Справа № 802/626/15-а
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2016-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 січня 2016 р. Справа № 802/626/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Яремчука К.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом управління Державної казначейської служби України у м.Ладижині Вінницької області до управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Мельник Тетяни Петрівни про визнання протиправною та скасування постанови, визнання дій неправомірними,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулося управління Державної казначейської служби України у м.Ладижині Вінницької області (далі - УДКС України у м. Ладижині, позивач) з адміністративним позовом до управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області (УДВС ГУЮ у Вінницькій області, відповідач 1), головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області Мельник Тетяни Петрівни (головний державний виконавець ВПВР УДВС ГУЮ у Вінницькій області Мельник Т.П., відповідач 2). В адміністративному позові позивач просить суд:

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Вінницькій області Мельник Т.П. стосовно винесення 14.02.2015 постанови про відкриття виконавчого провадження (ВП №46539999) щодо стягнення з УДКС України у м. Ладижині Вінницької області штрафу в розмірі 1360 грн.;

- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №46539999) щодо стягнення з УДКС України у м. Ладижині Вінницької області штрафу в розмірі 1360,00 грн., винесену головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у Вінницькій області Мельник Т.П. 14.02.2015.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що порядок стягнення коштів за виконавчими документами з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються виключно органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845.

Таким чином, на переконання позивача, винесена 14.02.2015 відповідачем 2 постанова про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з УДКС України у м. Ладижині Вінницької області штрафу в розмірі 1360 грн. грубо порушує вимоги викладених норм, а тому підлягає скасуванню.

На вказаний адміністративний позов 03.12.2015 на адресу суду від головного державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Вінницькій області надійшли письмові заперечення, в яких, зокрема, зазначено, що постанова про накладення штрафу у зв'язку з закінченням виконавчого провадження була виділена в окреме провадження та є виконавчим документом, що підлягає виконанню відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

На думку відповідачів, оскаржувана постанова винесена відповідно до вимог чинного законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Ухвалою суду від 21.12.2015, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, відповідачів замінено їх правонаступниками в зв'язку із зміною назви органу юстиції.

В судове засідання, призначене 11.01.2016, представник позивача не прибув, надав через відділ прийому суду заяву за вх. № 274 від 11.01.2016 про розгляд справи за його відсутності. В поданій заяві представник УДКС України у м. Ладижині Вінницької області одночасно повідомив, що рішення, яке підлягало виконанню на основі виконавчого документа № 802/1562/14-а, виданого Вінницьким окружним адміністративним судом, що, на переконання представника позивача, є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Представник відповідачів в судове засідання також не прибув, надаши через відділ прийому суду клопотання за вх. № 313 від 11.01.2016 про розгляд справи за його відсутності, в якому зазначив, що просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю з підстав, викладених в поданих суду письмових запереченнях.

Відповідно до положень частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи те, що сторонами подані клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

19.06.2014 Вінницьким окружним адміністративний судом прийнято постанову у адміністративній справі за позовом міського фінансового управління Ладижинської міської ради Вінницької області, третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Ладижинської міської ради Вінницької області до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, управління Державної казначейської служби України у м. Ладижині Вінницької області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, якою адміністративний позов задоволено частково та зобов'язано управління Державної казначейської служби України у м. Ладижині Вінницької області перерахувати тимчасово вільні кошти спеціального фонду місцевого бюджету м. Ладижин в сумі 30000000 грн. на депозитний рахунок №577 в ПАТ АБ "Укргазбанк".

12.11.2014 міське фінансове управління Ладижинської міської ради Вінницької області подало у ВПВР УДВС ГУЮ у Вінницькій області на виконання виконавчий лист №802/1562/14-а, виданий Вінницьким окружним адміністративним судом 05.11.2014.

Постановою державного виконавця від 18.11.2014 відкрито виконавче провадження (ВП №45483056) з виконання зазначеного виконавчого листа, п. 2 якої боржнику надано термін до 25.11.2014 самостійно виконати рішення суду.

31.01.2015 головним державним виконавцем ВПВР УДКС ГУЮ у Вінницькій області Мельник Т.П. прийнято постанову про накладення штрафу на управління Державної казначейської служби України у м. Ладижині Вінницької області у розмірі 1360 грн. за невиконання рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії.

В подальшому, постановою головного державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Вінницькій області Мельник Т.П. від 13.02.2015 закінчено виконавче провадження (ВП №45483056) з примусового виконання виконавчого листа № 802/1562/14-а, а постанову про накладення штрафу від 31.01.2015 виділено в окреме провадження.

14.02.2015 відповідач 2 виніс постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №46539999) щодо стягнення з УДКС України у м. Ладижині Вінницької області штрафу в розмірі 1360 грн.

Вважаючи, що постанова про відкриття виконавчого провадження про стягнення з УДКС України у м. Ладижині Вінницької області штрафу від 14.02.2015 (ВП №46539999) є незаконно та такою, що порушує права та інтереси УДКС України у м. Ладижині Вінницької області, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи оцінку оскаржуваним діям та рішенню, суд зважає на таке.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV.

Частиною 1 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною 1 статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Пунктом 7 частини 2 статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконанню державною виконавчою службою підлягають постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу.

Аналіз указаної норми дозволяє зробити висновок, що прийнята державним виконавцем постанова про накладення штрафу на боржника, яка не виконана самостійно, є підставою для її примусового виконання.

Постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Вінницькій області від 31.01.2015 про накладення на УДКС України у м. Ладижині Вінницької області штрафу в розмірі 1360 грн. за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, за змістом пункту 7 частини 2 статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" є окремим виконавчим документом, тому підлягає примусовому виконанню в порядку Закону України "Про виконавче провадження".

Суд також зважає на те, що правова оцінка зазначеній постанові від 31.01.2015 про накладення штрафу в сумі 1360 грн., яка передувала прийняттю оскаржуваної в даній справі постанови від 14.02.2015, була надана Вінницьким окружним адміністративним судом у постанові в справі № 802/339/15-а. Зазначене рішення суду не оскаржувалося та є таким, що набрало законної сили.

Надаючи оцінку діям головного державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Вінницькій області Мельник Т.П. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з УДКС України у м. Ладижині Вінницької області штрафу в розмірі 1360 грн., то суд звертає увагу не таке.

Обов'язок державного виконавця відкрити виконавче провадження на підставі виконавчого документа, що відповідає визначеним вимогам, закріплений у ч. 1 статті 25 Закону України "Про виконавче провадження".

Крім того, згідно з п. 8.8. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802, після завершення виконавчого провадження з виконання рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, якщо виконавчий збір, витрати на організацію та проведення виконавчих дій, штрафи не стягнуто, державний виконавець відкриває виконавчі провадження за відповідними постановами та вживає заходів примусового виконання рішень, передбачених Законом, шляхом звернення стягнення на кошти та інше належне боржнику майно.

Як встановлено, 13.02.2015 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 802/1562/14-а закінчено на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" (повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону), а оскаржувана постанова про накладення штрафу була виділена в окреме провадження, про що було зазначено в тексті постанови про закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, суд доходить висновку, що приймаючи оскаржувану постанову, відповідач 2 діяв на виконання обов'язку, визначеного ч. 1 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження", дотримуючись вимог Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5.

При цьому, на момент прийняття оскаржуваного рішення постанова про накладення штрафу на позивача відповідала всім вимогам виконавчого документа, крім того, не закінчився строк пред'явлення її до виконання.

Щодо доводів позивача про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови, оскільки скасоване рішення, що підлягало виконанню на основі виконавчого документа, то суд вважає за необхідне зауважити, що Закон України "Про виконавче провадження" не містить норм, які б звільняли боржника від сплати накладеного державним виконавцем штрафу у випадку скасування рішення, що підлягало виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час розгляду справи відповідачі довели, що оскаржувані дії вчинені, а постанова є такою, що прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та чинним законодавством України.

Постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови державного виконавця про накладення на УДКС України у м. Ладижині Вінницької області штрафу відповідає критеріям правомірного рішення, визначеним ч. 3 ст. 2 КАС України, тому відсутні підстави для її скасування.

З огляду на наведене, відповідачами не допущено порушень законодавства при проведенні ними виконавчих дій, які б спричинили порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а тому суд доходить висновку, що відповідач 2 як суб'єкт владних повноважень діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені нормами чинного законодавства України.

Відтак, задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Підстави для присудження судових витрат у справі відповідно до положень ст. 94 КАС України відсутні.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович

Згідно з оригіналом

Суддя

Секретар