Справа № 538/2160/15-а
Суддя: Крекотень С. А.
Дата ухвалення: 2016-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №538/2160/15-а
Провадження по справі №6-а/538/1/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2016 року Лохвицький районний суд Полтавської області

в складі : головуючого судді - Крекотень С.А.

при секретарі - Криворучко В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лохвиця Полтавської області подання Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про зміну способу і порядку виконання рішення суду,

в с т а н о в и в :

В провадженні Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області перебуває виконавче провадження ВП 49201752 з виконання рішення суду від 13.05.2011 року № 2-а-2295/11 Лохвицького районного суду Полтавської області про зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Лохвицькому районі Полтавської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 у відповідності ст..ст.50,54,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії інваліду другої групи у розмірі 75% від мінімальної пенсії за віком починаючи з 17.02.2011 р та виплатити пенсію по інвалідності в розмірі восьми мінімальних пенсій по віку. Боржником листом № 2764/06 від 11.11.2015 р повідомлено відділ про здійснення перерахунку пенсії згідно рішення суду та надано копію розпорядження № 150689 від 07.11.2012 року, але виплати по рішенню суду не проведені у звязку з відсутністю відповідного фінансового ресурсу бюджету.

Як видно з постанови колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року суди першої та апеляційної інстанцій, змінюючи спосіб виконання рішення, фактично змінили його суть, що є неприпустимим в силу статті 263 КАС. Вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції одних і тих самих норм права, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про таке. Із конститутивних ознак норм частини першої статті 263 КАС в поєднанні з адміністративними правовими нормами статей 6, 105, 162 цього Кодексу випливає, що вони гарантують право особи на звернення за захистом їх порушених прав, свобод чи інтересів субєктами владних повноважень і визначають підстави, форми та способи захисту цих прав. Зокрема, у частині першій статті 6 КАС встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Відповідно до частини четвертої статті 105 КАС адміністративний позов може містити як вимоги про зобовязання відповідача субєкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії, так і про стягнення з нього коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю. Згідно з частинами першою та другою статті 162 КАС за результатами розгляду звернення особи до суду з адміністративним позовом і в разі його задоволення можуть бути прийняті постанови про: 1) визнання протиправними рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобовязання відповідача вчинити певні дії; 3) зобовязання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності обєднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) обєднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) субєкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень. У частині першій статті 263 КАС передбачено право на звернення із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, встановлено коло осіб, які можуть звернутися із такою заявою, та визначено умови такого звернення, зокрема наявність обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо). Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду. Як зміну способу і порядку виконання судового рішення розуміють застосування судом нових заходів щодо його реалізації у звязку з неможливістю виконання цього рішення раніше визначеними способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не має змінювати (зачіпати) суті самого судового рішення. Аналізуючи норми частини першої статті 263 КАС у системному звязку із нормами, які гарантують право на судовий захист і передбачають форми й способи його реалізації, можна дійти висновку, що в контексті спірних правовідносин обставини, якими обґрунтовувалася необхідність зміни способу і порядку виконання судового рішення, не можуть бути підставами для такої зміни, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не може бути змінений на стадії виконання судового рішення і поза межами судового розгляду позову по суті. Варто також зазначити, що невиконання управлінням ПФУ судового зобовязання в частині виплати пенсії через брак коштів на її виплату в розумінні частини першої статті 263 КАС не може бути вагомою причиною для зміни способу і порядку виконання судового рішення, оскільки ця виплата буде виконана при надходженні коштів із Державного бюджету України.

Аналогічна правова позиція щодо застосування частини першої статті 263 КАС, якою передбачено право на звернення із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, була висловлена раніше колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду Україниу постанові від 11 листопада 2014 року (справа № 21-475а14).

На підставі вищезгаданої правової позиції Верховного суду України суд вважає, що вимога Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про зміну способу і порядку виконання рішення суду є незаконною і необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.165, 263 КАС України, суд

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні подання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`яти днів з дня проголошенняч ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка їх оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.А. Крекотень