Справа № 820/8016/15
Суддя: Філатов Ю.М.
Дата ухвалення: 2016-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 р. Справа № 820/8016/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Філатова Ю.М.

Суддів: Калиновського В.А. , Водолажської Н.С.

за участю секретаря судового засідання Тітової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2015р. по справі № 820/8016/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТЕР-М"

до Харківської митниці Державної фіскальної служби України

про скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "АСТЕР-М", звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, Харківської митниці Державної фіскальної служби України, та просив скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 807000011/2015/00044/2 від 19.03.2015 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2015р. по справі №820/8016/15 вимоги позивача були задоволені. Скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № 807000011/2015/00044/2 від 19.03.2015 року.

Не погоджуючись з постановою Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2015р. по справі №820/8016/15 відповідач подав апеляційну скаргу, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити, вважає, що судом першої інстанції порушені норми права.

Позивач вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2015р. по справі №820/8016/15 прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому підстави для її скасування відсутні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача та представників сторін колегія суддів встановила, що 01.05.2014 р. ТОВ "АСТЕР-М" уклало контракт №UBERKEKHARKOV001 із компанією "Берке Пластік Санайї Ве Тіджарет Анонім Шикерти" (Турецька республіка) строком дії до 31.12.2015 р. відповідно до п. 9.1 щодо поставки товарів постачальником покупцю відповідно до умов контракту.

Відповідно до п.11.1 регулюючим правом щодо контракту передбачено було Конвенцію ООН про договори міжнародної купівлі-продажу товарів від 11.04.1980 року.

Пунктом 5.1 контракту передбачено поставку на умовах ЕХW Factory (Стамбул, Турецька республіка).

Відповідно до інвойсу ARKY 842859-4 №А-144609 від 20.02.2015 року з посиланням на номер контракту №UBERKEKHARKOV001 (а.с.137) та специфікації до договору №UBERKEKHARKOV001 зазначено умови поставки EXW, DENIZLITURKEY, визначено відправника - ASGARD TASIMACILIK VE TICARET LTD STI.

В процесі виконання Контракту щодо постачання радіаторів стальних загальною вартістю 29309,30 дол. США Постачальником було оформлено митну декларацію 15350300ЕХ029713 (а.с.139), а визначений Контрактом відправник (ASGARD TASIMACILIK VE TICARET LTD STI) автомобільним транспортом доправив товар в контейнері № ARKU 8428594 від фабрики у місті DENIZLI Туреччина до портового міста IZMIR Туреччина, в порту вказаний контейнер було завантажено за рахунок відправника на судно морської лінії Аrkas line, що підтверджується коносаментом АRKIZM (а.с.140-142), який згідно до Конвенції ООН про морське перевезення вантажів 1978 р. означає документ, який підтверджує договір морського перевезення та прийом вантажу перевізником.

При цьому між ТОВ "АСТЕР-М" та ASGARD TASIMACILIK VE TICARET LTD STI не укладено жодних договорів.

Морське перевезення замовлялося ТОВ "АСТЕР-М" за заявкою, поданою в електронній формі у підприємства ТОВ "ВЕЛА ТРАНС" (рахунок-фактура № 1-00000007 від 10.03.2015 р., платіжні доручення №3811 від 11.03.2015 р. та № 3845 від 13.03.2015 р. Транспортні послуги на території України складались з отримання контейнера від морської лінії в Одесі (вивантаження з судна, завантаження на автотранспортний засіб) та перевезення його до Харківської митниці ДФС. Перевезення здійснено за СМК № 95 (а.с.146), довідка про транспортні витрати від ТОВ "Вела Транс" №270810/76 від 11.03.2015 року (а.с.29).

Після прибуття товару до Харківської митниці ДФС для митного оформлення було подано митну декларацію № 807110001.2015.002178 з відповідними документами (перелік згідно з карткою відмови, сторонами не заперечувалось), але відповідачем в митному оформленні було відмовлено (картка відмови № 807110001/2015/00069 - а.с.30-31), прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №807000011/2015/000446/2 від 19.03.2015 року (а.с.32-33).

Позивачем подано митну декларацію №80711001/2015/002247.

Задовольняючи вимоги позивача суд першої інстанції виходив з наступного.

Порядок визначення митної вартості товарів, методи визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України передбачено Митним кодексом України та іншими нормативними актами.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Частинами четвертою та п'ятою статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно зі статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 Митного кодексу України).

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

В силу частини п'ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Із аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Кодекс містить вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Ця норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Наведені норми узгоджуються з проголошеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до частини шостої статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Орган доходів і зборів має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють органу доходів і зборів законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з'ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в частині другій статті 53 Митного кодексу України.

Пунктами 3.16, 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур встановлено стандартне правило, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства. У випадках, коли окремі підтверджуючі документи не можуть бути представлені разом з декларацією на товари з причин, які визнані митною службою обґрунтованими, вона дозволяє подачу таких документів протягом визначеного періоду часу.

Згідно з частиною третьою статті 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Підставами винесення оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів було ненадання декларантом інформації щодо угод на ідентичні товари, відсутні дані щодо витрат, понесених на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування в Україні, а також до місця перетину із кордоном України, що мало вплив на процес формування ціни товару, тощо.

Судом першої інстанції було встановлено, що особливості поставки товару за договором №UBERKEKHARKOV001 врегульовано звичаями ділового обороту відповідно до Принципів УНІДРУА.

Позивачем надані документи, які підтверджують поставку товару за вищевказаним контрактом саме постачальником за договором, відправником вантажу відповідно до звичаїв ділового обороту визначено третю особу, проте вартість відправлення входить до ціни договору (контракту). Щодо транспортування на території України, до контролюючого органу надано необхідні документи щодо транспортування товару ТОВ "ВЕЛА ТРАНС".

Відповідач під час розгляду справи не надав доказів на підтвердження того, що позивач до митної декларації надав не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості, або що надані митному органу документи містили розбіжності.

Судом першої інстанції не було встановлено існування будь-яких обмежень для визначення митної вартості задекларованого товару за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

На думку суду першої інстанції та обставина, що в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками є інформація про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не створює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за резервним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, а на ціну одного й того ж товару у різний період може впливати велика кількість чинників (курс валют, сезонність, певні характеристики товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Автоматизована система аналізу та управління ризиками, з об'єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більшого значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками.

Наявні у справі дані про проведення консультацій між митним органом та декларантом не містять детальних відомостей про виконання митним органом обов'язку щодо надання належного роз'яснення декларанту неможливості застосування першого-пятого методів визначення митної вартості товару через недостатність наданих ним документів.

На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом і визначив митну вартість за резервним методом. Відтак, спірне рішення відповідача про коригування заявленої митної вартості товарів є протиправним і з цих підстав підлягає скасуванню.

Висновки суду першої інстанції не можуть бути визнані обґрунтованими з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать про те, що для здійснення митного контролю та митного оформлення представником позивача - TOB "Гранд Вінд" 19.03.2015 до Харківської митниці ДФС було подано електронну митну декларацію №807110001/2015/002178 на товари «Радіатори для центрального опалення з неелектричним нагрівом з чорних металів побутові, сталеві панельні радіатори, в асортименті. Торгівельна марка - BERKE. Виробник- BERKE PLASTIK SAN. VE TIC. A.S. Країна виробництва - TR».

Частиною 2 статті 53 Митного кодексу України визначено перелік документів, які підтверджують митну вартість:

1) декларація митної вартості/ що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартої і, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Декларантом TOB «АСТЕР-М» разом з ЕМД №807110001/2015/002178 були подані наступні документи: міжнародна автомобільна накладна; коносамент; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг; інвойс; пакувальний лист; контракт та доповнення до нього; договір про надання послуг митного брокера; митна декларація країни відправлення.

Відповідно до ч. 10 ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються поміж іншого витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, а також витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

Позивачем під час декларування не надано документів, які підтверджують складові митної вартості, а саме при формуванні митної вартості відсутня, зокрема, така складова, як вартість транспортування до порту відправлення у Турецькій республіці та вартість навантаження 22,236 тон вантаж у на морське судно, що покладається на покупця згідно розподілу витрат між продавцем та покупцем на здійснення поставки товару у відповідності до тлумачень міжнародних термінів Інкотермс 2010 для умов поставки ЕХW (франко-завод).

Відповідно до ч. 2, 9, 21 ст. 58 МКУ метод визначення митної вартосте товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об'єктивними та піддаватися обчисленню та підтверджуватись документально.

В даному випадку в поданих декларантом документах мали місце розбіжності, а саме: п.5.1 контракту поставки № UKRBERKEKHARKOV 001 від 01.05.2014 передбачено, що постачальник поставляє Товар на умовах Інкотермс -2010 EXW Factory (Стамбул, Турецька республіка)»; у гр. 20 ЕМД №807110001 /2015/0002178 зазначено «EXW TR DENПZLI»; у коносаменті від 27.02.2015 зазначено, що товар відправлено із їзміра.

Для підтвердження заявленої митної вартості, на виконання вимог ст. 54 МКУ та відповідно до вимог ст. 53 МКУ, декларанту в електронному повідомленні було запропоновано подання додаткових документів згідно переліку, зазначеному в електронному повідомленні декларанту. Також повідомлено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Проведення консультації та витребування додаткових документів відображено у електронному повідомленні декларанту.

Декларантом у строк, встановлений ч.З ст.53 МКУ, не було надано додаткових документів для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів. Засобами електронного зв'язку декларант листом від 19.03.2015 № 19/3 повідомив про прохання надання рішення про коригування митної вартості в зв'язку з відсутністю можливості надати всі додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.

Таким чином позивачем не було надано документів, що документально підтверджували б витрати на транспортування оцінюваних товарів до порту та витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язаних з їх транспортуванням до порту.

Не надано таких документів і до суду.

Крім цього, позивачем не надано будь - яких документів на підтвердження внесення в двохсторонньому порядку змін до контракту з постачальником стосовно транспортування, навантаження та вивантаження товарів.

Зазначені обставини і були підставою при прийнятті митницею рішення про коригування митної вартості товару використання наявної в митниці цінової інформації, що міститься в ціновій базі ЄАІС про митне оформлення товару такого ж виробника продукції.

Колегія суддів вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів від № 807000011/2015/00044/2 від 19.03.2015 року правомірно було прийнято відповідачем за другорядним (резервним) методом, відповідно до статті 64 МКУ, та відповідно до розділу 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 13.07.12 № 362.

В графі 33 рішення про коригування митної вартості зазначено обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі вимог ст.ст. 54, 55, 57, 58, 59, 60, 62, 63 МКУ; джерела інформації для даного рішення та розрахунок митної вартості товарів.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що відповідачем доведена правомірність прийняття оскаржуваного рішення, в той час як позивач в обґрунтування своїх вимог не надав належних доказів, що підтверджують складові митної вартості,.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2015р. по справі №820/8016/15 прийнята при невідповідності висновків суду обставинам справи і підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 3 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської митниці Державної фіскальної служби України задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2015р. по справі № 820/8016/15 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТЕР-М" до Харківської митниці Державної фіскальної служби України про скасування рішення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Філатов Ю.М.
Судді(підпис) (підпис) Калиновський В.А. Водолажська Н.С.
Повний текст постанови виготовлений 14.01.2016 р.