Справа № 800/355/15
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2015 року м.Київ справа П/800/355/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Донець О.Є.,

Логвиненко А.О.,

Мороз Л.Л.,

Мороз В.Ф.,

секретар судового засідання - Загородня М.О.,

за участю представника відповідача - Лиходій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_5 до Вищої ради юстиції України про визнання бездіяльності незаконною,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернулася до Вищого адміністративного суду України з адміністративним позовом до Вищої ради юстиції України, Державної судової адміністрації України, Головного управління Державного казначейства України, Держави України в особі Міністерства юстиції України, в якому просила визнати протиправною бездіяльність Вищої ради юстиції щодо несвоєчасного розгляду питання про прийняття відставки судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Зуєвої Валентини Іванівни, стягнути з головного управління Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на її користь вихідну допомогу у розмірі 219240 грн.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 12 жовтня 2015 року відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Вищої ради юстиції про визнання бездіяльності протиправною, позов до Державної судової адміністрації України, Головного управління Державного казначейства України, Держави України в особі Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності незаконною та стягнення вихідної допомоги судді при виході у відставку повернуто позивачу.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що Вища рада юстиції, отримавши її заяву про звільнення з посади судді 10 лютого 2014 року, допустила протиправну бездіяльність, оскільки дуже тривалий строк (1 рік 5 місяців) не приймала відповідного рішення, чим порушила її право на вільне волевиявлення, право на припинення трудової діяльності на посаді судді, право на отримання вихідної допомоги у зв'язку з відставкою відповідно до діючої на час подання заяви про звільнення редакції ст.136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Вища рада юстиції України у поданих запереченнях просить у задоволенні позову відмовити повністю. Зазначає, що заява позивача про звільнення у відставку з посади судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2014 року надійшла 10 лютого 2014 року, матеріали заяви були опрацьовані та підготовлені до розгляду, проте відповідно до пункту 3 розділу ІІ Закону України від 08 квітня 2014 року № 1188-VІІ «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» з 11 квітня 2014 року були припинені повноваження членів Вищої ради юстиції, крім тих, що перебували у цьому органу за посадою, і до 04 червня 2015 року Вища рада юстиції своїх повноважень не здійснювала через відсутність складу. Питання щодо розгляду матеріалів про звільнення ОСОБА_5 з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку було включено до порядку денного другого після початку діяльності Вищої ради юстиції у новому складі засідання. Вказує, що приймаючи рішення від 02 липня 2015 року про внесення до Верховної Ради України подання про звільнення позивача з посади судді, Вища рада юстиції діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; рішення прийняте з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, при прийнятті рішення та направленні на його підставі подання до Верховної Ради України від 03 липня 2015 року Вища рада юстиції жодним чином не допустила бездіяльності при здійсненні визначених Конституцією України та Законами України «Про Вищу раду юстиції» повноважень.

В судові засідання, призначені на 12 листопада 2015 року, 23 листопада 2015 року та 14 грудня 2014 року, позивач не з'явилась, просить розглянути справу у її відсутність. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечує, у задоволенні позову просить відмовити.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з квітня 1976 року по квітень 2000 року працювала народним суддею Нікопольського районного суду Дніпропетровської області, постановою Верховної Ради України від 20 квітня 2000 року № 1653-ІІІ обрана безстроково суддею Нікопольського районного суду Дніпропетровської області, відповідно до Указу Президента України від 29 грудня 2001 року № 1230 призначена суддею Нікопольського міського суду Дніпропетровської області, відповідно до Указу Президента України від 23 березня 2004 року № 358 переведена на роботу на посаду судді новоутвореного Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Заява ОСОБА_5 від 06 лютого 2014 року про внесення подання про її звільнення у відставку з посади судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла до Вищої ради юстиції України 10 лютого 2014 року та зареєстрована за вх.№63/2/6-14, до заяви були долучені: заява до Верховної Ради України від 06 лютого 2014 року з проханням про її звільнення з посади судді у відставку відповідно до п.9 ч.5 ст.126 Конституції України, в якій також зазначено, що при прийнятті рішення про звільнення стороннього впливу на неї та примусу не було; біографічна довідка від 29 січня 2014 року судді Нікопольського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_5 за підписом керівника апарату суду; інші документи для розгляду питання щодо внесення до Верховної Ради України подання про звільнення позивача з посади суддів у зв'язку з поданням заяви про відставку, а саме: копія паспорту, копія диплома та додатка до нього, копія трудової книжки, виписка з наказу №25 начальника відділу юстиції виконкому Дніпропетровської обласної ради народних депутатів від 12 квітня 1976 року про визнання ОСОБА_5 такою, що стала до виконання обов'язків судді Нікопольського районного народного суду, копія рішення Дніпропетровської обласної ради народних депутатів від 07 квітня 1990 року про обрання ОСОБА_5 головою Нікопольського районного народного суду, копія постанови Верховної Ради України від 20 квітня 2000 року №1653-ІІІ щодо обрання ОСОБА_5 суддею Нікопольського районного суду Дніпропетровської області безстроково та інші.

Після надходження до Вищої ради юстиції матеріалів за заявою ОСОБА_5 щодо її звільнення у відставку відділом підготовки матеріалів про звільнення суддів за загальними обставинами управління забезпечення підготовки матеріалів з питань дисциплінарної відповідальності та звільнення суддів секретаріату Вищої ради юстиції опрацьовані матеріали заяви без встановлення будь-яких недоліків, з'ясовано вільне волевиявлення судді при поданні заяви та здійснено підготовку до розгляду на засіданні Вищої ради юстиції.

02 липня 2015 року Вищою радою юстиції прийнято рішення № 114/0/15-15 про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_5 з посади судді Нікопольського районного суду Дніпропетровської області у зв'язку з поданням заяви про відставку, подання Вищої ради юстиції від 03 липня 2015 року за вих.№ 8/0/12-15 про звільнення ОСОБА_5 з посади судді Нікопольського районного суду Дніпропетровської області у зв'язку з поданням заяви про відставку передано нарочним до Верховної Ради України 06 липня 2015 року.

Постановою Верховної Ради України від 16 липня 2015 року №634-УІІІ ОСОБА_5 звільнена з посади судді Нікопольського районного суду Дніпропетровської області у зв'язку з поданням заяви про відставку. Наказом Нікопольського районного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2015 року №108-о на підставі постанови Верховної Ради України від 16 липня 2015 року №634-УІІІ суддю Нікопольського районного суду Дніпропетровської області Зуєву В.І. відраховано зі штату Нікопольського районного суду Дніпропетровської області у зв'язку з відставкою.

Як встановлено ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.9 ч.5 ст.129 Конституції України суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив, у разі подання суддею заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Положення Конституції України стосовно незалежності суддів, яка є невід'ємним елементом статусу суддів та їх професійної діяльності, пов'язані з принципом поділу державної влади та обумовлені необхідністю забезпечувати основи конституційного ладу, права людини, гарантувати самостійність і незалежність судової влади. В Основному Законі України незалежність як складова конституційного статусу особи та її професійної діяльності визначена лише стосовно суддів і забезпечується, насамперед, особливим порядком їх обрання або призначення на посаду та звільнення з посади (пункт 27 частини першої статті 85, частини четверта, п'ята статті 126, частини третя, четверта статті 127, стаття 128, пункт 1 частини першої статті 131).

Відповідно до ст.100 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (у редакції чинній на час звернення позивача із заявою про відставку) суддя суду загальної юрисдикції звільняється з посади органом, який його обрав або призначив, виключно з підстав, передбачених ч.5 ст.126 Конституції України, за поданням Вищої ради юстиції.

Відповідно до ст.131 Конституції України до відання Вищої Ради юстиції України належить внесення подання про призначення суддів на посади або про звільнення їх з посад.

Згідно положень ч.2 ст.31 Закону України «Про вищу раду юстиції» (в редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою про відставку) у разі звернення судді з заявою про звільнення з посади за власним бажанням Вища рада юстиції вносить подання про звільнення судді з посади до органу, який його призначив або обрав, після попереднього з'ясування дійсного волевиявлення судді, чи не має місце сторонній вплив на нього або примус.

Як встановлено ч.ч.1, 3 ст.109 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку. Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею безпосередньо до Вищої ради юстиції, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади.

Згідно ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вищезазначених обставин та положень закону, колегія суддів приходить до висновку, що Вища рада юстиції при розгляді заяви ОСОБА_5 про внесення подання про її звільнення у відставку з посади судді Нікопольського районного суду Дніпропетровської області діяла з порушенням вимог, встановлених Конституцією та законами України, зокрема щодо додержання місячного строку внесення подання до Верховної Ради України про звільнення судді у відставку, чим допустила протиправну бездіяльність.

При цьому колегією суддів відхиляються як безпідставні посилання відповідача на неможливість здійснення Вищою радою юстиції повноважень у період з 11 квітня 2014 року до 04 червня 2015 року, оскільки, з урахуванням надходження заяви позивача до Вищої ради юстиції 10 лютого 2014 року, тобто більш ніж за 2 місяці до припинення повноважень, відповідач мав можливість внести відповідне подання до Верховної Ради України з дотриманням встановленого порядку та в межах встановленого законом строку.

Обговорюючи питання щодо застосування строків звернення до адміністративного суду, колегія суддів, враховуючи обставини щодо фактичного прийняття Вищою Радою юстиції рішення про внесення подання про звільнення ОСОБА_5 з посади 02 липня 2015 року, направлення відповідачем подання до Верховної Ради України 06 липня 2015 року, прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення позивача з посади судді у зв'язку з відставкою 16 липня 2015 року, знаходження позивача у щорічній відпустці у період з 15 липня 2015 року по 14 серпня 2015 року, та фактичного подання адміністративного позову 14 вересня 2015 року, вважає за можливе визнати причини пропуску звернення до адміністративного суду поважними та з цих підстав поновити строк звернення до адміністративного суду.

З урахуванням вищенаведеного адміністративний позов ОСОБА_5 до Вищої ради юстиції України про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо несвоєчасного розгляду питання про прийняття відставки судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Зуєвої Валентини Іванівни підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.18, 159-163, 167, 171-1, 100 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк звернення до адміністративного суду.

Адміністративний позов ОСОБА_5 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Вищої ради юстиції України щодо несвоєчасного розгляду заяви ОСОБА_5 від 06 лютого 2014 року про відставку з посади судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області і внесення до Верховної Ради України відповідного подання.

Постанова може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про її перегляд Верховним Судом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання заяви про перегляд Верховним Судом України постанова набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Верховного Суду України за наслідками такого перегляду.

Судді