Справа № 754/10063/14-а
Суддя: Журавська О. В.
Дата ухвалення: 2014-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/481/14
ПОСТАНОВА

Іменем України

04.08.2014 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Журавська О.В., розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду в особі представника ОСОБА_3 з вищезазначеним позовом до відповідача та в обґрунтування позову зазначає, що вона є евакуйованою у 1986 році із зони відчуження, потерпілою від ЧАЕС, інвалід 3 групи. З урахуванням положень ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року, віднесена до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до вимог ст. 36 даного Закону позивач має право на виплату одноразової допомоги у розмірі трьох мінімальних заробітних плат. На підставі ст. 48 Закону України від 28.02.1991 року № 796-ХII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі трьох мінімальних заробітних плат. Щорічна допомога на оздоровлення згідно положень цієї статті повинна виплачуватись громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Позивач також зазначає, що строки для звернення до адміністративного суду на його думку не пропущені, оскільки згідно Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду від 21 травня 1963 року, до якої приєдналася Україна з поправками, внесеними Протоколом про внесення поправок до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду від 12 вересня 1997 року, підпунктом і) пункту а) частини 1 статті VІ передбачено, що строк позовної давності для звернення до суду з метою захисту своїх прав на відшкодування ядерної шкоди, спричиненої тілесному здоров'ю, складає тридцять років з дня ядерного інциденту. Також, статтею 76 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» від 08 лютого 1995 року №39/95-ВР року встановлено, що право на подання позову про відшкодування ядерної шкоди, заподіяної життю і здоров'ю особи не обмежується строком давності.

Зазначає про те, що відповідач не здійснював належний перерахунок, нарахування та виплату їй щорічної допомоги на оздоровлення і одноразової компенсації, внаслідок чого були порушені її права.

В зв'язку з викладеним просить суд: 1) визнати протиправною бездіяльність та зобов'язати відповідача Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення, у розмірі 3-х мінімальних заробітних плат, в порядку та на умовах, визначених положеннями ст.48 Закону України від 28.02.1991 року за період починаючи з 1996 року по 2013 рік включно, що дорівнює 51 розмірам мінімальних заробітних плат; 2) визнати протиправною бездіяльність та зобов'язати відповідача Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації нарахувати та виплатити позивачу одноразову допомогу у розмірі 3-х мінімальних заробітних плат, в порядку та на умовах, визначених положеннями ст. 36 Закону України від 28.02.1991 року; 3) зобов'язати відповідача Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації в подальшому нараховувати та виплачувати позивачу щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 3 мінімальних заробітних плат, в порядку та на умовах, визначених положенням ст.48 Закону України від 28.002.1991 року.

Представник відповідача надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що проти позову заперечує, вважає, що нарахування позивачу сум щорічної допомоги на оздоровлення проводились в межах визначених ст. 48 Закону України від 28.02.1991 року № 796-ХII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Також зазначає, що одноразова компенсація за шкоду заподіяну здоров'ю призначається учасникам ліквідації, які стали інвалідами внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, а оскільки позивачка має статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи, то права на відповідну компенсацію у неї немає. Також вважає, що позивачем пропущені строки звернення з позовом до суду без поважних причин до 2013 р.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України скорочене провадження застосовується у адміністративних справах про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Згідно із п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

Вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється 6-ти місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно вимог ст. 100 КАС України, адміністративний позов поданий після закінчення строків установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що зостановлюється ухвала.

Вищезазначений позов подано до суду 16.06.2014 р.

Посилання позивача на норми Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду 1963 року необґрунтоване, оскільки згідно ст. 6 ч.1 п.а) пп .і) зазначеної Конвенції право на відшкодування ядерної шкоди втрачає силу, якщо позов не було пред"явлено відносно смерті та тілесного пошкодження протягом 30-ти років з дня ядерного інциденту.

Частиною першою ст. 76 Закону України "Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку" визначено, що право на подання позову про відшкодування ядерної шкоди, заподіяної життю і здоров'ю особи не обмежується строком давності.

Зважаючи на те, що позовні вимоги заявлені позивачем стосуються оскарження дій відповідача, як суб'єкта владних повноважень, який здійснює нарахування та виплату щорічної допомоги на оздоровлення, до спірних правовідносин мають застосовуватися строку звернення до суду, визначені ст. 99 КАС України та наслідки подачі позову після спливу вказаних строків.

Оскільки позивачем не надавалось клопотання про поновлення строків звернення до адміністративного суду, суд приходить до висновку, що заявлені ним позовні вимоги в частині визнання неправомірними дій відповідача та зобов'язання здійснити перерахунок, нарахування та виплату їй щорічної допомоги на оздоровлення в порядку та на умовах, визначених положеннями ст. 48 Закону України від 28.02.1991 року № 796-ХІІ, за період починаючи з 1996 року по 16.12.2013 рік включно - підлягають залишенню без розгляду.

Судом встановлено, що позивачка є особою постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, 3-ї групи інвалідності та з 01.07.2000 року перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації та отримує щорічну допомогу на оздоровлення. ОСОБА_1 призначена допомога на оздоровлення за 2000-2005 роки в сумі 15,70 грн., за 2006-2013 року в сумі 90 грн. щорічно, в розмірі, визначеному Постановою КМУ від 26.07.1996 року № 836 та постановою КМУ № 562 від 12.07.2005 року.

Згідно з положеннями ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Що стосується позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання відповідача Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації нарахувати та виплатити позивачу одноразову допомогу, в порядку та на умовах, визначених положеннями ст. 36 Закону України від 28.02.1991 року № 796-ХІІ, то як вбачається з письмових заперечень представника відповідача, відповідно до ст. 48 Закону України від 28.02.1991 року № 796-ХІІ одноразова компенсація за шкоду, заподіяну здоров'ю призначається учасникам ліквідації, які стали інвалідами внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС.

Оскільки позивач має статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи то права на відповідну компенсацію у неї немає, тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині позову.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача в подальшому нараховувати та виплачувати позивачу щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі, в порядку та на умовах, визначених положенням ст. 48 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», то вказана вимога не підлягає задоволенню, оскільки є вимогою на майбутнє.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 6-9, 69-71, 99, 100, 158-163, 167,183-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання неправомірними дій Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації щодо відмови здійснити перерахунок, нарахування та виплату щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 3-х мінімальних заробітних плат, в порядку та на умовах, визначених положеннями ст. 48 Закону України від 28.02.1991 року № 796-ХІІ, за період починаючи з 1996 року по 16.12.2013 рік включно, що дорівнює 51-му розміру мінімальних заробітних плат - залишити без розгляду .

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації в подальшому нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 3-х мінімальних заробітних плат, в порядку та на умовах, визначених положеннями ст. 48 Закону України від 28.02.1991 року № 796-ХІІ - залишити без задоволення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання відповідача Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову компенсацію, як інваліду 3 групи з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи в розмірі 3-х мінімальних заробітних плат - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня отримання її копії .

Суддя