберігання легкових автомобілів у містах (населених пунктах) слід передбачати відповідно до функціонального зонування їх територій. У житлових районах повинне бути забезпечене постійне зберігання усіх автомобілів (100 %), які належать жителям цих районів, тимчасове зберігання автомобілів відвідувачів. Кількість місць постійного зберігання легкових автомобілів у житлових районах визначається, виходячи із кількості населення даного району на розрахунковий термін і розрахункового рівня автомобілізації, а тимчасового зберігання, - виходячи з умов забезпечення вказаними місцями як мінімум 10 % розрахункового парку автомобілів, які належать жителям даного району.

На підставі ухвали суду від 12.03.2015р. у справі призначена судова будівельно-технічна експертиза. Згідно з п.п.1, 2 висновку ОСОБА_15 експерта Одеського науково - дослідного інституту судових експертиз №1719 від 22.07.2015р. (Т.3 а.с.121-137), складеним за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, містобудівний розрахунок з техніко-економічними показниками, історико-містобудівне обґрунтування об'єкта будівництва багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_5 у м.Львові, містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на будівництво громадянином ОСОБА_13 багатоквартирного житлового будинку з вбудованими автостоянками по АДРЕСА_5, затверджені наказом департаменту містобудування Львівської міської ради №457 від 26.12.2013року, а також проект багатоквартирного житлового будинку з вбудованими автостоянками по АДРЕСА_1 у м. Львові відповідають вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва (зокрема п.п. 3.7, 3.8 (примітка 1), 3.16, 7.43 (таблиця 7.4а) ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" та іншим діючим нормам).

Разом з цим, експерт ОСОБА_15 у висновку зазначив, що п.3.7 не стосується показника, вказаного в містобудівному розрахунку з технічно-економічними показниками, історико-містобудівному обґрунтуванні і в містобудівних умовах та обмеженнях забудови земельної ділянки, оскільки вказує на щільність населення житлового району і житлового кварталу, а не окремої земельної ділянки. Щільність населення житлового району і житлового кварталу визначається містобудівною документацією, а не містобудівним розрахунком (Т.3 а.с.127).

Щодо застосування до аналізованих документів п.3.8 ДБН 360-92** експерт ОСОБА_15 у висновку зазначив, що проект 10-поверхового 39-квартирногобудинку по АДРЕСА_3 у м.Львові відповідає розрахунку верхньої і нижньої межі населення та вимогам чинного законодавства (Т.3 а.с.128).

Крім того, експерт ОСОБА_15 у висновку вказав, що, оскільки багатоквартирний будинок по АДРЕСА_3 у м.Львові запроектований з плоскою покрівлею, то в разі її використання як експлуатованої покрівлі, можливе влаштування майданчиків, перелік яких відповідає вимогам п.2.61 ДБН 2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення». Тому, в аналізованих документах експертом ОСОБА_15 не виявлено порушень вимог п.3.16 ДБН 360-92** (Т.3 а.с.130).

Щодо застосування до аналізованих документів вимог п.7.43 ДБН 360-92** експерт ОСОБА_15 у висновку зазначив, що проект 10-поверхового 39-квартирногобудинку по АДРЕСА_3 у м.Львові відповідає вказаним вимогам (Т.3 а.с.131-132), зокрема, з врахуванням листа автогаражного кооперативу «Дружба-4» від 23.02.2015р. (Т.3 а.с.85), згідно з яким на території вказаного кооперативу є можливість для перспективного влаштування 15 машиномісць для обслуговування проектованого багатоквартирного житлового будинку з вбудованими автостоянками по АДРЕСА_1.

Крім того, відповідаючи на 4 та 5 питання, постановлене в ухвалі суду від 12.03.2015р. про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи, експерт ОСОБА_15 вказав, що проект багатоквартирного житлового будинку з вбудованими автостоянками по АДРЕСА_7 відповідає вимогам містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на будівництво громадянином ОСОБА_13 багатоквартирного житлового будинку з вбудованими автостоянками по АДРЕСА_5 у м.Львові, що затверджені Наказом департаменту містобудування Львівської міської ради № 457 від 26.12.2013 року, (зокрема пунктам 1, 2, 9, 11 Містобудівних умов та обмежень). А також, що, враховуючи площу відведеної земельної ділянки та розрахункову кількість мешканців будинку одночасне дотримання вимог пунктів 1, 2, 9, 11 Містобудівних умов та обмежень при проектуванні житлового будинку з вбудованими автостоянками по АДРЕСА_1 у м.Львові, можливе (Т.3 а.с.134).

Суд враховує, що висновок ОСОБА_15 експерта Одеського науково - дослідного інституту судових експертиз №1719 від 22.07.2015р. є лише одним із доказів, який слід оцінювати в сукупності з іншими доказами у справі. Водночас, позивачами не подано належних та достатніх доказів на спростування висновків, наведених у висновку судової будівельно-технічної експертизи.

Оцінюючи доводи представника позивачів щодо не надання експертом ОСОБА_15 відповіді на одне із запитань, наведених в ухвалі суду від 12.03.2015р. про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи, суд бере до уваги таке.

У п.2.6 вказаної ухвали на вирішення експерту поставлено питання: «Чи реалізація проекту будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими автостоянками по АДРЕСА_4 у м. Львові згідно з чинними будівельними нормами та законодавства України може завдати шкоду чи інші негативні наслідки об'єктам нерухомого майна, які знаходяться на суміжних ділянках?».

Зі змісту висновку ОСОБА_15 експерта Одеського науково - дослідного інституту судових експертиз №1719 від 22.07.2015р. вбачається, що експерт відповіді на вказане запитання не дав.

Проте, експертом ОСОБА_15подані письмові пояснення від 21.12.2015р. №11-39/4457 (Т.3 а.с.230-233), в яких він зазначає, що відповісти на шосте поставлене питання неможливо, оскільки воно суперечить науково-методичним рекомендаціям з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, а саме стосується прогнозування наслідків будівництва, що не входить до компетенції експерта-будівельника. Такі ж пояснення експерт ОСОБА_15 надав в судовому засіданні, проведеному 17.12.2015р. в режимі відеоконференції.

Щодо відповідності містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки вимогам п.5.1 ДCTУ-Н Б В.1.2-16:2013 Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об'єктів будівництва, необхідно зазначити, що даний ДБН, згідно п.п.4.1, 4.3. 4.4, 5, 5.1 застосовується щодо визначення конструктивної безпеки будинків, будівель, споруд, лінійних об'єктів інженерно-транспортної інфраструктури, а також будівельних конструкцій та можливої небезпеки для здоров'я і життя людей, які постійно перебувають на об'єкті, відтак зазначене жодним чином не стосується прав та свобод позивачів.

Суд також бере до уваги, що при посиланні позивачів на необхідність врахування їх законних інтересів при виконанні будівельних робіт по АДРЕСА_9, ними не подано жодних доказів щодо права користування та (або) права власності на земельні ділянки та будівлі, що оточують місце будівництва, не надано доказів суміщення чи накладення прибудинкових територій їх будинків із земельною ділянкою по АДРЕСА_3, не надано документів, які підтверджують право власності або користування об'єктами нерухомого майна, виділення чи закріплення земельних ділянок.

З врахуванням встановлених обставин, суд вважає, що нові містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на будівництво громадянином ОСОБА_13 багатоквартирного житлового будинку з вбудованими автостоянками по АДРЕСА_1, затверджені наказом департаменту містобудування Львівської міської ради №457 від 26.12.2013р., відповідають вимогам ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень зі змінами", затвердженим наказом Держкоммістобудування від 17.04.1992року № 44. Доказів порушення вказаними містобудівними умовами та обмеженнями інших вимог містобудівного законодавства позивачами не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що наказ департаменту містобудування Львівської міської ради №457 від 26.12.2013р. «Про затвердження нових містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на будівництво громадянином ОСОБА_13 багатоквартирного житлового будинку з вбудованими автостоянками на АДРЕСА_1» є правомірним та скасуванню не підлягає.

Щодо позовної вимоги про скасування реєстрації ІДАБК у Львівській області декларації №599 від 13.06.2014р. про початок виконання будівельних робіт "Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими автостоянками на АДРЕСА_1 у м.Львові", суд зазначає таке.

Згідно з п.2 ч.1 ст.34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник має право виконувати будівельні роботи, зокрема, після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності.

Відповідно до положень ст.36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I - III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт проводить орган державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом п'яти робочих днів з дня надходження декларації. Виконувати будівельні роботи, підключати об'єкт будівництва до інженерних мереж та споруд без реєстрації зазначеної декларації забороняється (ч.2 ст.36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

Форма декларації про початок виконання будівельних робіт, порядок її подання та реєстрації, форма повідомлення про зміну даних у зареєстрованій декларації визначаються Кабінетом Міністрів України (ч.3 ст.36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

Згідно з ч.4 ст.36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає декларацію про початок виконання будівельних робіт замовникові для усунення виявлених недоліків, якщо у декларації не відображено інформації щодо замовника, назви чи адреси обєкта будівництва, документа, що підтверджує право власності чи користування земельною ділянкою (крім випадків, визначених частиною четвертою статті 34 вказаного Закону), містобудівних умов та обмежень (крім об'єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються), проектувальника, головного архітектора та/або головного інженера проекту, осіб, відповідальних за проведення авторського і технічного нагляду, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації. Після усунення недоліків декларація розглядається органом державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, передбаченому для її реєстрації.

При цьому, в ч.8 ст.36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт, та виконання будівельних робіт без зареєстрованої декларації.

Статтею 39-1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що у разі, якщо замовник самостійно виявив технічну помилку у надісланому повідомленні про початок виконання підготовчих чи будівельних робіт, зареєстрованій декларації про початок виконання підготовчих чи будівельних робіт або про готовність об'єкта до експлуатації, а також у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які не є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом відповідно до закону, до такого повідомлення або декларації вносяться зміни у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зазначеним нормам Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" кореспондують положення Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011р. №466 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з абз.3 п.9 вказаного Порядку виконання будівельних робіт замовник відповідно до закону відповідає за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації.

У разі виявлення Інспекцією наведених у декларації недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), які не є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом відповідно до статті 39-1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Інспекція письмово повідомляє замовника протягом одного робочого дня з дня такого виявлення.

Замовник зобов'язаний протягом трьох робочих днів з дня самостійного виявлення помилки (описки, друкарської, граматичної, арифметичної помилки) в зареєстрованій декларації або отримання відомостей про виявлення недостовірних даних подати достовірні дані щодо інформації, яка потребує змін, для внесення їх Інспекцією до єдиного реєстру шляхом подання особисто або надсилання Інспекції рекомендованим листом з описом вкладення заяви за формою згідно з додатком 9 до вказаного Порядку, декларації, в якій виявлено технічну помилку або недостовірні дані, в одному примірнику та декларації, в якій враховано зміни, у двох примірниках за формою згідно з додатком 1 до вказаного Порядку.

Інспекція здійснює реєстрацію декларації, в якій враховано зміни, згідно з вказаним Порядком. Відомості щодо внесення даних, зазначених у декларації, в якій виявлено технічну помилку або недостовірні дані, підлягають виключенню з єдиного реєстру в установленому порядку.

Правові та організаційні засади здійснення архітектурної діяльності, спрямованої на формування сприятливого життєвого середовища, досягнення естетичної виразності, економічної доцільності і надійності будинків, споруд та їх комплексів визначаються Законом України «Про архітектурну діяльність».

Статтею 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснюється для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, місцевих правил забудови населених пунктів, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції. Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - орган державного архітектурно-будівельного контролю).

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про планування і забудову територій» державний контроль за плануванням, забудовою та іншим використанням територій здійснюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань містобудування та архітектури, відповідними спеціально уповноваженими органами з питань містобудування та архітектури, Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та її територіальними органами, а також іншими спеціально уповноваженими органами виконавчої влади

Згідно з пунктом 1 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Держархбудінспекцією та її територіальними органами.

Статтею 31 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2014 рік» від 31.07.2014р. передбачено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України) здійснюються протягом серпня - грудня 2014 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

Крім того, правовідносини щодо відповідальності юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (суб'єктів містобудування) за правопорушення у сфері містобудівної діяльності встановлені Законом України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності".

Абзацом 4 п. 4 ч. 2 ст. 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" встановлено, що суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу, зокрема, за виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт, а також наведення недостовірних даних у зазначеній декларації на об'єктах III категорії складності - у розмірі дев'яноста мінімальних заробітних плат.

Сторонами не подано належних та допустимих доказів щодо притягнення замовника будівництва до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, а також доказів щодо внесення недостовірних даних в декларацію про початок виконання будівельних робіт. Більше того, ДАБІ України за результатами проведення перевірки не виявлено та відповідно заперечується факт внесення замовником недостовірних даних, наведених у зареєстрованій декларації.

З врахуванням встановлених обставин, суд вважає, що порушень, на які посилаються позивачі, при реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт відповідачем - ДАБІ України не допущено, оскільки остання подана та оформлена у відповідності до Порядку виконання будівельних робіт, а тому підстави для скасування реєстрації декларації відсутні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовна вимога позивачів про скасування реєстрації ІДАБК у Львівській області декларації №599 від 13.06.2014р. про початок виконання будівельних робіт «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими автостоянками на АДРЕСА_1 у м.Львові» є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Щодо права позивачів на звернення до суду з таким позовом, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

За визначенням п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

Таким чином, до адміністративного суду можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші порушення прав чи свобод.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте, ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачі не є учасниками вказаних правовідносин у публічно-правовій сфері, відповідачі щодо позивачів не здійснювали жодних управлінських функцій. Натомість, публічно-правові відносини у зв'язку з виданням оскарженого наказу та реєстрацією декларації про початок виконання будівельних робіт виникли між суб'єктами владних повноважень як відповідачами в справі та третіми особами ОСОБА_13 та ПП «Кантрансбуд».

Суд, в цьому контексті, бере до уваги постанову Верховного Суду України від 24.02.2015 року, згідно з якою право оскаржити індивідуальний акт має особа, якої він стосується. Правові акти індивідуальної дії породжують права та обов'язки тільки в тих суб'єктів, яким його адресовано. Інші особи його оскаржити не можуть.

Здійснюючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, позивач має вказувати у позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд зобов'язаний надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову у позові.

Враховуючи вказане, при розгляді справи судом не встановлено, а позивачами не доведено, що рішеннями, дією або бездіяльністю відповідачів порушуються їхні права, свободи чи інтереси, а тому, суд вважає, що порушене право позивачів у межах цього спору відсутнє.

Щодо строків звернення до суду з позовом суд зазначає наступне.

З пояснень представника позивачів щодо строків звернення до суду вбачається, що позивачам стало відомо про оскаржений наказ та про факт реєстрації декларації лише в листопаді 2014 року з матеріалів справи №464/9738/14-ц, що розглядалась Сихівським районним судом м.Львова за позовом приватного підприємства «Кантрансбуд» до ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_16, ОСОБА_26 ОСОБА_27 про відшкодування завданої матеріальної шкоди та шкоди, завданої приниженням ділової репутації.

Відповідачами та третіми особами не подано доказів того, що позивачі дізнались про існування оскарженого наказу та про факт реєстрації декларації або повинні були дізнатись про це, раніше вказаного представником позивачів, строку. При цьому, відповідачами та третіми особами не заявлялось клопотань про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропуском позивачами строків звернення до суду без поважних причин.

Таким чином, суд вважає, що позивачами не пропущений строк звернення до суду з позовом, встановлений ст. 99 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до департаменту містобудування Львівської міської ради, Державної архітектурно - будівельної інспекції України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Львівської міської ради, ОСОБА_13, приватного підприємства "Кантрансбуд" про скасування наказу та реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови суду складений та підписаний 15 січня 2016 року.

Головуючий суддя А.Г. Гулик

Суддя Н.Т. Сидор

Суддя В.М. Сакалош