Справа № 821/3511/15-а
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2016-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/3511/15-а
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергобудпроект-1" до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергобудпроект-1» (далі позивач, ТОВ «Енергобудпроект-1», Товариство) звернулось до суду із позовом до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі відповідач, ДПІ у м. Херсоні, Інспекція), в якому просить визнати неправомірними дії ДПІ у м. Херсоні щодо не визнання як податкової звітності поданої ТОВ «Енергобудпроект-1» податкової декларації з податку на прибуток за 1 півріччя 2015 року та визнати вказану податкову декларацію такою, що подана до ДПІ у м. Херсоні у день її фактичного отримання контролюючим органом.

Позовні вимоги мотивовані відсутністю належних правових підстав для не визнання як податкової звітності поданої ТОВ «Енергобудпроект-1» податкової декларації з податку на прибуток за 1 півріччя 2015 року, оскільки відповідачем вчинені оскаржені дії без посилань на порушення позивачем положень ст.ст.48, 49 Податкового кодексу України та всупереч вимогам п. 9 підрозділу 4 розділу XX «Перехідних положень» Податкового кодексу України, відповідно до яких при розрахунку та сплаті щомісячних авансових внесків з податку на прибуток у звітному (податковому) 2015 році мають застосовуватися положення п. 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, в редакції, що діяла до 01.01.2015 року.

Відповідач надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що оскаржувані дії вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, які визначені Конституцією та законами України. Вказує, що в чинному податковому законодавстві з 01.01.2015р. не передбачено право платника податку, який сплачує авансовий внесок, подавати податкову декларацію за перший квартал та перше півріччя 2015 року у разі не отримання ним прибутку або отримання збитку.

Сторони у судове засідання не зявились, будучі належним чином повідомлені про дату і час розгляду справи, подали клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ТОВ «Енергобудпроект-1» зареєстроване як юридична особа 06.11.2006р., номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 0007157 та перебуває на обліку в ДПІ у м. Херсоні.

Позивачем подано декларацію з податку на прибуток за 1 квартал 2015 року, в якій зафіксований збиток за результатом господарської діяльності у 1 кварталі 2015 р.

Вказана декларація була подана своєчасно та прийнята 29.04.2015р. без зауважень з боку ДПІ у м. Херсоні, що підтверджується відповідною електронною квитанцією. В рядку 07 «Об'єкт оподаткування від усіх видів діяльності» зазначено: (-729955 грн.).

Разом із декларацією був поданий супровідний лист, в якому ТОВ «Енергобудпроект-1» зазначило, що отримання збитку за 1-й кв. 2015 р. звільняє підприємство від обовязку сплачувати авансовий внесок з податку на прибуток з квітня 2015 р. по травень 2016 р. на підставі п. 57.1 ст.57 Податкового кодексу України, п. 9 підрозділу 4 р. ХХ Податкового кодексу України.

В подальшому позивачем 20.07.2015р. було отримано податкову вимогу від 07.07.2015р. №4862-23 про наявність податкового боргу в сумі 91776 грн. станом на 06.07.2015р. по авансовим внескам з податку на прибуток, та рішення про опис майна у податкову заставу № 346 від 07.07.2015р., прийняті ДПІ у м. Херсоні.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 14.08.2015р. у справі №821/2280/15-а, яка набрала законної сили 04.11.2015р., задоволено позов ТОВ «Енергобудпроект-1» та скасовано податкову вимогу ДПІ у м. Херсоні від 07.07.2015р. №4862-23 і рішення про опис майна у податкову заставу №346 від 07.07.2015р.

06 серпня 2015 року позивачем подано податкову декларацію з податку на прибуток за 1 півріччя 2015 року, в якій відображено за кодом рядку 07 «Об'єкт оподаткування від усіх видів діяльності» «- 1340185 грн.», задекларовано зменшення нарахованої суми податку на 30592,00 грн. та визначено суму авансового внеску з податку на прибуток, що підлягає сплаті щомісячно 0,00 грн.

Вказану податкову декларацію прийнято контролюючим органом 06.08.2015р. за реєстраційним №, про що свідчить відповідна квитанція №2.

Листом ДПІ у м. Херсоні від 10.08.2015р. №9977/10/21-03-15-01-13 позивача повідомлено про те, що «податкова декларація з податку на прибуток підприємства за 1 півріччя 2015 року від 06.08.2015р. реєстровий № не визнана як податкова звітність».

Підставою для не визнання декларації як податкової звітності відповідач указав те, що з 01.01.2015р. виключено з п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України норму про право платника податків, який за підсумками першого кварталу звітного (податкового) року не отримав прибуток або отримав збиток, не здійснювати авансових внесків у другому - четвертому кварталах звітного (податкового) року та визначення податкових зобовязань на підставі податкової декларації за підсумками першого півріччя, трьох кварталів та за рік, яка подається до контролюючого органу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Не погоджуючись із цим, ТОВ «Енергобудпроект-1» подано відповідну скаргу, у задоволенні якої відмовлено рішенням Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області від 28.09.2015р. №1665/10/21-22-10-04-06.

Позивачем подано повторну скаргу, у задоволенні якої також відмовлено згідно із рішенням Державної фіскальної служби від 28.10.2015р. №22854/6/99-99-15-02-01-15.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.

Згідно із п.п.46.1, 46.5 ст.46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Вимоги до складення податкових декларацій установлені ст.48 Податкового кодексу України.

Так, за цією статтею форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору; обов'язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Відповідно до п.п. 48.3 та 48.4 ст.48 Податкового кодексу України податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

У окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.

За приписами п.п. 49.1, 49.2, 49.3 ст.49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: особисто платником податків або уповноваженою на це особою; надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

При цьому згідно із п. 49.8, 49.9 ст.49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

Як передбачено п.49.11 ст.49 Податкового кодексу України, у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання.

Пункт 49.12 статті 49 Податкового кодексу України передбачає, що у разі отримання відмови органу державної податкової служби у прийнятті податкової декларації платник податків має право: подати податкову декларацію та сплатити штраф у разі порушення строку її подання; оскаржити рішення контролюючого органу у порядку, передбаченому статтею 56 цього Кодексу.

Як видно зі змісту наведених правових норм, платник податків зобовязаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Реалізація цього обовязку полягає у складенні та оформленні податкової декларації разом із додатками у відповідності до вимог, встановлених податковим кодексом України до форми та змісту податкової звітності, а також подачі такої звітності до контролюючого органу.

У свою чергу контролюючий орган зобовязаний прийняти належним чином оформлену податкову декларацію; відмова у прийнятті декларації можлива виключно у випадку, коли така декларація заповнена з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового кодексу України, тобто платником податків не внесено до податкової звітності обовязкових реквізитів, передбачених згаданими пунктами ст.49 Податкового кодексу України або внесено недостовірні обовязкові реквізити. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

З цього приводу слід звернути увагу на те, що відповідачем не визнано подану позивачем податкову декларацію з податку на прибуток за 1 півріччя 2015 року як податкову звітність з підстав, не передбачених ст.ст.48, 49 Податкового кодексу України, що є протиправним.

При цьому відповідачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового кодексу України при заповненні та поданні податкової декларації.

Щодо визначених відповідачем підстав невизнання податкової декларації як податкової звітності, слід урахувати наступне.

Відповідно до положень абз. 9 п.57.1 статті 57 Податкового кодексу України (в редакції до 01.01.2015р.) у разі якщо платник податку, який сплачує авансовий внесок, за підсумками першого кварталу звітного (податкового) року не отримав прибуток або отримав збиток, він має право подати податкову декларацію та фінансову звітність за перший квартал. Такий платник додатку авансових внесків у другому - четвертому кварталах звітного (податкового) року не здійснює, а податкові зобов'язання визначає на підставі податкової декларації за підсумками першого півріччя, трьох кварталів та за рік, яка подається до контролюючого органу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Законом України №71-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014р. внесені зміни до статті 57 Податкового кодексу України, які вступили в силу 01.01.2015 року, зокрема п. 57.1 статті 57 Податкового кодексу України викладено у новій редакції.

Так, пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України в редакції Закону України від 28.12.2014 року право платника податків на подання податкової декларації за перший квартал у разі отримання збитку за підсумками першого кварталу звітного року не передбачене.

Відмова відповідача у визнанні поданої ТОВ «Енергобудпроект-1» декларації з податку на прибуток підприємства за І півріччя 2015 року податковою звітністю обґрунтована саме положеннями статті 57 Податкового кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року.

Однак, суд звертає увагу на те, що положеннями вищезгаданого Закону України від 28.12.2014 року передбачено також внесення змін до підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, а саме викладено пункт 9 у наступній редакції: «У січні - грудні 2015 року та січні - травні 2016 року платники зобов'язані сплачувати щомісячні авансові внески з податку на прибуток підприємств відповідно до пункту 57.1 статті 57 цього Кодексу у редакції, що діяла до 1 січня 2015 року. При цьому сума щомісячних авансових внесків за березень - травень 2016 року обчислюється у розмірі не менше 1/12 нарахованої суми податку на прибуток підприємств за 2014 звітний податковий) рік».

Тобто положення пункту 9 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України у редакції Закону № 71-VIII містять імперативну норму, відповідно до якої платники податків, котрі сплачують авансові внески з податку на прибуток підприємств, зобов'язані щомісячно сплачувати такі авансові внески відповідно до пункту 57.1 статті 57 цього Кодексу у редакції, що діяла до 1 січня 2015 року.

Порівняльний аналіз двох редакцій пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України свідчить, що у попередній редакції присутня норма, яка передбачала право платника податку, який сплачує авансовий внесок, подати податкову декларацію та фінансову звітність за перший квартал у разі, якщо він за підсумками першого кварталу звітного (податкового) року не отримав прибуток або отримав збиток. Це звільняло платника податку від сплати авансових внесків у другому - четвертому кварталах звітного (податкового) року та передбачало визначення податкових зобов'язань на підставі податкової декларації за підсумками першого півріччя, трьох кварталів та за рік. Нова редакція пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу такої норми не містить.

Таким чином, з огляду на положення п. 9 підрозділу 4 Розділу XX Перехідні положення» Податкового кодексу України, при розрахунку та сплаті щомісячних авансових внесків з податку на прибуток у звітному (податковому) 2015 році мають застосовуватися положення п. 57.1. статті 57 Податкового кодексу України, в редакції, що діяла до 01.01.2015 року.

Системний аналіз змін, внесених до Податкового кодексу України Законом № 71-VIII від 28.12.2014, дає підстави стверджувати, що відповідно до положень пункту 9 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України збережено на 2015 рік право платника податку, який сплачує авансовий внесок, подати податкову декларацію за перший квартал у разі якщо він за підсумками першого кварталу звітного (податкового) року не отримав прибуток або отримав збиток.

Крім того, суд враховує, що відповідно до п. 56.21 Податкового кодексу України, у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

З огляду на викладене, оскаржені дії відповідача щодо не визнання податкової декларації ТОВ «Енергобудпроект-1» з податку на прибуток за 1 півріччя 2015 року суперечать вимогам п. 9 підрозділу 4 розділу XX «Перехідних положень» Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 49.13 статті 49 Податкового кодексу України у разі, якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови органом державної податкової служби (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання органом державної податкової служби.

Зважаючи, що судом встановлено протиправність відмови відповідача в прийнятті податкової декларації позивача з податку на прибуток за 1 квартал 2015 року, вказана податкова декларація вважається прийнятою в день її фактичного отримання податковим органом, а саме 06.08.2015р.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення, оскільки відповідачем не доведено правомірність своїх дій, які оскаржені позивачем.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області щодо не визнання як податкової звітності поданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергобудпроект-1» податкової декларації з податку на прибуток за 1 півріччя 2015 року реєстраційний номер НОМЕР_1 від 06 серпня 2015 року.

Визнати податкову декларацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергобудпроект-1» з податку на прибуток за 1 півріччя 2015 року реєстраційний номер НОМЕР_1 від 06 серпня 2015 року такою, що подана до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області у день її фактичного отримання контролюючим органом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Пекний А.С.

кат. 8