Справа № 826/13867/15
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2016-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

12 січня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Старової Н.Е.

Чаку Є.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Кабінету Міністрів України, Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві, третя особа Державна казначейська служба України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_3 до Кабінету Міністрів України, Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві, третя особа Державна казначейська служба України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернулася до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою задовольнити позов.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів в якому просить: визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України в частині не приведення Постанови Кабінету Міністрів України №268 від 09 березня 2006 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» у відповідність до Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд»; зобов'язати Кабінет Міністрів України привести у відповідність до Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» Постанову Кабінету Міністрів України №268 від 09 березня 2006 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів»; зобов'язати Державну судову адміністрацію України здійснити перерахування та виплату ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, заробітної плати відповідно до положень статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», починаючи з 28 березня 2015 року, та нараховувати і виплачувати її і надалі, до внесення відповідних змін в законодавство, та нараховувати і виплачувати її і надалі, до внесення відповідних змін в законодавство; зобов'язати Територіальне управління ДСА України в м. Києві здійснити перерахування та виплату позивачу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, заробітної плати відповідно до положень статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», починаючи з 28 березня 2015 року, та нараховувати і виплачувати її і надалі, до внесення відповідних змін в законодавство.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 є державним службовцем та займає посаду помічника судді Святошинського районного суду м. Києва з 03 жовтня 2012 року по теперішній час, що підтверджується довідкою Святошинського районного суду м. Києва від 08 липня 2015 року №18. При цьому названа посада віднесена до п'ятої категорії посад державних службовців в силу положень розпорядження Кабінету Міністрів України № 88-р від 24 лютого 2003 року «Про віднесення посад працівників апарату судів загальної юрисдикції до відповідних категорій посад державних службовців».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 268 від 09 березня 2006 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» станом на 16 липня 2015 року відповідні зміни щодо нових посадових окладів працівників апаратів судів не внесено. Заробітна плата нараховується відповідно до вказаної Постанови, яка дорівнює мінімальній заробітній платі, що складає 1 218,00 грн.

Не погоджуючись з бездіяльністю Кабінету Міністрів України щодо неприведення Постанови № 268 від 09 березня 2006 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» у відповідність до Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» та вважаючи за необхідне зобов'язати у зв'язку з цим відповідачів вчинити певні дії, позивач звернулася до суду з адміністративним позовом.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог та їх відповідність чинному законодавству, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статей 8, 13 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону.

Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Згідно зі статтею 33 Закону України «Про державну службу», умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 268 від 09 березня 2006 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» затверджено схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів (додаток 47 до Постанови).

Згідно з п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 482 від 20 травня 2009 року «Деякі питання оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету», у разі, коли розмір посадового окладу працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету, нижчий ніж визначений законом розмір мінімальної заробітної плати, посадовий оклад установлюється на рівні відповідного розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», мінімальна заробітна плата з 01 січня встановлена у розмірі 1 218,00 грн.

Із прийняттям Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», який набрав чинності 29 березня 2015 року, другим абзацом ч. 1 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Водночас, пп. 2 п. 13 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» Кабінету Міністрів України встановлено тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом для приведення своїх нормативно-правових актів у відповідність із вказаним Законом.

Колегією суддів встановлено, що станом на дату звернення позивача з адміністративним позовом Кабінетом Міністрів України зміни до Постанови № 268 від 09 березня 2006 року з метою приведення її у відповідність із Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» внесені не були.

Вказане свідчить про відсутність на час виникнення спірних правовідносин механізму реалізації положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», зокрема, у частині нарахування та виплати заробітної плати працівникам апарату суду.

Згідно з ч. 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, п. 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), установлено, що норми і положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» закріплено можливість застосування положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 статті 145 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Наведені положення дають підстави для висновку, що відповідачі 2 та 3 не наділені правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості, тобто збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу позивача та виплату заробітної плати у відповідному розмірі.

09 вересня 2015 року набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» № 644 від 02 вересня 2015 року, згідно з якою, зокрема, внесено зміни до схеми посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів (додаток 47 до Постанови).

Колегія суддів погоджується з висновком позивача про те, що відповідачем-1 допущено бездіяльність щодо неприведення Постанови № 268 від 09 березня 2006 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» у відповідність до норм вищевказаних Законів України у передбачений строк.

Водночас, у зв'язку з тим, що станом на момент прийняття рішення у даній справі Кабінетом Міністрів України внесено зміни до постанови КМ України № 268 від 09 березня 2006 року, позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Кабінету Міністрів України та зобов'язання Кабінету Міністрів України привести у відповідність до Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» Постанову Кабінету Міністрів України № 268 від 09 березня 2006 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», не підлягають задоволенню, оскільки задоволення позовних вимог до Кабінету Міністрів України не буде сприяти захисту порушених прав позивача.

Позивач в апеляційній скарзі наголошує на тому, що відповідно до ч. 1 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», розмір заробітної плати працівників апаратів судів, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом.

Колегія суддів звертає увагу, що Закон України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», як спеціальний Закон, який регулює бюджетні відносини, у тому числі й питання заробітної плати працівників апарату суду, як таких, що фінансуються з державного бюджету, встановлює повноваження Кабінету Міністрів України визначати розмір та порядок виплати заробітної плати працівників апарату суду.

Також, апелянт зазначає, що скорочення, недостатнє фінансування бюджетних асигнувань, тимчасова відсутність видатків не може бути підставою для відмови у виплаті заробітної плати. Такі доводи позивач мотивує, посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Кечко проти України» (заява № 63134/00).

Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що підставою для відмови у задоволенні позовних вимог до відповідачів 2 та 3, наразі, є не відсутність бюджетного фінансування, а встановлена судом відсутність протиправної бездіяльності відповідачів 2 та 3 при здійсненні нарахування та виплати заробітної плати позивачу, позаяк, неприведення Кабінетом Міністрів України нормативно-правових актів у відповідність до Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», на час виникнення спірних правовідносин також унеможливлює виплату заробітної плати у визначеному Законом розмірі.

Проаналізувавши наведені законодавчі норми, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 до Кабінету Міністрів України, Державної судової адміністрації України, Територіального управління ДСА України в місті Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії є необґрунтованими та не засновані на нормах права.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим відповідно до статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до принципу змагальності кожна зі сторін повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22 вересня 2015 року у справі № 21-1526а15, від 27 жовтня 2015 року у справі № 21-1539а15.

Доводи апелянта спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства.

Таким чином правомірним є висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні даного адміністративного позову.

З наведеного вище колегія суддів приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до статті 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Чаку Є.В.

Старова Н.Е.