Справа № 183/7001/15
Суддя: Юр'єва Т. І.
Дата ухвалення: 2016-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/7001/15
№ 2-а/183/9/16
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 січня 2016 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

судді Юрєвої Т.І.,

секретаря Гончарової С.Є.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Новомосковська адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до УПФУ в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

03 листопада 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області про визнання неправомірним відмову у переведенні її з пенсії за віком на пенсію державного службовця, та зобовязання призначити їй пенсію державного службовця.

26 листопада 2015 року позивачка звернулась до суду з уточненим адміністративним позовом, в якому просить зобовязати відповідача зарахувати до її стажу роботи на державній службі стаж 25 років 3місяця 7 днів. Зобовязати відповідача з 28 березня 2014 року призначити їй пенсію державного службовця у розмірі 80% заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на момент досягнення пенсійного віку та провести перерахунок пенсії з урахуванням раніше виплачених сум, з урахуванням довідки № 400/0/2-15 від 25.11.2015 року.

23 грудня 2015 року в уточненої позовної заяві Позивачка просить поновити строк для оскарження відмови УПФУ у м. Новомосковську та Новомосковської області від 15.07.2014 року, та визнати неправомірною відмову відповідача у переведенні її з пенсії за віком на пенсію державного службовця.

В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що з 28.11.2010 року вона перебуває на обліку в УПФУ м. Новомосковську та Новомосковському районі та отримує пенсію за віком, розраховану відповідно до норм Закону України «Про обовязкове державне пенсійне страхування». 28 березня 2014 року вона звернулась до відповідача з заявою про зміну її виду пенсійного утримання шляхом переводу її з пенсії за віком на пенсію державного службовця, як особі що має стаж державної служби понад 25 років. Однак відповіді не отримала. Тому, 24.09.2015 року вона звернулась до відповідача з повторною заявою. 02.10.2015 року листом № 7312,02/03/23 відповідач відмовив їй в задоволенні заяви, мотивуючі відмову тим, що норми законодавства в частині необхідного стажу державної служби (20 років) на момент досягнення пенсійного віку не дотримані, отже і права на призначення пенсії згідно Закону України «Про державну службу» вона не має. Однак, відповідно даним її трудової книжки, стаж її роботи на державній службі складає 26 років 2 місяця 7 днів. А на момент досягнення нею 55-річного віку на 27.11.2010 року стаж її роботи на державній службі складав 25 років 3 місяця 7 днів, з яких, окрім безпосередньо державної служби, ще 10 років 10 місяців 18 днів робота на виборних та відповідальних посадах у партійних, комсомольських та профспілкових органах до припинення чинності ст. 6 Конституції СРСР і внесення змін до ст. 7 Конституції УРСР, тобто до 24.10.1990 року, та 1 рік 05 місяців 28 днів редакція.

В листі № 7312/02/02/23 від 02.10.2015 року Відповідач визнав той факт, що станом на 23.03.2014 року стаж її державної служби складає 12 років 7 місяців, та стаж роботи в органах місцевого самоврядування складає 12 років 2 місяця. Зважаючи на викладені обставини, відмова відповідача у переведенні її на пенсію державного службовця є незрозумілою та суперечить чинному законодавству України. Відповідно до ч.3 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Позивачка посилається на ч.3 ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції від 02.03.2014 року, що був чинний на момент подання нею заяви про переведення на пенсію державного службовця.

В судовому засіданні представник позивачки підтримав повністю позовні вимоги, суду пояснила, що на момент призначення позивачки пенсії 28.11.2010 року стаж її державної служби складав 25 років 3 місяця 7днів, але їй була призначена пенсія за віком відповідно до норм Закону України «Про обовязкове державне пенсійне страхування». Лише 02.10.2015 року після повторного звернення Відповідач відмовив Позивачці в задоволенні її заяви. Протягом більш 25 років позивачка працювала на державній службі та на виборних та відповідальних посадах у партійних, комсомольських та профспілкових органах до припинення чинності ст. 6 Конституції СРСР і внесення змін до ст. 7 Конституції УРСР, тобто до 24.10.1990 року, та в редакції газети. Відповідно до п.3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою КМУ від 03.05.1994 року (в редакції чинний на 28.03.2014 року) до стажу державної служби включається час роботи в організаціях, передбачених абзацом 4 п.3 Положення, затвердженого постановою КМУ від 20.12.1993 року №1049, зокрема, стаж роботи в партійних, комсомольських та профспілкових організаціях. Згідно з розясненнями Міністерства юстиції України, до стажу державної служби зараховується період роботи в цих органах лише на виборних на відповідальних посадах до припинення дії ст. 6 Конституції УРСР і внесення змін до ст. 7 Конституції СРСР ( до 24.10.1990 року). Відповідальною вважається посада, прийняття на яку здійснювалось колегіальним органом (рішенням бюро,комітету, постановою конференції, зборів) партійних, комсомольських, профспілкових організацій. Із записів трудової книжки Позивачки вбачається, що цей стаж підлягає зарахуванню до стажу державної служби. Крім того, згідно ст. 12 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», стаж роботи журналістів у державних та комунальних засобах масової інформації зараховується до стажу державної служби, а газета «Присамарська нива», де вона працювала, є комунальним закладом масової інформації, що видно із запису у трудовій книжці. Також, відповідно до ч.5 ст. 21 кону України «Про службу в органах місцевого самоврядування та /або державної служби не менше 10 років, здійснюється в порядку визначеному законодавством України про державну службу. Тому просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача позов не визнала, суду пояснила, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в УПФУ в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області та отримує пенсію за віком, розраховану відповідно до норм Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 28.11.2010 року. 28.03.2014 року Позивачка звернулась за перерахунком пенсії згідно Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». 31.03.2014 року Позивачка була на прийомі у начальника ПФУ у м. Новомосковську з цим же питанням. Згідно відповіді УПФУ у м. Новомосковську і Новомосковському районі від 15.07.2014 року позивачки у переведення на пенсію державного службовця було відмовлено. Відповідь направлена позивачки, що підтверджується даними вихідної кореспонденції. Тому поважних причин пропущення строку звернення до суду з адміністративним позовом , позивачкою не надано. По суті позовних вимог представник зазначає, що відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу»( в редакції, чинний з 01 жовтня 2011 року) на пенсію державного службовця мають право, зокрема жінки, які досягли пенсійного віку, за наявності 30 років страхового стажу , в тому числі стажу державної служби не менш ніж 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців. У разі, якщо особа на час досягнення пенсійного віку не працювала на посадах державного службовця необхідний стаж безпосередньо на державній службі повинен становити 20 років. На момент призначення пенсії Позивачка була звільнена 08.11.2010 року з посади заступника голови Новомосковської міської ради, тобто за 20 днів до виповнення 55 років, при цьому загальний стаж державній служби склав 23 роки 9 місяців, з них: стаж безпосередньо на державній службі 11 років 7 місяців та стажу, що прирівнюється до державної служби 11 років 7 місяців та стажу що прирівнюється до державної служби 12 років 2 місяця. Оскільки на час досягнення пенсійного віку Позивачка не працювала на посаді державного службовця та не мала 20 років робіт на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, права на призначення пенсії за нормами Закону «Про державну службу» вона не мала. Станом на 23.03.2014 року стаж державної служби у позивачки склав 12 років 7 місяців та роботи в органах місцевого самоврядування 12 років 2 місяця. Оскільки норми законодавства в частині необхідного стажу державної служби (20 років) на момент досягнення пенсійного віку не дотримані, отже і права на призначення їй пенсії згідно Закону України «Про державну службу» позивачка не має. Представник просить відмовити у позові в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної справи відповідачу належить довести правомірність своїх дій та бездіяльності.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в УПФУ в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області та отримує пенсію за віком, призначену та розраховану відповідно до норм Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 28.11.2010 року.

28.03.2014 року Позивачка звернулась за перерахунком пенсії згідно Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». 31.03.2014 року Позивачка була на прийомі у начальника ПФУ у м. Новомосковську з цим же питанням. Згідно відповіді УПФУ у м. Новомосковську і Новомосковському районі від 15.07.2014 року позивачки у переведення на пенсію державного службовця було відмовлено. Відповідь направлена позивачки, що підтверджується даними вихідної кореспонденції. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи. Згідно копії журналу реєстрації прийому громадян начальником УПФУ у м. Новомосковську та Новомосковському районі, 31.03.2014 року ОСОБА_3 особисто зверталась на прийом з питання призначення пенсії. Їй надано розяснення згідно чинного законодавства. Згідно ксерокопії листа вихідної кореспонденції від 15.07.2014 року ОСОБА_3 направлена відповідь на її звернення.

З відповіді УПФУ в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області від 15.07.2014 року вбачається, що на час досягнення пенсійного віку ОСОБА_3 не працювала на посадах державних службовців, та не мала 20 років на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, права на призначення пенсії за нормами ст. 37 Закону України «Про державну службу» вона не мала.

Судом встановлено, що поважних причин пропущення строку звернення до суду з адміністративним позовом, позивачкою не надано.

Згідно зі ст. 99 КАС України, для звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, якщо не встановлено інше, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Але згідно з ч. 2 ст. 100 КАС України передбачено, що якщо суд визнає причину пропуску строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка про порушення свого права, якщо вона вважала його порушеним, дізналося у липні 2014 року. Звернення позивачки до відповідача із заявою про здійснення переведення її на пенсію державного службовця з 28 березня 2014 рокуне є передбаченою законом можливістю досудового порядку вирішення спору в розумінні частини 4 ст. 99 КАС України.

Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених Законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Позивачка в судовому засіданні будь-яких поважних причин пропуску цього строку не наводила.

Суд вважає, що поважних причин поновлення строку для оскарження відмови відповідача від 15.07.2014 року, визнання дій неправомірними та зобовязання відповідача здійснити переведення позивачки з пенсії за віком на пенсію державного службовця з 28 березня 2014 року залишити без розгляду.

24.09.2015 року Позивачка повторно звернулась до Відповідача з заявою про зміну їй виду пенсійного забезпечення шляхом переводу її з пенсії за віком на пенсію державного службовця.

По суті позовних вимог суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції з 01 жовтня 2011 року) на пенсію державного службовця мають право, зокрема жінки, які досягли пенсійного віку, за наявності 30 років страхового стажу, в тому числі стажу державної служби не менш ніж 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців. У разі, якщо особа на час досягнення пенсійного віку не працювала на посадах державного службовця необхідний стаж безпосередньо на державній службі повинен становити 20 років.

Згідно даних трудової книжки позивачки, Позивачка була звільнена 08.11.2010 року з посади заступника голови Новомосковської міської ради, тобто за 20 днів до виповнення їй 55 років. При цьому загальний стаж Позивачки складає 34 роки 3 місяця 6 днів, втому числі: стаж безпосередньо на державній службі складає 11 років 7 місяців та стажу, що прирівнюється до державної служби 12 років 2 місяця.

Оскільки на час досягнення пенсійного віку Позивачка не працювала на посаді державного службовця та не мала 20 років робіт на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, права на призначення пенсії за нормами Закону «Про державну службу» вона не мала.

Оскільки норми законодавства в частині необхідного стажу державної служби (20 років) на момент досягнення пенсійного віку не дотримані, отже і права на призначення їй пенсії згідно Закону України «Про державну службу» позивачка не має.

Листом від 02.10.2015 року Позивачки відмовлено у задоволенні її заяви. Аналізуючи ст. 37 Закону України «Про державну службу (в редакції від 02.03.2015 року), суд вважає, що підстав для призначення Позивачки пенсії згідно Закону України «Про державну службу» не має.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19, 46 Конституції України, Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 року, Законом України «Пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообовязкове державне страхування», Законом України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування», ст.ст. ст. ст. 10, 11,86, 159-163 КАСу України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У позові ОСОБА_3 до УПФУ в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, - відмовити.

Повний текст постанови суду виготовлено 15 січня 2016 року.

На постанову може бути подана апеляційна скарга в адміністративний апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня її оголошення.

Суддя: Т.І. Юрєва