Справа № 821/2303/15-а
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2016-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/2303/15-а
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" до Відділу державної виконавчої служби Голопристанського районного управління юстиції Херсонської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_1, ОСОБА_2, Херсонська філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, про зобов'язання винести постанову про зняття арешту з нерухомого майна,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» (далі - позивач, ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ») звернулось до суду із позовом до Відділу державної виконавчої служби Голопристанського районного управління юстиції Херсонської області (далі - відповідач, ВДВС Голопристанського РУЮ), в якому з урахуванням змінених відповідно до заяви від 26.11.2015р. №135-19950 (вх. №1488/15-а від 26.11.2015р.) просить зобов'язати ВДВС Голопристанського РУЮ винести постанову про зняття арешту з нерухомого майна - предмета іпотеки, а саме з трикімнатної квартири АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач, як іпотекодержатель, має право, в разі невиконання боржником (іпотекодавцем) забезпеченого іпотекою зобов'язання, одержати задоволення з вартості предмета іпотеки - вказаного вище нерухомого переважно перед іншими кредиторами. У той же час, накладення відповідачем арешту на предмет іпотеки постановою державного виконавця ВДВС Голопристанського РУЮ перешкоджає реалізації такого права позивача, що є протиправним.

Сторони та треті особи у судове засідання не з'явились, будучі належним чином повідомлені про дату і час розгляду справи. Позивачем надано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. Відповідач письмових заперечень на позов не надав, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 як позичальником укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 25.09.2006р., за умовами якого Акціонерний комерційний інноваційний банк «Укрсиббанк» зобов'язується надати, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит в сумі 180 000,00 грн. та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором. Строком кредитування визначений термін з 25.09.2006р. по 25.09.2017р. У забезпечення виконання зобов'язань позичальника банком приймається застава нерухомості, а саме трикімнатної квартири АДРЕСА_1.

На забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за договором споживчого кредиту №0 від 25.09.2006р. укладені договори поруки №0 від 25.09.2006р. та договір іпотеки ВЕС №112094 від 25.09.2006р.

Відповідно до умов вказаних договорів ОСОБА_2 як майновий поручитель ОСОБА_1 та іпотекодавець передає в іпотеку Акціонерному комерційному інноваційному банку «Укрсиббанк» (іпотекодержатель) нерухоме майно - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1. Предметом іпотеки забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов'язань за кредитним договором №0 від 25.09.2006р.

Іпотека зареєстрована у встановленому законодавством порядку.

В подальшому між Публічним акціонерним товариством «Укрсиббанк» як правонаступником Акціонерного комерційного інноваційного банку «Укрсиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» на підставі договору факторінгу від 12.12.2011р. №1 укладено 12.12.2011р. договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки, в тому числі й за договором ВЕС №112094 від 25.09.2006р.

Відступлення права вимоги та зміну іпотекодержателя зареєстровано в установленому законодавством порядку.

09 липня 2015 року позивач звернувся до нотаріуса та отримав Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, з якої видно, що іпотечне майно знаходиться під арештом на підставі постанови ВДВС Голопристанського РУЮ без номеру від 20.04.2011р.

Не погоджуючись із накладенням арешту на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» звернулось до суду із даним позовом.

Предметом спору є наявність у відповідача обов'язку прийняти постанову про зняття арешту з нерухомого майна, яке перебуває в іпотеці у позивача.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України від 21 квітня 1999 року №606-ХІV «Про виконавче провадження» (далі - Закон №606-ХІV).

При цьому статтею 60 Закону №606-ХІV обумовлено випадки, підстави й порядок знання арешту з майна. Відповідно до положень цієї норми (в редакції закону на час виникнення спірних правовідносин) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Аналізуючи вказані правові норми, суд приходить до висновку, що згідно з ними орган державної виконавчої служби обтяжений обов'язком прийняти постанову про зняття арешту з майна виключно у двох випадках: у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна та у випадку виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого Законом №606-ХІV.

Жодним належним і допустимим доказом не підтверджено наявності судового рішення про зняття арешту з майна - трикімнатної квартири АДРЕСА_1.

Відсутні і докази ініціювання заінтересованими особами перед начальником ВДВС Голопристанського РУЮ питання про зняття арешту з вказаного майна з підстав порушення порядку накладення арешту, встановленого Законом №606-ХІV.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Позивач не заявив адресованих суду вимог про зняття арешту з нерухомого майна - предмета іпотеки, натомість просить суд зобов'язати ВДВС Голопристанського РУЮ прийняти постанову про зняття арешту з цього майна.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для покладення на відповідача обов'язку прийняти постанову про зняття арешту з нерухомого майна - трикімнатної квартири АДРЕСА_1.

Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Крім того, суд не знаходить підстав для виходу за межі позовних вимог та ухвалення рішення про зняття арешту з вказаного майна, виходячи з наступного.

У силу вимог статті 54 Закону №606-ХІV звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя.

Згідно частини четвертої цієї норми заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна у разі звернення стягнення на це майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями.

При цьому за правилами частини третьої вказаної норми для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателя, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі:

1) виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів;

2) якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом

За визначенням, наданим ст.575 Цивільного кодексу України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно із ст.572 цього Кодексу, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

У відповідності із ч.ч.6, 7 ст.3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Також слід звернути увагу на те, що ураховуючи суть іпотеки, визначення якої міститься у статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, установленому цим Законом, позов про зняття арешту, накладеного державним виконавцем, підлягає задоволенню, крім випадків, визначених частиною третьою статті 54 Закону №606-ХІV.

Примусове звернення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (частина восьма статті 54 Закону №606-ХІV), відповідно статей 3, 33 якого звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Тобто, чинним законодавством не передбачено заборони накладення арешту на майно, що є предметом іпотеки. Проте є випадки, коли з такого майна повинний бути знятий арешт.

Як установлено судом, право іпотеки за іпотечним договором ВЕС №112094 від 25.09.2006р. зареєстровано в установленому законодавством порядку 25.09.2006р., реєстраційний номер обтяження 3781232; а обтяження - заборона на нерухоме майно - 25.09.2006р., реєстровий номер 3780106 (а.с. 32).

Обтяження - арешт нерухомого майна відповідно до постанови ВДВС Голопристанського РУЮ без номеру від 20.04.2011р. зареєстровано 20.04.2011р., реєстраційний номер 11093986 (а.с. 32).

Відповідно до п.1.1 договору іпотеки ВЕС №112094 від 25.09.2006р., сторони дійшли згоди щодо вартості предмету іпотеки, яка становить 279 490,00 грн.

У той же час позивачем надана довідка-розрахунок б/н від 22.12.2015р., згідно якої станом на 22.12.2015р. розмір заборгованості за кредитним договором, який забезпечений іпотекою відповідно до іпотечного договору ВЕС №112094 від 25.09.2006р., становить 138 477,81 грн., з яких 34 599,80 грн. - заборгованість за основним боргом та заборгованість за відсотками 103 878,01 грн.

Таким чином, вартість предмета іпотеки - 279 490,00 грн., визначена за домовленістю сторін іпотечного договору, перевищує розмір заборгованості боржника іпотекодержателю, яка становить 138 477,81 грн.

Більше того, позивачем надано до суду Звіт про незалежну оцінку нерухомого майна, виконаний сертифікованим суб'єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю «Експерт оцінка плюс» 22.12.2015р., відповідно до якого ринкова вартість предмета іпотеки становить 685 245,00 грн., що майже в 5 разів перевищує розмір заборгованості боржника іпотекодержателю.

Враховуючи зазначені обставини та наведені норми права, суд приходить до висновку про відсутність передбачених ч.4 ст.54 Закону №606-ХІV підстав для зняття арешту з нерухомого майна, щодо якого заявлено даний позов, оскільки вартість предмета іпотеки перевищує розмір заборгованості боржника позивачу - іпотекодержателю.

У зв'язку з цим слід також звернути увагу, що матеріалами справи не підтверджено перебування на даний час на виконанні ВДВС Голопристанського РУЮ будь-якого завершеного або незавершеного виконавчого провадження, в межах якого на вказане вище нерухоме майно було б накладено арешт відповідно до постанови державного виконавця без номеру від 20.04.2011р. та на підставі якої до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна внесено запис від 20.04.2011р. №11093986 про обтяження - арешт нерухомого майна, про що свідчать листи-відповіді ВДВС Голопристанського РУЮ від 04.08.2015р. №01-46/8439, від 03.12.2015р. №2786/02-46 (а.с.62-63, 135).

Таким чином, на це нерухоме майно наразі не звернуто примусового стягнення органами державної виконавчої служби, а відтак суд вважає, що в даному конкретному випадку саме по собі існування зареєстрованого обтяження ще не порушує прав позивача, з огляду також на те, що позивачем не доведено обставин звернення ним стягнення на предмет іпотеки відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку» для задоволення своїх прав як іпотекодержателя, в тому числі і внаслідок невиконання боржником вимоги достроково виконати зобов'язання.

Згідно з частиною першою ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до статті 94 КАС України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, а також за відсутності витрат позивача, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167 КАС України, суд, -

постановив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Пекний А.С.

кат. 11.5