Справа № 820/3870/15
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

23 квітня 2015 р. Справа № 820/3870/15

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Горшкова О.О., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Прокуратури Київського району м. Харкова, третя особа Управління інформаційно-аналітичного забезпечення ГУ МВС України в Харківській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Прокуратури Київського району м. Харкова, третя особа Управління інформаційно-аналітичного забезпечення ГУ МВС України в Харківській області, в якому просить суд:

-визнати протиправною бездіяльність відповідача відносно не направлення до УІАЗ ГУ МВС України в Харківській області документів, необхідних для видалення відомостей про кримінальну справу № 61941684, яку відкрито 17.09.1994 року Київським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області відносно ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 81 КК України;

-зобов'язати відповідача прийняти остаточне процесуальне рішення за № 61941684, яку відкрито 17.09.1994 року Київським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області відносно ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 81 КК України та направити до УІАЗ ГУ МВС України в Харківській області.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач фактично оскаржує дії прокуратури Київського району м. Харкова щодо не направлення документів необхідних для видалення відомостей про кримінальну справу № 61941684 до УІАЗ ГУМВС України в Харківській області та, водночас, просить зобов'язати прийняти остаточне рішення по вищезазначеній кримінальній справі.

Вирішуючи питання, викладені в ч.1 ст.107 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про те, що заявлений позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

При визначенні юрисдикції справи, необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно до п.1 ч.2 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Поряд з цим, за змістом п.1 ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З аналізу вказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Водночас, суд зазначає, що органи дізнання, слідства та прокуратури під час перевірки заяви про злочин та її вирішення, виконують не владні управлінські функції, а владні процесуальні функції.

Тому, враховуючи приписи Кодексу адміністративного судочинства України, такі спори не випливають із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій, а тому не належать до юрисдикції адміністративних судів.

При цьому, відповідно до положень Кримінально-процесуального кодексу України дії органів дізнання, слідчого, прокурора можуть бути оскаржені до суду.

Водночас, згідно ст. 2 Кримінально процесуального кодексу України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Рішенням Конституційного Суду України від 23.05.2001 року № 6-рп/2001 кримінальне судочинство визначено, як врегульований нормами Кримінально-процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

У зв'язку з цим необхідно зазначити, що захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Але таке оскарження окремих процесуальних актів, дій чи бездіяльності органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури до суду може здійснюватися у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості, не належить до сфери управлінської діяльності і не може бути предметом оскарження в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст. 306 Кримінально процесуального кодексу України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318 - 380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить до висновку, що вимоги позивача не належить розглядати в рамках адміністративного судочинства, оскільки вони не стосується захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, а пов'язані із оскарженням окремих владних процесуальних функцій передбачених Кримінально-процесуальним кодексом України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що приймаючи до уваги, що оскарження рішень, дій чи бездіяльності осіб щодо розслідування кримінальної справи не належить до юрисдикції адміністративних судів, а спір, з яким до суду звернувся позивач, є кримінально-правовими, а відтак випливає з відносин по виконанню рішення по кримінальній справі та відповідно вимог ст. 306 Кримінально-процесуального кодексу України для нього існує окремий порядок оскарження в межах, передбачених КПК України, тому такій спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України суд відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі вищевикладеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 109, ст.ст. 165, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Київського району м. Харкова, третя особа Управління інформаційно-аналітичного забезпечення ГУ МВС України в Харківській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії.

Роз'яснити позивачу, що розгляд справи за поданою заявою відноситься до юрисдикції місцевого загального суду.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз'яснити позивачу, що його повторне звернення з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Горшкова О.О.