Справа № 524/3523/15-а
Суддя: Водолажська Н.С.
Дата ухвалення: 2016-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 р.Справа № 524/3523/15-а

Головуючий 1 інстанції: Рибалка Ю.В.

Доповідач: Водолажська Н.С.

Колегія суддів у складі:

Головуючий суддя Водолажська Н.С.,

Суддя Калиновський В.А., Суддя Філатов Ю.М.

при секретарі Тітовій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15.10.2015р. по справі № 524/3523/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області

про стягнення компенсації втрати частини грошових коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка, ОСОБА_1, звернулася до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області з позовом, в якому просила: визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука в частині не виплати їй грошової компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати заробітної плати (частини заробітної плати незаконно утриманої на сплату профспілкових внесків); стягнути з Виконавчого комітету Автозаводської районної ради Кременчука на її користь грошову компенсацію втрати частини грошових доходів зв'язку з порушенням термінів виплати заробітної плати (частини заробітної плати незаконно утриманої на сплату профспілкових внесків) в сумі 86,53 грн.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15.10.15 р. по справі № 524/3523/15-а у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Позивачка не погодилася з рішенням суду першої інстанції та подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15.10.15 р. по справі № 524/3523/15-а та прийняти нове судове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач подав письмові заперечення на апеляційну скаргу, де наполягає на законності судового рішення та просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи. Згідно ч. 1 ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка в період з 04.03.08 р. по 17.08.11 р. працювала у виконавчому комітеті Автозаводської районної ради м. Кременчука на посаді спеціаліста ІІ категорії по роботі з населенням за місцем проживання. Нею було встановлено, що відповідач розрахувався з нею по заробітній платі не в повному обсягу, що стало підставою для її звернення до суду за захистом свого порушеного права.

В подальшому, постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.10.14 р. по справі № 524/6695/14-а за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука зобов'язано Виконавчий комітет Автозаводської районної ради м. Кременчука нарахувати та виплатити частину заробітної плати, утриманої на сплату профспілкових внесків за період з 04.03.08 р. по 17.09.11 р. у загальному розмірі 469,99 грн. Разом з тим, при виконанні даного судового рішення відповідачем не була виплачена позивачці грошова компенсація втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати заробітної плати (частини заробітної плати незаконно утриманої на сплату профспілкових внесків), що стало підставою для її звернення до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука грошової компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушення термінів виплати заробітної плати, не нарахованої позивачці, без заявлення вимоги вирішити публічно-правовий спір не підлягають задоволенню, оскільки суд не може перебирати на себе функцію здійснення нарахування грошової компенсації втрати частини грошових доходів замість органу, якому надані такі повноваження.

Колегія суддів вважає необхідним вказати на помилковість даних висновків суду першої інстанції, оскільки позивачкою в позові була заявлена вимога про визнання протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука в частині не виплати їй грошової компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати заробітної плати (частини заробітної плати незаконно утриманої на сплату профспілкових внесків), що свідчить про те, що вона просила вирішити публічно-правовий спір. Як вбачається з постанови суду першої інстанції, суд з невідомих причин не розглянув дану позовну вимогу і не дав відповідну правову оцінку.

Слід відмітити, що виходячи з аналізу норм ст. 2, ст. 11, п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, а також беручи до уваги Інформаційний лист Вищого адміністративного суду України № 1145/11/13-10 від 27.07.10 р., позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Колегія суддів зазначає, що згідно ст. 2 КАС України, основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права (ч. 1 ст. 6 КАС України).

Тобто, виходячи з аналізу вищезазначеної правової норми, суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цією дією.

Разом з тим, звертаючись до суду першої інстанції із вимогою вирішити публічно-правовий спір щодо визнання протиправною бездіяльності Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука в частині не виплати позивачці грошової компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати заробітної плати (частини заробітної плати незаконно утриманої на сплату профспілкових внесків), позивачка не зазначила, в чому саме полягає протиправність бездіяльності відповідача, оскільки матеріали справи не містять доказів щодо того, вона зверталася до відповідача із вимогами про виплату їй грошової компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати заробітної плати (частини заробітної плати незаконно утриманої на сплату профспілкових внесків) та доказів того, що відповідачем було відмовлено у такій виплаті.

Враховуючи вищевикладене, адміністративний суд при вирішенні адміністративного спору перевіряє, зокрема, обґрунтованість саме тих висновків, стосовно обставин спірних правовідносин, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірного рішення. Перевірка судом інших обставин спірних правовідносин виходить за межі предмету доказування в адміністративній справі і має своїм фактичним наслідком перебирання судом на себе функцій суб'єкта владних повноважень, а правовим мотивуванням спірного рішення додатковими фактичними підставами.

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука в частині не виплати позивачу грошової компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати заробітної плати (частини заробітної плати незаконно утриманої на сплату профспілкових внесків) задоволенню не підлягають.

Перевіряючи обґрунтованість заявлених позовних вимог в іншій частині, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством, згідно ст. 34 Закону України «Про оплату праці».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ від 19.10.2000 року, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Згідно зі ст. 2 вказаного Закону, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

За приписами ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Згідно зі ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.01 р. затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати.

Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.01 р. (п. 2 Порядку № 159). Згідно з п. 3 Порядку № 159, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: 1) пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); 2) соціальні виплати (допомога сім'ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); 3) стипендії; 4) заробітна плата (грошове забезпечення).

Відповідно до п. 4 Порядку № 159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

З системного аналізу вищезазначених норм права, колегія суддів дійшла висновку, що компенсації підлягають нараховані грошові доходи, зазначені у п. 3 Порядку № 159, разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, у разі затримки їх виплати на один і більше календарних місяців.

У ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу, а ст. 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Джерелом формування фонду оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування, відповідно до ч. 3 ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», є місцевий бюджет.

На момент звільнення позивачці не були нараховані доходи, про стягнення компенсації у зв'язку з порушенням термінів виплати яких вона просить, право на їх отримання встановлені судовими рішеннями, примусове виконання яких здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», а тому відсутні підстави для нарахування та виплати компенсації на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частин доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати».

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги про стягнення з виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука грошової компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушення термінів виплати заробітної плати, не нарахованої позивачу не підлягають задоволенню, оскільки суд не може перебирати на себе функцію здійснення нарахування грошової компенсації втрати частини грошових доходів замість органу, якому надані такі повноваження.

Таким чином колегія суддів погоджується із загальним висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки доводи апеляційної скарги його не спростовують, а тому підстав для скасування постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15.10.2015р. по справі № 524/3523/15-а не виявлено.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15.10.15 р. по справі № 524/3523/15-а - залишити без задоволення.

Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15.10.15 р. по справі № 524/3523/15-а за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області про стягнення компенсації втрати частини грошових коштів - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту.

Головуючий суддя (підпис)Водолажська Н.С.
Судді(підпис) (підпис) Калиновський В.А. Філатов Ю.М.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 15.01.2016 року.