Справа № 819/3508/15
Суддя: Дерех Н.В.
Дата ухвалення: 2016-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/3508/15

12 січня 2016 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

Головуючої судді Дерех Н.В.

при секретарі судового засідання Хребетко І.І.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Чорнописька В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 до Бучацької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_3 (надалі - позивач, СПД ФО ОСОБА_3) звернулась до суду з адміністративним позовом до Бучацької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Тернопільській області (надалі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що працівниками Головного управління ДФС у Тернопільській області проведено фактичну перевірку магазину за адресою: с. Старі Петликівці, Бучацький район, Тернопільська область, в якому позивач здійснює свою підприємницьку діяльність.

За результатами перевірки складений Акт перевірки від 07.09.2015 №107/21-02/НОМЕР_1, згідно якого встановлено факт реалізації однієї пляшки пива «Закарпатське» місткістю 0,5 л по ціні 9,50 грн.

На підставі висновків Акту перевірки, начальником Бучацької ОДПІ 18.09.2015 року винесено рішення №254 про застосування до позивача штрафних санкцій у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивач просить його скасувати, посилаючись на те, що Наказ №433 від 07.09.2015 року про проведення фактичної перевірки є безпідставним та незаконним, оскільки позивач здійснює свою підприємницьку діяльність шляхом продажу промислово-продовольчих товарів та являється платником єдиного податку, однак фактична перевірка відбувалась з питань дотримання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, коли згідно даних в ДФС, позивач являється платником єдиного податку та немає ліцензії на здійснення торгівлі алкогольними напоями, а отже не може бути суб'єктом перевірки.

Крім того, позивач вказує на те, що з 1 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 14 року №71-VIIІ, яким встановлено обмеження щодо перевірок контролюючих органів, зокрема у 2015 та 2016 роках контролюючі органи можуть перевіряти діяльність юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, які мають дохід до 20 мільйонів гривень з дозволу Кабінету Міністрів України; за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки; згідно з рішенням суду; згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України, у разі перевірки суб'єктів господарювання, що імпортують, виробляють або реалізують підакцизні товари, щодо дотримання законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати ПДФО, ССВ. відшкодування ПДВ, тобто суб'єктів господарювання, які перебувають на загальній системі оподаткування, у яких наявні ліцензії на право торгівлі підакцизними товарами, однак позивач немає ліцензії на право торгівлі підакцизними товарами.

Також позивач зазначає, що Акт перевірки №107/21-02/НОМЕР_1, в якому позивач вказала, що зауважень щодо висновків перевірки не має, підписаний нею під примусом перевіряючи. Крім того вказаний Акт складений 09.09.2015 року, однак перевірка проводилась 07.09.2015 року.

Щодо встановлених порушень вказаних в акті, позивач зазначає, що на час виявлення порушення позивач не реалізовувала пиво в магазині, а виявлені пляшки пива, були її власними, дане пиво позивач не мала наміру реалізовувати в магазині.

В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що відповідно до Наказу №433 від 07.09.2015 року «Про проведення фактичної перевірки СГ ОСОБА_3», було оформлено направлення посадових осіб Головного управління ДФС у Тернопільській області на проведення перевірки, копії яких разом із копією наказу було вручено СПД ФО ОСОБА_3 до початку проведення перевірки. Перевірку проведено 07.09.2015 року в присутності позивача.

За результатами перевірки встановлено факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями чим порушено вимоги Закону України № 481/95- ВР від 19 грудня 1995 року "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного: і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", про що працівниками Головного управління ДФС у Тернопільській області складений Акт перевірки №107/21-02/НОМЕР_1., який підписаний позивачем без зауважень. Факт продажу пива підтверджено поясненнями позивача наданими під час проведення перевірки та розпискою, написаною власноручно.

На підставі вищевказаного акту перевірки начальником Бучацької ОДПІ 18.09.2015 року прийняте рішення № 254 про застосування фінансових санкцій до СПД ФО ОСОБА_3 у розмірі 17000 грн.

Щодо посилань позивача про неправомірність проведення перевірки з урахуванням встановлених законом обмежень на 2015-2016 роки, представник відповідача вказала, що зазначене обмеження не поширюється з 1 січня 2015 року на перевірки дотримання норма законодавства з питань наявності ліцензії.

Враховуючи вищенаведене просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа та перебуває на обліку в Бучацькій ОДПІ як платник податків. На момент проведення перевірки позивач перебувала на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності та була платником єдиного податку на 2 групі з визначеним видом діяльності - роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (КВЕД 47.11).

07.09.2015 року начальником ГУ ДФС у Тернопільській області винесений наказ №433 про проведення фактичної перевірки "Про проведення фактичної перевірки СГ ОСОБА_3", підставою для призначення перевірки зазначено пп.80.2.5. п.80.2. ст. 80 Податкового кодексу України.

На підставі вказаного наказу працівниками Головного управління ДФС у Тернопільській області проведено перевірку магазину за адресою: с. Старі Петликівці, Бучацький район, Тернопільська область, в якому позивач здійснює свою підприємницьку діяльність, з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами.

Відповідно до інформації що міститься у акті перевірки, її почато 07.09.2015 року о 18:30 год. і закінчено о 19:10 год.

За результатами перевірки складений Акт перевірки №107/21-02/НОМЕР_1, за висновками якого у торговому приміщенні магазину, розташованого за адресою: с. Старі Петликівці, Бучацький район, Тернопільська область, в якому здійснює підприємницьку діяльність позивач встановлено факт реалізації однієї пляшки пива «Закарпатське» місткістю 0,5 л по ціні 9,50 грн. Акт перевірки підписаний СПД ФО ОСОБА_3 без зауважень та один примірник акту позивачем отримано.

Факт продажу пива підтверджено поясненнями позивача наданими під час проведення перевірки. Крім того згідно розписки наданої позивачем на момент перевірки в магазині зберігалось 2 пляшки пива ємністю 0,5 л. «Бочкове» за ціною 9,0 грн. та 5 пляшок пива ємністю 1 л. «Закарпатське» за ціною 15,40 грн.

На підставі вказаного Акта перевірки відповідно до ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» начальником Бучацької ОДПІ 18.09.2015 року прийнято рішення № 254 про застосування фінансових санкцій до СПД ФО ОСОБА_3 у розмірі 17000 грн.

Не погодившись із таким рішенням позивач оскаржив його до ГУ ДФС в Тернопільській області, за результати розгляду позивачу було відмовлено у задоволенні скарг.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з наступного.

Компетенцію контролюючих органів (податкових органів, у складі яких діє відповідач), повноваження і обов'язки їх посадових осіб, у тому числі щодо проведення фактичних перевірок дотримання суб'єктами господарювання вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» визначено у Податковому кодексі України від 02.12.2010 року № 2755-VІ, чинному з 01.01.2011 року, з змінами і доповненнями (далі - ПК України).

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні та фактичні перевірки; камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Відповідно до статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, нафтопродуктів, палива моторного альтернативного, скрапленого газу (пп. 80.2.5 п.80.2 ст. 80 ПК України).

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року № 481/95-ВР (зі змінами та доповненнями) (далі - Закон № 481).

У відповідності до ст. 1 Закону № 481 пиво - насичений діоксидом вуглецю пінистий алкогольний напій із вмістом спирту етилового від 0,5 відсотка об'ємних одиниць, отриманий під час бродіння охмеленого сусла пивними дріжджами, що відноситься до товарної групи УКТ ЗЕД за кодом 2203.

Законодавчо визначена норма щодо віднесення пива до алкогольних напоїв почала діяти з 1 липня 2015 року (згідно з абзацами четвертим - шостим підпункту 10 пункту 2 розділу II Закону України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи».

Таким чином, з 1 липня 2015 року ліцензуванню підлягає діяльність з виробництва, імпорту, експорту, оптової та/чи роздрібної торгівлі пивом на загальних підставах, передбачених для алкогольних напоїв.

Статтею 15 Закону № 481 встановлено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Згідно ст. 1 Закону № 481 роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

Абзацом 5 частини 2 статті 17 № 481 передбачено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Судом встановлено та підтверджено сторонами в судовому засіданні, що СПД ФО ОСОБА_3 ліцензія на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями не видавалася.

Факт продажу пива підтверджено поясненнями позивача наданими під час проведення перевірки та розпискою про знаходження в магазині станом 07.09.2015 року 2 пляшок пива ємкістю 0,5 л. «Бочкове» за ціною 9,0 грн. та 5 пляшок пива ємкістю 1 л. «Закарпатське» за ціною 15,40 грн. у приміщенні магазину, в якому здійснює підприємницьку діяльність позивач.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів» від 15.06.2006 р. № 833 забороняється зберігання на місці проведення розрахунку особистих речей касира чи інших працівників (пункт 23), а відтак суд критично оцінює твердження позивача про те, що виявлені пляшки пива, були її власними, які позивач не мала наміру реалізовувати в магазині.

Суд також погоджується із запереченнями сторони відповідача щодо правомірності проведення перевірки з урахуванням встановлених законом обмежень на 2015-2016 роки, з огляду на те що, пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи від 28.12.2014 № 71-VIII встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Зазначене обмеження не поширюється, зокрема з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість.

Таким чином на проведення перевірок дотримання суб'єктами господарювання норм законодавства з питань наявності ліцензії, обмеження встановлене Законом України від 28 грудня 2014 року N 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» не поширюється.

Також суд звертає увагу на те, що порушення, на яке позивач посилається як на підставу для скасування рішення про застосування фінансових санкцій, а саме, невірно вказану дату проведення перевірки в акті, судом не приймається до уваги оскільки, дії посадових осіб податкового органу відповідають приписам ст. 80-86 Податкового кодексу України, якими врегульовано порядок проведення фактичної перевірки, а допущення технічних помилок в акті, на думку суду, не спростовує фактів, які були підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

Як зазначено в ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідачем оскаржуване рішення прийняте в межах повноважень податкового органу та у спосіб, що передбачені законодавством України, обґрунтовано та правомірно. В той же час, позивачем не доведено обставин, покладених в обґрунтування позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У позові суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 до Бучацької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 15 січня 2016 року.

Головуючий суддя Дерех Н.В.

копія вірна:

Суддя Дерех Н.В.