Справа № 644/5760/15-а
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 р.Справа № 644/5760/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Сіренко О.І.

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.11.2015р. по справі № 644/5760/15-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити певні дії, поновити виплату пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

19 листопада 2015 року постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова про визнання дій протиправними та зобовязання поновити виплату пенсії - відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати, прийняти нову постанову, якою позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги, вказує, що не має статусу внутрішньо переміщеної особи, тому застосування до спірних правовідносин норм Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» №1706 - VII та постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції» № 637 від 05 листопада 2014 року є безпідставним. Зазначає, що з урахуванням норм частини 1 статті 49 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", відповідач не мав підстав для припинення виплати пенсії ОСОБА_1, оскільки законом на даний час не встановлено такої підстави для припинення виплати пенсії, як ненадання довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції чи населеного пункту, розташованого на лінії зіткнення.

Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова у письмових запереченнях просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не прибули, своїх представників не направили. Керуючись частиною 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів не вбачає перешкод для розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 КАС України, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка є пенсіонером за віком і отримувала пенсію за місцем свого проживання. 07.11.2014р. вона звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Харкова з заявою про переведення її пенсійної справи з м.Свердловськ Луганської області до Орджонікідзевського району м.Харкова. В даній заяві позивачка вказала фактичне місце свого проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, та надала до заяви копію паспорта, копію ідентифікаційного коду, копію пенсійного посвідчення та заяву про отримання грошових коштів ( пенсії) на картковий рахунок банку. В період з 01.08.2014 року по 01.01.2015 року пенсію позивачці нараховували та виплачували у Орджонікідзевському районі м.Харкова. Після 01 січня 2015 року виплата пенсії позивачки була зупинена.

Позивачка не погодилась з вище зазначеними діями відповідача та оскаржила їх до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що дії Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Харкова щодо зупинення виплати позивачці пенсії є правомірними та такими, що відповідають вимогам діючого законодавства України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Верховною Радою України 20.10.2014 року було прийнято Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» №1706 - VII (далі - Закон № 1706 - VII).

Відповідно ч. 1 ст. 1 Закону № 1706 - VII, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія виплачується щомісяця у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, включно в грошовій формі зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межа України.

Відповідно пункту 4.12 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації) пенсіонера. Пенсійна справа не пізніше п'яти робочих днів з дня одержання запиту пересилається органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації).

Таким чином, з метою отримання пенсії за новим місцем проживання слід подати заяву про запит пенсійної справи з зазначенням у ній фактичного місця перебування (проживання). Документи для підтвердження фактичного місця проживання не вимагаються. До заяви додаються копії документів, що посвідчують особу (паспорт, ідентифікаційний код та пенсійне посвідчення).

Після звернення внутрішньо переміщеної особи (пенсіонера) до органу Пенсійного фонду України, що здійснює пенсійне забезпечення за адресою фактичного проживання із заявою, з зазначенням особистих даних (ідентифікаційний код, дату народження, адресу попереднього проживання), про бажання отримувати пенсію за новим місцем проживання та документом, що посвідчує особу запит на пенсійну справу надсилається невідкладно (в електронній формі). Взяття на облік зазначених осіб здійснюється за матеріалами електронних пенсійних справ.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка 07.11.2014р. року звернулася із заявою до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Харкова про запит її пенсійної справи із УПФУ м. Свердловськ Луганської області.

Виплата пенсії позивачці здійснювалась за електронною пенсійною справою Управлінням по січень 2015 року включно.

Як вбачається з матеріалів справи, при прийнятті рішення про припинення виплати позивачу пенсії Управління виходило з положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції» № 637 від 05 листопада 2014 року , призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509.

Зазначені виплати, що призначені або продовжені відповідним особам до набрання чинності цією постановою, здійснюються за фактичним місцем їх проживання (перебування) у разі видачі їм до 31 грудня 2014 р. такої довідки.

Постановою КМУ №715 від 12.12.2014 р. внесено зміну до пункту і постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 637 «Про здійснення соціальних виплат особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції», замінивши в абзаці другому цифри і слова « 31 грудня 2014 р.» цифрами і словами « 1 лютого 2015 р.».

Враховуючи викладене вище, а також, що виплати, які призначені або продовжені відповідним особам до набрання чинності цією постановою, здійснюються за фактичним місцем їх проживання (перебування) у разі видачі їм до 1 лютого 2015 р. вказаної вище довідки, що не було зроблено позивачем, колегія суддів прийшла до висновку, що відповідач діяв в межах наданих йому повноважень згідно вимог ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України

Оскільки, позивачка станом на 01 січня 2015 року не надала до Управління вищезазначену довідку, передбачену «Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції», дії відповідача щодо зупинення виплати позивачу пенсії є правомірними та такими, що відповідають вимогам діючого законодавства України.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не набула статусу внутрішньо переміщеної особи, колегія суддів вважає безпідставними.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об'єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Згідно із ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до частини ст. 4 Закону №1706-VІІ, підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Оскільки, позивач на момент звернення до Управління та на час переміщення з тимчасово окупованої території був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, зазначене свідчить про те, що позивач дійсно є переміщеною особою з тимчасово окупованої території відповідно до ст.1 Закону.

Таким чином, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.11.2015р. по справі № 644/5760/15-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст ухвали виготовлений 25.12.2015 р.