Справа № 577/4736/15-а
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2016-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2016 р.Справа № 577/4736/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Калиновського В.А. , Філатова Ю.М.

за участю секретаря судового засідання Тітової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м.Конотопі та Конотопському районі Сумської області на постанову Кролевецького районного суду Сумської області від 05.11.2015р. по справі №577/4736/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі та Конотопському районі Сумської області

про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі та Конотопському районі Сумської області, в якому просив:

- визнати протиправними дій відповідача щодо відмови у відновленні виплати раніше призначеної пенсії за віком з 01 червня 2015 року;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Конотоп та Конотопському районі Сумської області відновити виплату раніше призначеної пенсії за віком з 01 червня 2015 року.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що що в 2013 році йому була призначена пенсія за віком відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Після настання пенсійного віку та призначення пенсії він працював на посаді судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області. З 1 квітня 2015 року виплата пенсії була припинена відповідно до ст.12 Закону України від 02 березня 2015 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", ст.47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Відповідно до п.5 Перехідних положень Закону України від 02 березня 2015 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до законів України, у томі числі «Про судоустрій і статус суддів». Оскільки до 1 червня 2015 року Верховною Радою України не було прийнято закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 1 червня 2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення, зокрема осіб, яким пенсії призначалися відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Таким чином, з 1 червня 2015року відпали підстави для припинення виплати йому пенсії, оскільки він з зазначеної дати не є особою, яка має право на призначення пенсії у порядку спеціального закону. Враховуючи викладене, 8 вересня 2015 року він звернувся в управління Пенсійного фонду України в м. Конотоп та Конотопському районі Сумської області з заявою про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, виплата якої була припинена з 01 квітня 2015 року. З УПФУ в м. Конотоп та Конотопському районі Сумської області отримав відповідь, що відсутні підстави для відновлення виплати пенсії. Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Постановою Кролевецького районного суду Сумської області від 05.11.2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Конотоп та Конотопському районі Сумської області щодо відмови позивачу у поновленні виплати раніше призначеної пенсії за віком з 01 вересня 2015 року.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Конотоп та Конотопському районі Сумської області поновити позивачу виплату раніше призначеної пенсії за віком з 01 вересня 2015 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі Управління Пенсійного фонду України в м. Конотоп та Конотопському районі Сумської області на користь позивача 487 грн. 20 коп. в рахунок повернення сплаченого судового збору.

В іншій частині позову відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Кролевецького районного суду Сумської області від 05.11.2015 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що оскільки визначене Законом України від 02 березня 2015 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" тимчасове обмеження виплати пенсії діє упродовж всього періоду, зазначеного в цьому Законі, тобто з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, то відповідач правомірно здійснює виплату пенсії позивачу з 01.04.2015 року. В звязку з чим, задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про їх обґрунтованість.

Позивач правом надання письмових заперечень на апеляційну скаргу не скористався.

Представники сторін про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви, в яких просили провести розгляд справи без їх участі.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач перебуває на обліку в УПФУ в м. Конотоп та Конотопському районі Сумської області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 27 липня 2013 року.

Позивач працює на посаді судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області.

У зв'язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, позивачу припинено виплату пенсії з 01 квітня 2015 року.

11 вересня 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про поновлення виплати йому пенсії за віком.

Листом від 18.09.2015 року УПФУ в м. Конотоп та Конотопському районі Сумської області відмовило у поновленні виплати пенсії.

Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Колегія суддів зауважує, що оскільки судове рішення щодо відмови в задоволенні частини позовних вимог жодною із сторін не оскаржується, то згідно із положеннями ч. 1 ст. 195 КАС України воно не підлягає апеляційному перегляду.

В свою чергу, задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки з 1 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» та щомісячного довічного грошового утримання на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», у зв'язку з чим відпали передбачені ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до вказаного Закону. В звязку з чим, враховуючи дату звернення позивача із заявою про поновлення виплати пенсії, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови у відновленні виплати раніше призначеної пенсії за віком з 01 вересня 2015 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Конституцією України встановлено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України (ч.2 ст.6). Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч.2 ст.19).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини першої статті 47 цього Закону, пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, внесено зміни до статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до яких установлено, що тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «;Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. Виключення з указаного правила становлять лише інваліди I та II груп, інваліди війни III групи та учасники бойових дій, особи, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Аналіз змісту вказаних правових норм дає підстави стверджувати про наступний порядок їх правового застосування: у разі, якщо особа, якій призначено пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (незалежно від часу призначення), працює на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених спеціальними законами («Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів» та інші), станом на 01 квітня 2015 року, починаючи з цієї дати до кінця 2015 року виплата пенсії їй не проводиться.

Пунктом 5 Прикінцевих положень вищевказаного Закону передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», «;Про статус народного депутата України», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про судову експертизу», «;Про Національний банк України», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Оскільки до 01 червня 2015 року закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах не прийнято, з указаного дня норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до спеціальних Законів («Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів» та інші), є скасованими. Тобто, правові норми, які надавали право особі, яка працює на посаді державного службовця, судді та інших визначених посадах, на призначення пенсії або щомісячного довічного утримання, припинили дію, починаючи з 01 червня 2015 року.

Таким чином, починаючи з указаної дати на позивача не поширюються встановлені частиною першою статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції Закону від 02 березня 2015 року №213-VIII) обмеження щодо виплати пенсії, адже з 01 червня 2015 року робота на займаній позивачем посаді не дає права на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених спеціальними Законами. На даний час особам, які працюють на посадах, визначених згаданими спеціальними Законами, пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Тому, з 01 червня 2015 року відсутні правові підстави для невиплати позивачу пенсії.

Такий висновок щодо правового застосування норм частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та пункту 5 Прикінцевих положень Закону від 02 березня 2015 року №213-VIII відповідає правовій позиції, висловленій Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 26 серпня 2015 року (адміністративна справа № 202/4641/15-а).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що діями відповідача безпосередньо порушено право позивача на соціальний захист, гарантоване ст.46 Конституції України, обмеження якого неможливе, враховуючи положення норм вище проаналізованого чинного законодавства.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що встановлені Законом України від 02 березня 2015 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" тимчасові обмеження виплати пенсії діють упродовж всього періоду, зазначеного в цьому Законі, тобто з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, колегія суддів вважає помилковими, оскільки відповідно до п. 5 Прикінцевих положень вищевказаного Закону, саме з 01 червня 2015 року відсутні правові підстави для невиплати позивачу пенсії.

Відповідно до ч. 7 ст. 9 КАС України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону).

Тому, з урахуванням зазначеного, необхідно застосовувати загальні норми, які в даному випадку містяться у ч.4 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за змістом якої перерахунок призначеної пенсії, провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Таким чином, враховуючи дату звернення позивача із заявою про поновлення раніше призначеної пенсії (11.09.2015 року), колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності дій відповідача з приводу відмови у відновленні виплати раніше призначеної пенсії за віком та зобовязання поновити позивачу виплату раніше призначеної пенсії за віком з 01 вересня 2015 року.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при розгляді справи судом першої інстанції, виконав вимоги ч.1 ст. 71 КАС України.

Натомість, відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 71 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості відмови у поновленні позивачу раніше призначеної пенсії.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Кролевецького районного суду Сумської області від 05.11.2015р. по справі №577/4736/15-а відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі та Конотопському районі Сумської області залишити без задоволення.

Постанову Кролевецького районного суду Сумської області від 05.11.2015р. по справі №577/4736/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_2
Судді (підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4

Повний текст ухвали виготовлений 13.01.2016 р.