Справа № 821/3366/15-а
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2016-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/3366/15-а

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кузьменко Н.А.

при секретарі - Багненко Т.В.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Вєткової О.В.

представники третіх осіб - не прибули

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, публічне акціонерне товариство "Дельта Банк", третя особа без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5 про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

22 жовтня 2015 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3) до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича (далі - відповідач), треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (далі - АТ «Дельта Банк»), третя особа без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5 з позовними вимогами про визнання рішення та бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити дії, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 27 жовтня 2015 року просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича про визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) "Лояльний" у доларах США №010-21505-250215 від 25 лютого 2015 року, укладеного між АТ "Дельта Банк" та ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1);

- зобов'язати уповноважену особу фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно вкладника ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), якому необхідно здійснити відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначив, що 25 лютого 2015 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США №010-21505-250215. За умовами договору Банк відкриває вкладний рахунок НОМЕР_2 та приймає від вкладника на рахунок грошові кошти в сумі 5000 доларів США на строк до 27 березня 2015 року включно. На підставі постанови Правління Національного банку України «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» від 02.03.2015 року №150, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 року прийнято рішення №51 про запровадження з 03.03.2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію. Згідно з постановою Правління Національного банку України «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»» від 02.10.2015 року №664, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.10.2015 року прийнято рішення №181 «Про початок здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатору банку», яким розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу з питань врегулювання неплатоспроможності банків запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова В.В. За повідомленням Банку, у зв'язку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення від 02.10.2015 року №181, Фонд з 08.10.2015 року розпочинає виплати коштів вкладникам даного банку, для отримання коштів вкладники можуть звернутись з 08.10.2015 року по 18.11.2015 року включно до установ банків-агентів Фону. На території Херсонської області таким агентом є АТ «Ощадбанк», однак при зверненні до банка-агента за отриманням коштів у розмірі вкладу, позивач отримав інформацію про свою відсутність у списках на виплату. На адресу ОСОБА_3 надійшов лист представника АТ «Дельта Банк» від 23 вересня 2015 року №8821/1508, за яким Договір банківського вкладу (депозиту) №010-21505-250215 від 25.02.2015 року віднесений до нікчемних на підставі п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст.216 ЦК України. З посиланням на норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обґрунтовує правомірність своїх вимог. З наведеного позивач робить висновок про наявність підстав для постановлення судового рішення про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в адміністративному позові та просив суд задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала та просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях. Комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк» було здійснено перевірку договорів (правочинів) за вкладними операціями на предмет виявлення договорів, що є нікчемними з підстав визначених ч.3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». За результатами перевірки виявлено наявність ознак нікчемності у ряді договорів банківського вкладу (депозиту), що були укладені між Банком та фізичними особами-клієнтами після 16.01.2015 року включно. Дії певних клієнтів щодо перерахування з власних поточних рахунків коштів на вкладні (депозитні) рахунки інших фізичних осіб, відкриті в АТ «Дельта Банк» були зумовлені тим, що сума грошових коштів на рахунках клієнтів на момент здійснення операції перевищувала суму граничного розміру відшкодування грошових коштів Фондом, в поєднанні з незадовільним станом платіжної дисципліни АТ «Дельта Банк» для останніх існували ризики незадоволення кредиторських вимог в результаті ліквідації Банку та реалізації його майна. Вказані особи ініціювали перерахування з власних поточних та вкладних рахунків на вклади (депозити) певної кількості інших фізичних осіб грошових коштів у розмірі, який є необхідним для подальшого відшкодування коштів Фондом ініціатору переказу та/або отримувачу переказу. Зазначені операції з перерахування грошових коштів були здійснені в період дії постанови Національного банку України №692/Е від 30.10.2014 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемних», згідно якої Банк віднесено до категорії неплатоспроможних на строк 180 днів та запроваджено обмеження в його діяльності, зокрема заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом. Як зазначено в рішенні Виконавчої дирекції Фонду (протокол №174/15 від 27.07.2015 року) керівників структурних підрозділів було повідомлено про обмеження на здійснення певних операцій, встановлені вищезазначеною постановою лише 15.01.2015 року, а тому перевірка здійснена щодо договорів укладених з 16.01.2015 року. Доказом існування мети надання переваги окремому кредитору є той факт, що 20.02.2015 та 25.02.2015 року ОСОБА_5 перераховано зі свого поточного рахунку наступні суми: ОСОБА_6 181930,65 грн. (20.02.2015 року); ОСОБА_7 180625,75 грн. (20.02.2015 року); ОСОБА_8 140230,16 грн. (25.02.2015 року); ОСОБА_9 140202,11 грн. (25.02.2015 року); ОСОБА_10 140230,16 грн. (25.02.2015 року); ОСОБА_3 140230,16 грн. (25.02.2015 року). Відповідач вважає, що в даному випадку ОСОБА_5 (ініціатором переводу) фактично було розбито свій рахунок з метою штучного зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відшкодувати грошові кошти в межах гарантійного розміру 200000 грн. за рахунок держави, шляхом перерахування коштів на рахунки третіх осіб, що власнику вкладу дає можливість шляхом дроблення вкладу отримати всю суму повністю. Особа на рахунок якої надійшла гарантована сума фактично набуває гарантоване право отримати кошти за рахунок Фонду, відповідно власник вкладу набуває переваги порівняно з іншими кредиторами. З посиланням на норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обґрунтовує помилковість позиції позивача. Все це на думку відповідача є підставами для відмови в задоволенні позовних вимог.

Третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення 14 грудня 2015 поштового відправлення №874.

Третя особа - публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечило, про дату, час та місце розгляду справи повідомлене належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення 14 грудня 2015 поштового відправлення №282.

Третя особа - ОСОБА_5 в судове засідання не прибув, явку уповноваженого представника не забезпечив, судова кореспонденція, яка направлена на адресу третьої особи, повернута до суду з відміткою відповідальної особи поштового зв'язку: "за закінченням терміну зберігання". Відповідно до положень ч. 11 ст.35 КАС України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення третьої особи належним чином для реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.

Розглянувши надані сторонами документи, заслухавши представника позивача та представника відповідача, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що позивач 25.02.2015 уклав з АТ «Дельта Банк» договір банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США №010-21505-2502015 (далі - договір), предметом якого є розміщення вкладу на строк до 27.03.2015 із виплатою відсотків. За умовами вказаного договору на рахунок позивача перераховані кошти в сумі 5000,00 доларів США, що підтверджується відповідним платіжними дорученнями (а.с.9). Суд встановив, що ці кошти перераховані безготівковим розрахунком з рахунку, на якому містилися кошти ОСОБА_5

Постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015 №150 прийнято рішення про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 №50 "Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича.

За наслідками засідання комісії перевірки правочинів за вкладними операціями ПАТ "Дельта Банк", оформленого протоколом від 15.09.2015 (а.с.50-53), та відповідно до наказу відповідача від 16.09.2015 №813 застосовано наслідки нікчемності договорів банківського вкладу, за якими здійснено перерахування коштів на вклади як третім особам, так і власникам депозитних рахунків з підстав, визначених п.7 ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23 лютого 2012 року №4452-VI (далі - Закон).

23.09.2015 позивачу направлено повідомлення №8821/1508 про нікчемність вищенаведеного договору банківського вкладу (а.с.10).

Згідно з інформацією, опублікованою на офіційному веб-сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, 02 жовтня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», яким призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича з 05.10.2015 до 04.10.2017.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до абз.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом.

Статтею 4 Закону визначено, що основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд здійснює функції в межах своїх повноважень, визначених цим Законом, іншими актами законодавства. Відповідно до підп. 4 ч.2 ст.4 Закону на виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Частиною 1 ст.3 Закону визначено, що Фонд є установою, яка виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду та згідно з ч.3 ст.12 має повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами:

1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду;

2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону;

3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних;

4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;

5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів;

6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду;

7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно з ч.1 ст.26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом і кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Перевіряючи межі повноважень відповідача суд врахував ч.3 ст.37 Закону, якою передбачено, що уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду.

Оцінюючи доводи стосовно обставин визнання нікчемним договору суд врахував ч.2 ст.38 Закону, якою встановлений обов'язок Фонду протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Повноважень у Фонду або його уповноважених осіб визнавати недійсним договір чинним законодавством не передбачено.

Суд встановив, що відповідач не визнавав нікчемним договір, як про те стверджує позивач. Натомість, вважаючи договір нікчемним в силу закону, вирішив застосувати відповідні наслідки. З огляду на це, суд врахував наступне.

По-перше, згідно з ч. 1 ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

По-друге, ч.3 ст.38 Закону визначає вичерпний перелік підстав, за наявності яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Відповідач не довів належними доказами, що вищенаведений договір банківського вкладу має ознаки нікчемності у розумінні вищенаведених норм ЦК України та ч.3 ст.38 Закону.

По-третє, зарахування на депозитний рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи, про що зазначено у протоколі засідання комісії з перевірки правочинів ПАТ «Дельта Банк» від 15.09.2015, як підстава визнання нікчемними вкладів, не відповідає вищевказаним вимогам Закону. Такі дії, з огляду на невиплату коштів (невключення до переліку вкладників банку) як позивачу, так і третій особі, з рахунку якої їй перераховано кошти, порушують право на власність.

Судом встановлено, що позиція відповідача викладена в наказі «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями» від 16 вересня 2015 року №813 не мала наслідком винесення актів індивідуальної дії та прийняття обов'язкових для виконання рішень.

Таким чином, відповідач не приймав рішення про визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) "Лояльний" у доларах США №010-21505-250215 від 25 лютого 2015 року, укладеного між АТ "Дельта Банк" та ОСОБА_3, тому відповідна позовна вимога задоволенню не підлягає. Оскільки позивача не включено в перелік вкладників банку, які мають право на отримання відшкодування, в наслідок застосування відповідачем на стадії введення тимчасової адміністрації в ПАТ "Дельта Банк" наслідків нікчемного правочину, що не мало вищевказаних правових підстав, суд, керуючись положеннями ч.2 ст.11 КАС України для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, дійшов висновку визнати такі дії протиправними.

Стосовно зобов'язання уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно вкладника ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), якому необхідно здійснити відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, суд зазначає наступне.

За правилами частин 1-2 ст.27 Закону уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Згідно з ч.5 ст.27 Закону протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку

Частина 6 ст.27 Закону №4452-VI визначає, що уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 11 частини четвертої статті 26 цього Закону.

Враховуючи, що законом встановлено конкретні строки, протягом яких уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів має бути вчинена певна дія, суд дійшов висновку, що будь-які перевірки документів, на підставі яких виникли правовідносини між банком та його клієнтом щодо виплати депозитів, мають бути здійснені протягом вказаного строку, а за наслідками таких перевірок особи мають бути включені до певного списку.

Суду не надано доказів включення позивача до переліку осіб, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом.

Доводи відповідача щодо дроблення депозиту з метою отримання підстав для відшкодування коштів за рахунок Фонду суд вважає помилковими, оскільки відсутні безспірні докази цієї позиції. Так, з аналітичного рахунку, відкритого ОСОБА_5, 20.02.2015 року, 23.02.2015 року та 25.02.2015 року перераховувались кошти іншим особам, серед яких 25.02.2015 року 5000 дол. позивачу, що в еквіваленті на національну валюту не перевищує 200000грн., в межах яких Фонд здійснює відповідне відшкодування згідно з вимогами Закону.

Відповідно до пунктів 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 (далі - Положення), Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку, який складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом. Інформація про вкладника в Переліку має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Перелік на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) засвідчується підписом уповноваженої особи Фонду та відбитком печатки банку, що ліквідується, на електронних носіях подається на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

Пунктом 6 розділу ІІІ Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Як передбачено у пунктах 2, 3 розділу IV Положення, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр). Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях (пронумерованих, прошитих) підписується відповідальною особою, яка його склала, та засвідчується підписом директора-розпорядника та відбитком печатки Фонду, на електронних носіях - на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

Наведені норми законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи:

1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;

2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду;

3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру;

4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Отже, відповідач мав повноваження щодо включення позивача саме у перелік вкладників, та надавати з цього приводу додаткову інформацію для формування Загального реєстру безпосередньо Фонду.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів наявність правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників ПАТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Тому суд дійшов висновку, щодо задоволення позовних вимог про зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно вкладника ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), якому необхідно здійснити відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Оцінка судом обставин справи базується на наданих доказах, їх належності та переконливості, в поєднанні з принципами КАС України.

Як передбачає ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Згідно статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набув чинності для України 11.09.1997 року) «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права...».

Вирішуючи питання стосовно застосування ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Броньовський проти Польщі» (Заява N 31443/96 §129,147) в п.129 зазначено, що «Поняття "майно", яке міститься в перший частині статті 1 Першого протоколу, має автономне значення, яке включає не лише право власності на матеріальні предмети (нерухомість) і не залежить від формальної кваліфікації в національному праві. Так само як права на матеріальні предмети, деякі інші права та інтереси, що являють собою майно (фонди), також можуть вважатися "майновими правами" і майном … для цілей цього положення. У будь-якому випадку, треба з'ясувати, чи свідчать обставини … справи, взяті в цілому, про те, що заявник мав право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Першого протоколу...» далі в п.147 суд наголошує «…згідно з принципом законності, чинні положення національного законодавства потрібно формулювати так, щоб вони були достатньо доступними, чіткими і передбачуваними у практичному застосуванні…».

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі (ч.4,5 ст.11, ч.2 ст. 69, ч.5 ст.71 КАС України). Обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він як відповідач заперечує адміністративний позов (ч.2 ст. 71 КАС України).

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали", а якщо такі приписи відповідач без поважних причин не виконує, то "суд вирішує справу на основі наявних доказів" (ч. 4,6 ст. 71 КАС України).

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Позивач належними доказами підтвердив правомірність частини своїх вимог, натомість наявні в матеріалах справи докази не дають суду підстави для висновку про повну неправомірність дій відповідача.

Розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства (ч.7 ст.6 Закону України "Про судовий збір").

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ч.3 ст.94 КАС України).

Позивачем сплачено 974,40 грн. (квитанція №ПН80486 від 21.10.2015 року на суму 487,20 грн., квитанція №ПН84463 від 27.10.2015 року на суму 487,20 грн.), а тому з урахуванням частини задоволених вимог поверненню підлягає сума в розмірі 487,20 грн. (974,40 грн.-487,20 грн.).

На підставі вимог частини 3 статті 160 КАС України, в судовому засіданні 12 січня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 158 - 163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, публічне акціонерне товариство "Дельта Банк", третя особа без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5 про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича щодо застосування наслідків нікчемності договору банківського вкладу (депозиту) "Лояльний" у доларах США №010-21505-250215 від 25 лютого 2015 року, укладеного між АТ "Дельта Банк" та ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1).

Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно вкладника ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), якому необхідно здійснити відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В решті позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб судовий збір за подання цього позову в сумі 487,20 грн., шляхом безспірного списання коштів органами державної казначейської служби.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 15 січня 2016 р.

Суддя Кузьменко Н.А.

кат. 9.4