Справа № 335/12967/15-а
Суддя: Смолка І. О.
Дата ухвалення: 2016-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

провадження № 2-а/331/21/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2016 року місто Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя Смолка І.О., розглянувши у скороченому провадженні адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

18.12.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя (надалі Управління ПФУ) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

21.12.2015 року вказана адміністративна справа, в порядку п.6 ч.1 ст.22 КАС України, передана до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя для розгляду.

21.12.2015 року в адміністративній справі відкрито провадження.

В обґрунтування позивач зазначив, що він працював в органах прокуратури Запорізької області з 1993 року по червень 2009 року, набув право на пенсію за вислугою років, у зв`язку з чим з 15.12.2008 року отримував пенсію, призначену на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

З червня 2010 року по теперішній час ОСОБА_1 працює на посаді судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя.

З 01.04.2015 року виплата пенсії за вислугою років йому була припинена відповідно до ст.12 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, ст.47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вказаною статтею було передбачено, що тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року, у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про прокуратуру», пенсії призначені відповідно до цього Закону не виплачуються. Відповідно до п.5 Перехідних положень до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України, у тому числі «Про прокуратуру». Верховною Радою України до 01.06.2015 року не було прийнято закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах. Таким чином, з 01.06.2015 року відпали підстави для припинення виплати йому пенсії за вислугою років, оскільки він з зазначеної дати не є особою, яка має право на призначення пенсії у порядку спеціального закону.

Крім того, позивач зазначає, що він є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Запорізьким обласним військовим комісаріатом 15.03.2009 року.

У зв`язку з цим, 30.11.2015 року він звернувся до Управління ПФУ із заявою про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, виплата якої була припинена з 01.04.2015 року.

Листом № 306/м-9 від 17.12.2015 року Управління ПФУ відмовило у відновленні виплати йому пенсії.

Позивач вважає, що рішення відповідача про відмову у відновленні виплати раніше призначеної йому пенсії грубо порушує його конституційне право на пенсійне забезпечення, передбачене ст. 46 Конституції України. Посилаючись, зокрема на ст.ст.19, 46 Конституції України, Закон України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», просив суд визнати дії Управління ПФУ щодо відмови у відновленні виплати раніше призначеної пенсії за вислугою років протиправними та зобов`язати Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя відновити раніше призначену йому пенсію за вислугу років з 01.04.2015 року.

У відповідності до ст. 183-2 КАС України, відповідач надав суду заперечення проти позову, зазначаючи, що статтею 5 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" закріплено, що виключно цим Законом визначається порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

У відповідності до статті 47 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в реакції зі змінами внесеними Законом України від 02.03.2015 № 213-VIII) тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року:

у період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213 встановлено, що порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Оскільки, за даними трудової книжки позивач продовжує працювати на державній службі, тому управлінням правомірно припинено виплату пенсії з 01.04.2015.

Дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 15.12.2008 року перебуває на обліку в Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя та на теперішній час працює на посаді судді.

До 01 квітня 2015 року позивач ОСОБА_1 отримував пенсію за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», проте з 01 квітня 2015 року виплата пенсії за вислугою років позивачу була припинена відповідно до ст.12 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, ст.47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У листопаді 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Управління ПФУ із заявою про відновлення йому раніше призначеної пенсії. На вказане звернення Управлінням ПФУ позивачу було надано відповідь 306/м-9 від 17.12.2015 року, в якому повідомлено, що оскільки з наявними документами в пенсійній справі та даними трудової книжки він продовжує працювати на посаді прокурора, то з 01 квітня 2015 року виплата пенсії йому було припинено, яка буде поновлена після звільнення з роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак є підставою для задоволення адміністративного позову.

При вирішенні цієї справи суд, у відповідності до ст. 8 Конституції України та ст. 8 КАС України, керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення громадян України, в т.ч. порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та іншими нормативно-правовим актами, в тому числі і Законом України «Про прокуратуру» . Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 року внесені зміни до статті 54 Закону, а саме передбачено, що тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України „Про державну службу , „Про прокуратуру , „Про судоустрій і статус суддів , пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. З 01 січня 2016 року пенсії, що призначаються відповідно до цього Закону, виплачуються без урахування одержуваного заробітку (прибутку).

Пункт 2 Прикінцевих положень наведеного закону зазначає, що порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Як встановлено судом, позивач станом на 01 квітня 2015 року був державним службовцем і мав право на отримання пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України „Про прокуратуру , але в той же час він має статус і «учасника бойових дій», у зв`язку з чим відповідачем не правомірно було припинено виплату пенсії позивачу.

Пунктом 5 розділу III „Прикінцеві положення Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення , передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України „Про державну службу , „Про прокуратуру , „Про судоустрій і статус суддів , „Про статус народного депутата України , „Про Кабінет Міністрів України , „Про судову експертизу , „Про Національний банк України , „Про службу в органах місцевого самоврядування , „Про дипломатичну службу , Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу III „Прикінцеві положення Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01 червня 2015 року прийнятий не був, у зв`язку з чим з вказаної дати пенсії за Законом України „Про державну службу не призначаються.

Таким чином, з 01 червня 2015 року перебування позивача на державній службі не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України „Про державну службу , у зв`язку з чим передбачені статтею 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали і з 01 червня 2015 року перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що навіть з 01 червня 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», підлягає відновленню у зв`язку з відсутністю зазначених у статті 54 вказаного Закону підстав для її невиплати.

Крім того, позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Запорізьким обласним військовим комісаріатом 15.03.2009 року.

А, отже, зупинення виплати раніше призначеної йому пенсії взагалі суперечить вимогам абзацу 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», де зазначено, що призначена пенсія не виплачується особам, крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій.

Таким чином, позовні вимоги щодо визнання незаконним зупинення виплати позивачеві призначеної пенсії за вислугу років на підставі Закону України „Про прокуратуру є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, суд також зважає на наступне.

Згідно з ч.2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 100 КАС України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Частина 2 цієї статті передбачає, що позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Як вбачається з позовної заяви, нарахування та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії припинено з 01.04.2015 року, що не заперечується і відповідачем.

Тобто, позивач дізнавався про своє порушене право щодо неправомірного припинення виплати пенсії в квітні 2015 року, тобто в той же місяць, коли пенсія не виплачувалася, і він, відповідно, не отримував її, а з позовом звернувся до суду лише 18.12.2015 року, тобто з пропуском 6 місячного строку.

Причин пропуску процесуального строку позивач не зазначив та не вказав їх поважність, відповідного клопотання до суду не подавав. Тому, підстав для поновлення строку звернення до суду не вбачається, а отже позовні вимоги ОСОБА_1 про відновлення раніше призначеної пенсії з 01.04.2015 року по 18.06.2015 року, слід залишити без розгляду.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що з 18 червня 2015 року виплата раніше призначеної позивачу пенсії підлягає відновленню, у зв`язку з відсутністю підстав для її невиплати передбачених ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому суд вважає, що поновити права та інтереси позивача ОСОБА_1 іншим шляхом ніж відновлення виплати спірної пенсії неможливо.

Відповідно до ч.1 ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Зважаючи на вказане, вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат по оплаті судового збору є обґрунтованими та на користь позивача з Державного бюджету України має бути стягнутий сплачений позивачем судовий збір у сумі 487 грн. 20 коп.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст.8-11, 17, 18, 69, 71, 72, 99, 159-163, 167, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Дії Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя щодо зупинення виплати пенсії ОСОБА_1 - визнати неправомірними.

Зобов`язати Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя відновити ОСОБА_1 виплату раніше призначеної пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з 18 червня 2015 року.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про зобов`язання поновити нарахування та виплату пенсії за віком за період з 01.04.2015 року по 18.06.2015 року залишити без розгляду.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ця постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд міста Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя Смолка І.О.