Справа № 2-а-652/10
Суддя: Бобер К. Ф.
Дата ухвалення: 2010-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-652/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2010 року. Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в особі головуючого Бобер К.Ф.

при секретарі Тендюк О А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дубно справу за адміністративним позовом Василівни до управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни»

ВСТАНОВИВ:

Позивачка покликається на те, що вона відповідно до ст.1 Закону України №2195 -IV папа 2004 року "Про соціальний захист дітей війни" є дитиною війни. Відповідно до : акону з 1 січня 2006 року їй повинна виплачуватись щомісячна державна допомога в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Але за період з 2007 року і по даний частака допомога позивачці не виплачувалась.

Так Законами України "Про державний бюджет України на 2007 рік", "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", дія ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" зупинялась.

Конституційний суд України своїм рішенням № 6-рп/2007 року визнав положення ЗУ "Про державний бюджет України на 2007 рік» - п.12 ст.71, яким призупинено дію ст..б ЗУ «Про захист дітей війни»,таким, що не відповідають Конституції України. Відповідно до ч.2 Про соціальний захист дітей війни» державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами, соціальної допомоги, відповідно до статті 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни"становить 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком, відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Заповідно до ч.2 ст. 46 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що нараховані суми пенсії,які не отримані з вини органу, що призначає та виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком нарахування компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у передбачені Конституцією та законами України.

Позивачка просить зобов»язати Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі здійснити перерахунок та виплату їй щомісячної державної соціальної допомоги відповідно 6 Закону України від 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дітей війни» за періоди ".2107 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р. по 30 вересня 2010 року в розмірі 30 відсотків - мінімальної пенсії за віком.

Позивачка в судове засідання не з»явилася, в позовній заяві заявляє клопотання, в якому просить розгляд справи проводити у її відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з»явилася, в попередньому судовому подала письмові заперечення, в яких позовних вимог не визнала, обґрунтовуючи свої позиції тим. що законодавством не визначений механізм розрахунку підвищення пенсії, передбаченого ст..6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», не вбачається яким саме органом, за рахунок яких коштів та джерел та в якому процедурному порядку здійснюється призначення і виплата даного підвищення. Крім того, настоює на застосуванні визначеного ст.99 КАС України позовної давності. Просить в позові відмовити.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Положення щодо ії конституційного права громадян, що набули статусу дітей війни, основи їх соціального захисту і державної соціальної підтримки визначені та закріплені в Законі України "Пр соціальний захист дітей війни".

Так ст.6 цього Закону передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічна грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Сторонами не оспорюється, що позивачка має статус дитини війни. А отже у позивачки є право на призначення державної соціальної підтримки - підвищення до пенсії і розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

П.12 ст.71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" з метою приведення окремих норм законів у відповідність з цим Законом було зупинено дію ст.6 Закон України "Про соціальний захист дітей війни" на 2007 рік. Проте рішенням Конституційного Суд України №6 рп/2007 від 09.07.2007 року положення п.12 ст.71 Закону України "Про державни: бюджет України на 2007 рік" з урахуванням ст.111 цього Закону визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окрек положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення рішень Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Виходячи з наведеного в період часу з 1 січня до 9 липня 2007 року норма щодо державної соціальної підтримки, передбаченої ст.6 Закону України "Про соціальний захист діте війни" не діяла, оскільки була зупинена. З моменту ухвалення рішення Конституційним Судо: України, тобто з 9 липня і до 31 липня 2007 року ця норма діяла, а отже позивач мав право на підвищення пенсії відповідно до змісту ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Така ж ситуація з дією ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" і 2008 році. Так Законом України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2008 року дію ст..6 Закону України"Пр соціальний захист дітей війни" було знову зупинено. Але рішенням Конституційного Суду України у справі №10 рп/2008 від 22 травня 2008 року знову визнано такими що не відповідают Конституції України (є неконституційними) положення щодо зупинення дії ст.6 Закону Україну "Про соціальний захист дітей війни". Отже знову зважаючи на положення ч.2 ст.152 Конституцїї України позивач має право на підвищення пенсії відповідно до змісту ст. ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з часу визнання неконституційною норми про зупинення дії цієї статті, тобто з 22 травня 2008 року.

Що стосується дії статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року № 2195-VI у 2009 та 2010 роках, то відповідно до Закону України "Про державний бюджет на 2009 рік" та Закону України «Про державний бюджет на 2010 рік» її дію не зупинене вона є чинною. Відповідно до ст. 54 Закону України "Про державний бюджет України на 2009 рік від 26.12.2008 року № 835-VI встановлено, що у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних груп населення у розмірі, що діяли у грудні 2008 року, розміри державних соціальних гарантій на 2009 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюється відповідними законами, цим Законом та нормативним; актами Кабінету Міністрів України. Отже, з 01 січня 2009 року та з 01 січня 2010 року позивачка має право на підвищення розміру пенсії відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальниг захист дітей війни". Таким чином, суд вважає, що дії відповідача щодо не виплати позивачу; підвищення пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком, яка визначається в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, за періоди з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по грудень 2008 року, а також 2009 та 2010 роки є протиправними.

Посилання відповідача на те, що законом не визначено, які органи повинні здійснювати нарахування та виплату підвищення до пенсії дітям війни не можуть бути прийняті судом. Так відповідно до підпункту 7 п.2.1 Положення про управління Пенсійного фонду Україн в районах, містах і районах у містах управління відповідно до покладених на нього завдання призначає (здійснює перерахунок і виплачує пенсії, допомогу на поховання та інші соціальні виплати) відповідно до чинного законодавства. Суд також відхиляє заяви відповідача про наявність підстав для відмови в задоволенні позову через пропущення позивачем строку передбаченого ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду з позовом, оскільки відповідно до ч.2 ст. 46 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що нараховані суми пенсії, які не отримані з вини органу, що призначає та виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що відповідач не діяв відповідно до чинного законодавства і не нараховував позивачу належну їй доплату до пенсії як дитині війни, у зв"язуц з чим порушене право позивача підлягає захисту.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.19, 22, 75, 92, 152 Конституції України, ст.73 крони "Про Конституційний Суд України", Законом України „Про Державний бюджет України за 2009 рік". Законом України „Про Державний бюджет України на 2010 рік", ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст.ст.З, 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", п.10 ст.З, ст.ст.8, 11, 94, 99-100, ч.З ст.122, ст.ст.160-163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги -задоволити .

Зобов"язати Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі нарахувати для ОСОБА_1 державну соціальну допомогу за період з 09 липня 2007 року по 31грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, 01 січня 2010 року по 30 вересня 2010 року включно в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з розміру встановленого ч.І ст.28 Закону України «Про обов"язкове пенсійне страхування», та провести відповідні виплати з урахуванням раніше отриманих сум.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її про голошения. У разі прийняття постанови у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб"єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя: