Справа № 621/2917/15-а
Суддя: Чигрина Л. Г.
Дата ухвалення: 2015-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№621/2917/15-а
Провадження №2-а/621/102/15
П О С Т А Н О В А

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

29 грудня 2015 року Зміївський районний суд Харківської області

у складі судді Чигриної Л.Г.

при секретарі Єрмоленко О.О.

розглянувши у порядку письмового провадження

справу за адміністративним позовом ОСОБА_1

до ІПС роти № 9 батальйону № 3 УПС МВС у м. Харкові ОСОБА_2

« Про оскарження постанови про адміністративне правопорушення»,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІПС роти № 9 батальйону № 3 УПС МВС

у м. Харкові ОСОБА_2 про оскарження постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 послався на те, що він,

повертаючись з м. Харків, при виїзді з міста в районі аеропорту, керуючи автомобілем ВАЗ,

державний номер НОМЕР_1, здійснив зупинку для огляду свого транспортного засобу, при

цьому він зїхав на узбіччя, від краю проїзної частини на відстань приблизно 3,5 м..

В цей час на проїзній частині дороги зупинився автомобіль « поліція», з якого вийшов

поліцейський та підійшов до нього, повідомивши, що він стоїть на пішохідній доріжці,

тротуарі, тим самим порушуючи Правила дорожнього руху та попросив документи, щоб

скласти протокол.

Не погоджуючись з твердженням поліцейського, він став заперечувати, зауважуючи

на те, що він зупинився на узбіччі, що відсутні будь-які знаки, які б підтверджували, що місце

його зупинки було пішохідною доріжкою або тротуаром, оскільки його автомобіль

знаходився на не асфальтованому покритті, у ямі.

Не дивлячись на зазначене, відповідач склав відносно нього протокол про

адміністративне правопорушення та постанову серії ПСЗ № 086962 про адміністративне

правопорушення, які вручив йому та які він підписав, оскільки без підпису наданих

документів поліцейський не повертав йому посвідчення водія.

Таким чином, 28.10.2014 року ІПС роти № 9 батальйону № 3 УПС МВС у м. Харкові рядовим міліції ОСОБА_2 було складено у відношенні нього протоколи про адміністративне правопорушення серії АП1 № 886482, АП1 № 886483 та винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПСЗ № 086962 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гр..

З вказаною постановою про накладення адміністративного стягнення він не згодний, вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам ст. 283 ч.2 КУпАП з наступних підстав.

Вважає, що відповідач ОСОБА_2 при складанні протоколу та винесенні постанови

не виклав обставин, а саме:

- в чому виразилось його правопорушення;

- не описав детально місце вчинення ним правопорушення, з привязкою до дорожніх знаків;

- не зазначив пішоходів, яким були завдані незручності;

- не залучив пішоходів у якості свідків,

- не вірно вказав місце зупинки його автомобілю, а обмежився посиланням на те, що

« на проспекті Гагаріна, 336 здійснив стоянку на тротуарі, чим завдав незручності

пішоходам».

Відповідачем ОСОБА_2 під час винесення постанови про накладення адміністративного стягнення щодо нього, не було розяснено його права, передбачені

ст. 268 КУпАП.

Зазначив, що згідно Правил дорожнього руху передбачено, що:

- узбіччя - виділений конструктивно або суцільною лінією дорожньої розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні та не призначений для руху транспортних засобів, крім випадків, передбачених цими Правилами.

Узбіччя може використовуватися для зупинки і стоянки транспортних засобів, руху пішоходів, мопедів, велосипедів (за відсутності тротуарів, пішохідних, велосипедних доріжок або у разі неможливості пересуватися по них), гужових возів (саней);

- зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил;

- пішохідна доріжка - доріжка з покриттям, призначена для руху пішоходів, виконана в межах дороги чи поза нею і позначена знаком 4.13;

- стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов'язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Правилами дорожнього руху передбачено:

- п. 15.1. зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у

спеціально відведених місцях чи на узбіччі;

- п. 15.2. за відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка

там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше,

щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

- п. 15.3. у населених пунктах зупинка і стоянка транспортних засобів дозволяються на лівому

боці дороги, що має по одній смузі для руху в кожному напрямку (без трамвайних колій

посередині) і не розділена розміткою 1.1, а також на лівому боці дороги з одностороннім

рухом.

- п. 15.5. біля тротуарів або інших місць із пішохідним рухом ставити транспортні засоби під

кутом дозволяється лише передньою частиною, а на підйомах - тільки задньою частиною.

- п. 15.9. зупинка забороняється:

а) на залізничних переїздах;

б) на трамвайних коліях (крім випадків, обумовлених п. 15.8 цих Правил);

в) на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, а також у тунелях;

г) на пішохідних переходах і ближче 10 м. від них з обох боків, крім випадків надання

переваги в русі;

ґ) на перехрестях та ближче 10 м. від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на

них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки

проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або

розділювальна смуга;

д) у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи

протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м.;

е) ближче 30 м. від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів,

а коли їх немає - ближче 30 м. від дорожнього знака такої зупинки з обох боків;

є) ближче 10 м від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання, де це

створить перешкоди технологічним транспортним засобам, що працюють;

ж)у місцях, де буде неможливим зустрічний роз'їзд або об'їзд транспортного засобу, що

зупинився;

з) у місцях, де транспортний засіб закриває від інших водіїв сигнали світлофора або дорожні

знаки;

и) ближче 10 м. від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

- п. 15.10. стоянка забороняється:

а) у місцях, де заборонена зупинка;

б) на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими

з табличками);

в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені

на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.;

г) ближче 50 м від залізничних переїздів;

ґ) поза населеними пунктами в зоні небезпечних поворотів і випуклих переломів

поздовжнього профілю дороги з видимістю або оглядовістю менше 100 м. хоча б в одному

напрямку руху;

д) у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних

засобів або створить перешкоду для руху пішоходів;

е) ближче 5 м від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання побутових

відходів, місце розміщення або облаштування яких відповідає вимогам законодавства.

- п. 15.11. у темну пору доби і в умовах недостатньої видимості стоянка поза населеними

Пунктами дозволяється лише на майданчиках для стоянки або за межами дороги.

- п. 15.14. у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх

заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливістю це зробити діяти згідно

з вимогами п.п. 9.9-9.11 Правил.

Крім того, зазначив, що відповідачем ОСОБА_2 не надано жодного доказу на підтвердження обставин, викладених у постанові та факту його винності у вчиненні правопорушення.

Послався на те, що відповідно до ч. 2 ст. 19 КАС України, адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які стосуються інтересів конкретної особи, вирішуються

адміністративними судами за місцем проживання чи перебування, знаходження позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті

обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених

ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне

правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в звязку з

відсутністю в діях особи події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, постанову іншого органу, посадової

особи про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено, у тому числі,

у вищестоящий орган або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд,

у порядку, визначеному КАС України, з особливостями цим Кодексом.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам

чинного законодавства та визначеній законом компетенції органу, який видав

цей акт.

Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку

з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів громадян,

підприємств та організацій.

Вважає, що відповідачем ОСОБА_2 не було доведено факт вчинення ним правопорушення та не зазначені докази, що підтверджують його винність у вказаному правопорушенні.

Просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ПС3

№ 086962 від 28.10.2015 року, складену ІПС роти № 9 батальйону № 3 УПС МВС

у м. Харкові ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене

ч. 1 ст.126 КУпАП, відносно нього, ОСОБА_1, про накладення адміністративного стягнення

у вигляді штрафу у розмірі 425 гр., а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Сторони в судове засідання не зявились.

До початку судового засідання від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутністю.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, подав заяву від 29.12.2015 року про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити

у повному обсязі. ( а.с.26)

Відповідач ІПС роти № 9 батальйону № 3 УПС МВС у м. Харкові ОСОБА_2 в судове засідання також не зявився, 08.12.2015 року подав заяву від 08.12.2015 року про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 визнає у повному обсязі у звязку з наданням останнім доказів страхового полісу. ( а.с. 22)

29.12.2015 року постановлено ухвалу про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім

переконанням, що ґрунтується на повно і всебічно зясованих обставинах в адміністративній справі та підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 28.10.2014 року ІПС роти № 9 батальйону № 3

УПС МВС у м. Харкові рядовим міліції ОСОБА_2, який є відповідачем у справі, було

складено у відношенні позивача ОСОБА_1 протоколи про адміністративне правопорушення, а саме:

- серії АП1 № 886482, в якому зазначив, що 28.10.2015 року о 16 годині на проспекті

Гагаріна,336 м. Харкова ОСОБА_1 на транспортному засобі « ВАЗ -2108», реєстраційний

номер 350 43 ХА, здійснив стоянку на тротуарі, завдавши незручності пішоходам, чим

порушив п. 15.10. «б» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за

ст.122 ч.1 КУпАП; ( а.с. 4)

- серії АП1 № 886483, в якому зазначив, що 28.10.2015 року о 16 годині на проспекті

Гагаріна,336 м. Харкова ОСОБА_1 на транспортному засобі « ВАЗ -2108», реєстраційний

номер 350 43 ХА, здійснив стоянку на тротуарі, чим завдав незручності для пішоходів, а під

час перевірки документів у водія не виявилося страхового полісу, чим порушив п. 2.1.»ґ»

Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.126 ч.1 КУпАП.( а.с. 5)

Також судом встановлено, що відповідач - ІПС роти № 9 батальйону № 3 УПС МВС

у м. Харкові ОСОБА_2 також виніс постанову серії ПС3 № 086962 у справі про

адміністративне правопорушення від 28.10.2015 року, в якій зазначив, що 28.10.2015 року

о 16 годині на проспекті Гагаріна,336 м. Харкова ОСОБА_1 на транспортному засобі

« ВАЗ -2108», реєстраційний номер 350 43 ХА, здійснив стоянку на тротуарі, а під час

перевірки документів у водія не виявилося страхового полісу, чим скоїв адміністративне

правопорушення, передбачене ст.126 ч.1 КУпАП.( а.с. 12)

Згідно вказаної постанови серії ПС3 № 086962 від 28.10.2015 року, на позивача

ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі

425 гр.(а.с.12).

Обґрунтовуючи висновок про винність позивача ОСОБА_1 у вчиненні

правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, відповідач ОСОБА_2 не посилався

на порушення ним пунктів Правил дорожнього руху. ( а.с.12)

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність, у тому числі, за порушення

правил зупинки, стоянки.

Згідно п. 15.10»б» ПДР України, стоянка забороняється на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками).

Частиною 1 ст. 126 КУпАП, передбачена відповідальність, у тому числі, за керування

водієм транспортним засобом, який не має при собі або не пред'явив для перевірки поліса

(договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних

транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Згідно п. 2.1»ґ» ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати

при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування

цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території

України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення)

Суд, задовольняючи вимоги позивача ОСОБА_1, виходить з наступного.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип

верховенства права.

Згідно з ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком)

визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає

на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок

управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається

вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер

своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо

допускала настання цих наслідків.

Статтями 256 та 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення

визначено форму і основні елементи змісту протоколу про адміністративні

правопорушення та рішення (постанови), що ухвалюється в конкретній справі.

В них повинні бути вказані не лише час, місце вчинення правопорушення, його

суть, а й обставини вчинення правопорушення, а також наведені докази на обґрунтування

наявності складу правопорушення та його юридичної кваліфікації.

Ці дані встановлюються поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами, документами тощо.

В оскаржуваній постанові в справі про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1, всупереч вимогам ст.ст. 256, 283 КУпАП, фактичні обставини події

викладено неповно, не перелічено всі ознаки об'єктивної сторони правопорушення,

не перелічені свідки, а також не наведено доказів винуватості позивача.

Суд вважає, що постанова винесена з порушенням законодавства, що регулює

правовідносини в сфері нагляду за дорожнім рухом.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України

в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта

владний повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи

бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного

позову.

Суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 не довів правомірність свого рішення щодо

наявності вини позивача ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення,

передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП.

Відповідач ОСОБА_2 до суду він не з'явився, жодного доказу не надав та подав заяву

від 08.12.2015 року про визнання вимог позивача ОСОБА_1.

Позивач ОСОБА_1 у своїх позовних вимогах наполягає на тому, що його

вини у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст.126 КУпАП

не має, що Правил дорожнього руху він не порушував, що 28.10.2015 року о 16 годині

на проспекті Гагаріна,336 м. Харкова він на належному йому транспортному засобі

« ВАЗ -2108», реєстраційний номер 350 43 ХА, дійсно здійснив зупинку для огляду свого

автомобіля, оскільки вважав, що в нього спустило заднє колесо, однак при цьому на тротуарі не стояв, а зїхав на узбіччя, від краю проїзної частини на відстань приблизно 3,5 м., де не

було твердого, асфальтованого покриття та не було пішоходів, яким би він міг завдати

незручностей, внаслідок чого відповідач ОСОБА_2 не зазначив в жодному протоколі

прізвищ таких осіб.

Більш того, він мав поліс обов'язкового страхування цивільно-правової

відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/4835281 від 22.10.2015 року,

з якого вбачається, що його транспортний засіб «ВАЗ-2108», реєстраційний номер НОМЕР_1,

забезпечений страховою сумою. (а.с. 18-19)

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 станом на час

притягнення його до адміністративної відповідальності, мав поліс обов'язкового страхування

цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на забезпечений

транспортний засіб «ВАЗ -2108», реєстраційний номер НОМЕР_1, належний йому.

Також суд вважає, що відповідачем ОСОБА_2 не було надано жодних доказів

які б спростували позицію позивача ОСОБА_1, викладену в позові, щодо його зупинки

у забороненому місці та відсутності у нього полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, так само як і будь-яких

доказів, які підтверджували б факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 ч. 1 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

- залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення;

- скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

- скасовує постанову і закриває справу;

- змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність

за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про неправомірність дій відповідача ОСОБА_2 під час винесення постанови серії ПС3 № 086962 від 28.10.2015 року по справі про адміністративне правопорушення від 28.10.2015 року, а тому вважає на необхідне задовольнити вимоги позивача ОСОБА_1 та скасувати оскаржувану постанову,

а справу закрити.

На підставі викладеного,

керуючись ст. ст.2,4, 6,7,11,17,69-72, 99,100122,159,160,161,162,163,

167 КАС України, ст.ст. 8, 22 Конституції України, ст.ст. 126 ч.1, 288, 289,

293 КУпАП, п. 15.10 «б» Правил дорожнього руху України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІПС роти № 9

батальйону № 3 УПС МВС у м. Харкові ОСОБА_2 « Про оскарження постанови про адміністративне правопорушення» - задовольнити повністю.

1. Скасувати постанову серії ПС3 № 086962 від 28.10.2015 року, складену ІПС

роти № 9 батальйону № 3 УПС МВС у м. Харкові ОСОБА_2, у справі

про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП відносно ОСОБА_1

Володимировича про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі

425 гр., а справу - закрити.

Постанова може бути оскаржена в Харківському апеляційному адміністративному суді шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення через Зміївський районний суд Харківської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку

на апеляційне оскарження.

Суддя Зміївського районного суду Чигрина Л.Г.