Справа № 2а-9/11/0407
Суддя: Шаповал Г. І.
Дата ухвалення: 2011-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

В І Л Ь Н О Г І Р С Ь К И Й М І С Ь К И Й С У Д Д Н І П Р О П Е Т Р О В С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2011 року Справа 2а-9/11/0407

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Шаповала Г.І.

при секретарі Кудіній Н.І.

з участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, до начальника ВДАІ з обслуговування адміністративної території Верхньодніпровського району та м. Вільногірська УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, майора міліції ОСОБА_3, про визнання неправомірними дій субєкта владних повноважень, визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

14.05.2010 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому прохає:

- визнати неправомірними дії начальника ВДАІ з обслуговування адміністративної території Верхньодніпровського району та м. Вільногірська УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області майора міліції ОСОБА_3М, які 04.02.2010 року були направлені на притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 140 КУпАП.

- визнати незаконною та скасувати постанову серії АЕ № 196767 від 04.02.2010 року, винесену начальником ВДАІ з обслуговування адміністративної території Верхньодніпровського району та м. Вільногірська УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, майором міліції ОСОБА_3М, про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.140 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення в виді штрафу у розмірі 680.00 грн., закривши провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в його діях складу зазначеного правопорушення.

- поновити пропущений ним за поважних причин 10-ти денний строк для оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 01.12.2010 року постановою начальника ВДАІ з обслуговування адміністративних територій Верхньодніпровського району та м. Вільногірська УДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області капітана міліції ОСОБА_3 від 04.02.2010 року серії АЕ № 196767 на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 гривень за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 140 КУпАП.

Про винесення оскаржуваної постанови йому стало відомо 05.05.2010 року, коли відділом ДВС Вільногірського міського управління юстиції до КП «Жилсервіс», де він працює, було направлено розпорядження про стягнення з нього штрафу - 680 гривень. Оскаржувана постанова поштою йому не надсилалась, тому, він вважає, що пропущений ним 10-ти денний строк на її оскарження підлягає поновленню.

Згідно з викладеними в постанові обставинами його притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 02.02.2010 року, він, будучи відповідальною посадовою особою, при проведенні земляних робіт не огородив, не позначив місця проведення робіт відповідно до діючих правил, норм та стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху.

Він вважає постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною, оскільки вона винесена з порушенням начальником ВДАІ норм процесуального та матеріального права. 02.02.2010 року обхідником, слюсарем аварійно-відновних робіт КП «Жилсервіс»ОСОБА_4 при огляді водопровідних магістралей міста був виявлений порив на водопровідній мережі по вул. Жовтневій м. Вільногірська. Таким чином, виникла аварійна ситуація, в результаті якої мешканці району залишилися без питної води. Для проведення аварійно-відновних робіт вийшла бригада працівників КП «Жилсервіс», були виставлені попереджувальні знаки, які були в наявності та придатні для використання. Роботи проводилися біля дороги, а не на ній безпосередньо, проїзд не перекривався. Для забезпечення безпеки пішоходів та транспорту були виставлені спеціальні знаки. Дії працівників КП «Жилсервіс», в тому числі і його дії, не стали причиною завдання шкоди і не становили загрозу для пішоходів та транспорту.

Працівником ДАІ була проведена фотозйомка місця події на мобільний телефон і був складений протокол. Слід зазначити, що зі змісту постанови слідує, що фототаблиця до цієї постанови не додається. Йому не відомо, чи робилася взагалі така таблиця.

Субєктом владних повноважень були порушені його права, передбачені ст.ст. 268, 280, 283 КУпАП, які передбачають, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і вона має право ознайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, користуватися юридичною допомогою адвоката чи іншого фахівця в галузі права. Відповідно до ч.2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається під розписку особі, яка притягується до адміністративної відповідальності. Згідно з ч.1 ст.285 КУпАП копія постанови по справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів вручається або надсилається особі, щодо якої її винесено. Протокол про адміністративне правопорушення йому не вручався, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не направлялася поштою і не вручалася особисто. Також він не мав можливості надати письмові пояснення по суті скоєного правопорушення, яке записується в протокол. При складанні протоколу не були присутні свідки, лише працівники КП «Жилсервіс»; в протоколі, крім працівників ДАІ, ніхто не розписувався.

Крім цього, постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності містить грубі порушення чинного законодавства. Згідно з п. 2.11 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МВС України від 22.02.2001 року № 185, у постанові в розділі УСТАНОВИВ»повинно вказуватися число, місяць , рік, час, місце скоєння адміністративного правопорушення, прізвище та ініціали особи, що його вчинила, викладаються обставини і суть скоєного правопорушення, установлені при розгляді матеріалів адміністративної справи. В порушення вказаної норми в постанові точно не визначене місце його вчинення. До того ж, в графі, де повинні бути зазначені посада, прізвище і ініціали посадової особи, яка винесла постанову, перед словами «начальник ВДАІ...»стоїть коса риска, яка означає, що постанову винесено особою, яка виконує обовязки начальника ВДАІ з обслуговування адміністративних територій Верхньодніпровського району та м. Вільногірськ. Встановити конкретно прізвище, ініціали, посаду і обсяг повноважень особи, яка винесла постанову, не можливо.

Субєктом владних повноважень в матеріалах справи про адміністративні правопорушення не викладена обєктивна сторона адміністративного правопорушення, а саме: відсутні вказівки на пункти Закону України «Про дорожній рух», пункти вимог ДСТУ-3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автодороги, вулиці, залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного», якими передбачено відповідальність за здійснення вищенаведених дій, при тому, що ч.3 ст. 140 КУпАП є бланкетною. Також субєктом владних повноважень не визначено в повному обсязі його посаду та перелік установлених правил у сфері безпеки руху, забезпечення виконання яких входить до його службових обовязків та робить його спеціальним субєктом адміністративного правопорушення згідно зі ст. 14 КУпАП. До справи не долучені його пояснення, посадова інструкція, положення про структурний підрозділ, а також матеріали, які містять відомості про наявність автомобілів та пішоходів, безпеці та безперебійному руху яких загрожувала небезпека. Усі вищенаведені факти є належним обґрунтуванням відсутності у його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 140 КУпАП, за недоведеності його вини. За цих обставин, він вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню як незаконна, тобто винесена з порушенням діючих норм законодавства України.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги та їх обґрунтування, викладені в позовній заяві, підтримали в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, представників свої не направили, заяв про розгляд справи за їх відсутності та заперечень проти позову не надали, були повідомлені про час, дату та місце судового засідання належним чином.

Із показань свідка ОСОБА_5, який займає посаду інспектора з організації дорожнього руху ВДАІ з ОАТ Верхньодніпровського району та м. Вільногірська, УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, витікає, що02.02.2010 року ним було виявлене правопорушення, а саме виконання земельних робіт по вул. Жовтневій в м. Вільногірську з порушенням діючих норм, правил та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху. Зі слів директора КП «Жилсервіс»ОСОБА_6, працівників та майстра йому стало відомо, що відповідальною особою за безпеку проведення цих робіт є ОСОБА_1, в присутності якого він склав протокол про правопорушення, передбачене ч.3 ст. 140 КУпАП. ОСОБА_1 від підпису та дачі пояснень в протоколі відмовився. Протокол ним був переданий до адміністративної практики ВДАІ, після чого на підставі протоколу начальник ВДАІ майор міліції ОСОБА_3 виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 140 КУпАП.

Суд вважає, що між сторонами мають місце правовідносини, які виникли внаслідок дій субєкта владних повноважень, що стосуються інтересів конкретної фізичної особи, а саме з факту винесення субєктом владних повноважень постанови про притягнення фізичної особи до адміністративної відповідальності.

Суд вважає встановленим, що 02.02.2010 року о 14.45 год. інспектор з організації дорожнього руху ВДАІ з ОАТ Верхньодніпровського району та м. Вільногірська, УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, капітан міліції ОСОБА_5, склав у відношенні позивача протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 140 КУпАП, а 04.02.2010 року начальник ВДАІ з обслуговування адміністративної території Верхньодніпровського району та м. Вільногірська УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, майор міліції ОСОБА_3, на підставі протоколу виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 140 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення в виді штрафу у розмірі 680 грн., за те, що 02.02.2010 року о 13.40 год. в м. Вільногірську по вул. Октябрьській, в районі електроопори 7/16/05, ОСОБА_1, будучи відповідальною посадовою особою начальник служби зовнішніх мереж ВІК КП «Жилсервіс», при проведенні земляних робіт не огородив, не позначив місця проведення робіт, відповідно до діючих правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, чим порушив вимоги СОУ-45.2 -6-2005.

Суд звертає увагу на те, що протокол і постанова у справі про адміністративне правопорушення складені з суттєвими порушеннями процесуальних вимог. Ні в протоколі, ні в постанові текстуально не зазначено, які саме права та обовязки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, були розяснені позивачеві, ніяких даних, які б підтверджували факт вручення чи направлення копій протоколу та постанови позивачеві, немає. Згідно супровідного листа, за яким постанова була направлена до ВДВС Вільногірського МУЮ для примусового виконання, зазначена дата відправлення 11.03.2010 року вих. № 915, та дата отримання 17.03.2010 р. вх. № 975/03-27. В протоколі зазначено, що позивач відмовився від підпису протоколу та дачі пояснень, але не зазначено, що він відмовився від отримання копії протоколу, з чого слід зробити висновок, що копія йому не надавалася. Дата розгляду справи зазначена в протоколі 04.02.2010 р. в ВДАІ м. Верхньодніпровськ. Ні в протоколі ні в постанову не зазначено, які саме правила, норми та стандарти були порушені, не конкретизоване місце проведення земляних робіт, чи це проїзна частина, чи обочина, чи тротуар, тобто не викладена обєктивна сторона складу правопорушення. Згідно пояснень свідків, на місці проведення робіт було встановлено ряд дорожніх знаків, але оцінки цьому факту не дано. В протоколі та в постанові дії позивача безпідставно, тобто, без належної перевірки, було кваліфіковано за ч. 3 ст. 140 КУпАП, в той час, як повноваження позивача не були перевірені згідно його посадової інструкції.

Факти, викладені в протоколі та постанові про адміністративне правопорушення, не відповідають дійсним обставинам справи щодо встановлення факту порушення, саме, позивачем і, саме, вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху при виконанні земельних робіт.

Надаючи юридичну оцінку фактам та обставинам справи, суд керується наступними нормами права.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: - на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України; - з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; - обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); - безсторонньо, (неупереджено); - добросовісно; - розсудливо; - з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; - пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); - з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; - своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази; заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Згідно вимог ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити, в тому числі відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Згідно ч.3 ст. 140 КУпАП Порушення нормативів щодо обладнання на автомобільних

дорогах, вулицях, залізничних переїздах місць: провадження робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій тощо, а так само неусунення після закінчення робіт перешкод і неприведення автомобільної дороги, вулиці, залізничного переїзду в стан, що гарантує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів та пішоходів, - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від тридцяти

до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб'єктів господарської діяльності - від сорока до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно Наказу Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення»за № 185 від 22 лютого 2001 року зі змінами та доповненнями, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 березня 2001 року за № 272/5463 (далі Наказ), а саме п.2.6.- зазначено, що при складанні протоколу, при викладенні обставин правопорушення вказується число, місяць, рік, час його скоєння, суть правопорушення, які саме протиправні дії вчинила особа, яка притягається до адміністративної відповідальності. У випадках, передбачених КУпАП, до протоколу вносяться прізвища, ім'я та по батькові двох свідків правопорушення, адреси їх місця проживання, а також ставляться підписи свідків.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, дає письмове пояснення по суті скоєного правопорушення, яке записується в протокол, і ставить свій підпис, а також може робити заяви і клопотати по суті складання протоколу та розгляду справи (у разі відмови від пояснення або підписання протоколу про це робиться запис посадової особи, яка склала протокол, що підтверджується підписами свідків).

Посадова особа, яка розглядає протокол, виносить рішення про задоволення чи відхилення заяви або клопотання, про що робиться відповідний запис у протоколі.

Згідно пункту 2.7. Наказу до протоколу долучаються матеріали, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення (рапорти посадових осіб, заяви, пояснення правопорушників, потерпілих, свідків правопорушення, протоколи виявлення, знищення тощо).

Згідно пункту 2.11. Наказу у постанові, у розділі "ВСТАНОВИВ" вказується число, місяць, рік, час скоєння адміністративного правопорушення, прізвище та ініціали особи, яка його вчинила, викладаються обставини і суть скоєного правопорушення, установлені при розгляді матеріалів адміністративної справи.

В порушення вимог ст.251 КУпАП, ст.256 КУпАП, п.2.6, п.2.7 Наказу Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення»за № 185 від 22 лютого 2001 року зі змінами та доповненнями, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 березня 2001 року за № 272/5463, п. 1.1., п. 13.3.4., п. 14.1 «Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 березня 2009 року N 111, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2009 р. за N 576/16592, в протоколі про скоєне адміністративне правопорушення інших, будь-яких фактичних даних, на основі яких, у визначеному законом порядку відповідачі могли обєктивно і обґрунтовано встановити: наявність адміністративного правопорушення, винність позивача у його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, долучено не було, зокрема посадової інструкції позивача; не спростоване заперечення позивача, що копія протоколу та постанови у справі про адміністративне правопорушення йому не вручалися і поштою не направлялися, що він отримав постанову тільки тоді, коли ВДВС Вільногірського МУЮ прийняло заходи до виконання постанови; справа була розглянута за відсутності позивача, всупереч вимогам ч.1 ст. 268 КУпАП, згідно якої справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи - ця вимога закону не була виконана відповідачем, оскільки є підстави вважати, що позивач не був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи; в протоколі та в постанові дії позивача безпідставно, тобто, без належної перевірки, було кваліфіковано за ч. 3 ст. 140 КУпАП; в цілому рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності було прийняте безпідставно, тобто, за відсутності для такого висновку доказів.

Оцінюючи в сукупності зібрані та досліджені в судовому засіданні докази, керуючись законом, суд доходить висновку, що субєкти владних повноважень: інспектор з організації дорожнього руху ВДАІ з ОАТ Верхньодніпровського району та м. Вільногірська, УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, капітан міліції ОСОБА_5, та начальник ВДАІ з обслуговування адміністративної території Верхньодніпровського району та м. Вільногірська УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, майор міліції ОСОБА_3, який не зазначає повні свої дані про імя та по-батькові, відповідно, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні позивача та винесенні постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст. 140 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного штрафу у розмірі 680 грн., в порушення вимог п.п.3,4,5,6,9,10 ч.3 ст.2 КАС України, діяли необґрунтовано, упереджено, свої обовязки та права здійснили формально, тобто без урахування всіх обставин, що мали значення для прийняття рішення.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За приписами ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки відповідачами не надано суду жодних заперечень та доказів для підтвердження законності та обґрунтованості своїх дій, які б свідчили, про наявність вини позивача у вчиненні правопорушення, а протокол серії АЕ № 062615 від 02.02.2010 року на підставі наведеного вище суд визнає недопустимим джерелом доказів, суд приходить до висновку, що позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності безпідставно тому, що протокол та постанова у справі про адміністративне правопорушення не ґрунтуються на обєктивно встановлених обставинах події та вимогах Закону.

Згідно вимог ч.2 ст.11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Згідно п.1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події чи складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись законом, суд доходить висновку про задоволення позову в повному обсязі та про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні позивача за відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 140 КУпАП, за недоведеності його вини.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 99 КАС України, передбачено, що адміністративний позов може бути поданий в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів встановлюється 6-ти місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав свобод чи інтересів.

Згідно ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Враховуючи, що копія постанови не була направлена позивачу, взагалі, в порушення трьохденного строку, встановленого ст. 285 КУпАП, а до ВДВС Вільногірського МУЮ, Дніпропетровської області, постанову для виконання було надіслано лише 17.03.2010 року, і про неї позивачу стало відомо тільки 05.05.2010 року, з позовом до суду позивач звернувся 14.05.2010 року, суд доходить висновку, що, маються всі підстави вважати поважними причини пропуску позивачем строку оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, тому пропущений з поважних причин десятиденний строк оскарження постанови підлягає поновленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-15,86,87,94,99-102,158-163,167, 171-2,255,256 КАС України, ст. 247 п.1 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати неправомірними дії начальника ВДАІ з обслуговування адміністративної території Верхньодніпровського району та м. Вільногірська УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області майора міліції ОСОБА_3М, які 04.02.2010 року були направлені на притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 140 КУпАП.

Визнати незаконною та скасувати постанову серії АЕ № 196767 від 04.02.2010 року, винесену начальником ВДАІ з обслуговування адміністративної території Верхньодніпровського району та м. Вільногірська УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, майором міліції ОСОБА_3М, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.140 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення в виді штрафу у розмірі 680.00 грн., закривши провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу зазначеного правопорушення.

Поновити пропущений ОСОБА_1 за поважних причин 10-ти денний строк для оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення

Судові витрати у справі в виді судового збору в сумі 03 гривні 40 копійок покласти за рахунок Держави України.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Копію постанови, не пізніше трьох днів після складення її в повному обсязі, надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачам.

Головуючий суддя Шаповал Г.І.

Справа №2а-13/11/0407

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2011 р. Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Болоніної М.Б.

при секретарі Шараповій О.О.

за участю позивача ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вільногірськ справу за адміністративним позовом ОСОБА_7 до Первомайської роти ДПС УДАІ ГУМВС України в Миколаївській обл., інспектора Первомайської роти ДПС УДАІ ГУМВС України в Миколаївській обл. ОСОБА_8 про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся ОСОБА_7 з адміністративним позовом, в якому просить визнати неправомірними дії посадової особи, визнати незаконною та скасувати постанову серії ВЕ №163621, винесену 14.06.2010 р. відповідачем, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, у вигляді штрафу у сумі 255 грн., та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

В обґрунтування заявленого адміністративного позову позивач зазначає, що 14.06.2010 р. відповідачем відносно позивача було складено протокол ВЕ №165863 про адміністративне правопорушення та 02.07.2010 р. замовленим листом по пошті йому було надіслано постанову ВЕ №163621 у справі про адміністративне правопорушення, згідно якої він визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, через порушення п.12.9 «б»Правил дорожнього руху та накладено штраф у розмірі 255 грн.

Позивач вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, з наступних підстав. Рухаючись на автомобілі у початку спуску із швидкістю 80 км/год, він побачив на середині спуску дорожні знаки обмеження швидкості до 70 км/год, а потім 50 км/год. Не дивлячись на те, що знаки знаходились у кущах, у далині від дороги та між ними відстань була менше ніж 50 метрів, позивач встиг зменшити швидкість і в зону дії знаку обмеження швидкості до 50 км/год він вїхав зі швидкістю 50 км/год. На думку позивача, додані ним до позовної заяви фотографії підтверджують, що знаки встановлено в далині від дороги серед дерев на середині спуску на відстані менше 200 метрів від нижньої точки спуску, де знаходився автоінспектор. Знаки закриті від інспектора деревами і він не міг однозначно встановити, у який момент руху позивач вїхав у зону дії знаків, тим самим не міг точно встановити на якій відстані від знаків було знижено швидкість. Швидкість, яку зафіксував інспектор, це швидкість руху автомобіля позивача на початку спуску до місця встановлення знаків, тобто до зони обмеження швидкості.

Представник відповідача Первомайської роти ДПС до суду на зявився, своїм листом (ар.с.33) позивач просив розглянути справу за відсутності свого представника через службову зайнятість та відсутність фінансування витрат на відрядження.

Відповідач інспектор ДПС ОСОБА_8 у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був сповіщений у відповідності до ч.9 ст.35 КАС України повістки про виклик до суду доставлено за адресою місця його служби (ар.с.28,29,41,43,46,48), тому з урахуванням вимог ч.4 ст.128 КАС України та думки позивача суд знайшов за можливе проводити судовий розгляд без участі відповідача та вирішувати справу на підставі наявних у ній доказів.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги та їх обґрунтування, викладені в позовній заяві, підтримав в повному обсязі та додатково пояснив, що 14.06.2010 р. близько 17.00 год. він, керуючи автомобілем «Део Ланос», номерний знак НОМЕР_1, рухався по автодорозі Кіровоград-Іларіонове, разом з ним їхав ОСОБА_9 Хоча дорожні знаки про обмеження швидкості знаходились у кущах в далині від дороги, позивач їх бачив та знизив швидкість руху до встановленої знаками 70 км/год та 50 км/год. Після спуску автомобіль був зупинений відповідачем, який повідомив позивача про перевищення встановленої швидкості. На радарі була зафіксована швидкість 78 км/год, на думку позивача, це була швидкість автомобіля на початку спуску, до зони дії обмежувальних знаків. Відповідач склав протокол про порушення Правил дорожнього руху, у якому позивач зазначив про незгоду з протоколом та про наявність свідка, але відповідач до розгляду справи про адміністративне правопорушення свідка не залучив, постанову не виніс, лише усно повідомив про штраф, розмір якого не назвав.

Свідок ОСОБА_9 повністю підтвердив свідчення позивача, крім того, суду показав, що на спуску знаків щодо обмеження швидкості практично не було видно, вони розташовані у кущах в далині від дороги, співробітники ДАІ не могли бачити автомобіль у момент входження в дію знаків, на радарі не було видно часу, в який момент зафіксовано швидкість руху автомобіля.

Вислухавши пояснення позивача та показання свідка, дослідивши та оцінивши в сукупності надані по справі письмові докази, суд доходить до висновку, що заявлений адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.289 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає оскарженню протягом 10 днів з моменту її винесення. Як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВЕ №165863, позивач копію протоколу отримав одразу після складання 14.06.2010 р. Постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ВЕ №163621 від 14.06.2010 р. (ар.с.5) не містить відомостей про отримання позивачем її копії, але є відмітка, що копію постанови надіслано рекомендованим листом за вих.№2675 від 16.06.2010 р. Позивач зазначив, що копію постанови отримав 02.07.2010 р., та в підтвердження цього надав копію поштового конверту (ар.с.6) із засвідченням листоноші про вручення листа 02.07.2010 р. До суду позивач звернувся з позовною заявою 05.07.2010 р., тобто у десятиденний строк з дня, коли він дізнався про винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно вимог п.2 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Згідно до п.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06.03.2008 р. постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Реалізуючи свої повноваження в даній сфері, субєкти владних повноважень повинні діяти добросовісно, на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ст.280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами по справах про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами тощо.

Суд вважає, що між сторонами мають місце правовідносини, що виникли внаслідок дій субєкта владних повноважень, які стосуються інтересів конкретної фізичної особи, а саме з факту винесення субєктом владних повноважень постанови про притягнення фізичної особи до адміністративної відповідальності.

У ході розгляду справи судом встановлено, що 14.06.2010 р. інспектором Первомайської роти ДПС УДАІ ГУМВС України в Миколаївській обл. ОСОБА_8 була винесена постанова серії ВЕ №163621 у справі про адміністративне правопорушення, згідно якої позивач ОСОБА_7 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. (ар.с.5,26). При цьому суд звертає увагу на наступне.

Зазначена постанова була винесена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ВЕ №165863 від 14.06.2010 р. (ар.с.4,25), складеного тією ж посадовою особою, згідно якого 14.06.2010 р. о 17.00 год. на 106 км автодороги Кіровоград-Іларіонове позивач ОСОБА_7, керуючи автомобілем НОМЕР_2, перевищив встановлену на даній ділянці дороги швидкість руху 50 км/год, рухався зі швидкістю 78 км/год (швидкість вимірювалась приладом «Беркут»), чим порушив вимоги п.12.9 «б»Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.122 КУпАП. Позивач при ознайомлені з протоколом зазначив про свою незгоду та у своїх письмових поясненнях по суті порушення додав, що на даній ділянці дороги після знаку обмеження швидкості до 70 км/год швидкість руху автомобіля була 60 км/год, знак обмеження 50 км/год проїхав із швидкістю 50 км/год, свідок ОСОБА_9 Свідок ОСОБА_9, безпосередній очевидець події, до участі у справі залучений не був, хоча позивач наполягав на цьому.

Оскаржувана постанова перевірялась судом на предмет дотримання субєктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо. Також перевірялась відповідність складеного у відношенні позивача протоколу вимогам ст.256 КУпАП, а саме в протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути зазначено: дата і місце його складання, посада, прізвище, імя, по-батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Крім того, за наявності у протоколі пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, щодо незгоди із скоєнням правопорушення, субєкт владних повноважень повинен був, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які б підтвердили викладені обставини у протоколі про адміністративне правопорушення та спростували свідчення позивача.

Згідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про визнання протиправними рішень субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Між тим, відповідачі, отримавши матеріали адміністративного позову, заперечень проти позову суду не надали, а також не надали жодного доказу в обґрунтування правомірності своїх дій.

На думку суду, субєкт владних повноважень прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності з порушенням та недотриманням вимог по її складанню, вона ґрунтується на єдиному джерелі доказів з боку відповідача протоколі про адміністративне правопорушення, який не може бути належним доказом вини позивача, оскільки був складений з порушенням чинного законодавства України.

Так, відповідно до п.12.9. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306, про порушення якого зазначає відповідач у протоколі, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и»п.30.3 цих Правил.

Однак, у протоколі не зазначено, що відповідач перевищив максимальну швидкість на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 або 3.31, крім того не вказано свідка, який був очевидцем події.

На підставі викладеного суд вважає, що рішення субєкта владних повноважень про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності винесена на підставі недопустимих доказів, з недотриманням вищевказаних принципів правомірної адміністративної поведінки субєктом владних повноважень, є незаконною і підлягає скасуванню. У діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, за недоведеності його вини, внаслідок чого провадження у справі про адміністративне правопорушення слід закрити на підставі ст.247 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.5 ст.288 КУпАП позивач звільнений від сплати судового збору, інші понесені ним судові витати документально не підтвердив, тому згідно ч.1 ст.94 КАС України, судові витрати по даній справі у сумі 3 грн. 40 коп. слід віднести на рахунок Держави України.

Керуючись ст.ст.11,71,86,94,98,158-163,167,171-2 КАС України, ст.ст.247,251,252,268,288, 293 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_7 до Первомайської роти ДПС УДАІ ГУМВС України в Миколаївській обл., інспектора Первомайської роти ДПС УДАІ ГУМВС України в Миколаївській обл. ОСОБА_8 про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову серії ВЕ №163621, винесену 14.06.2010 р. інспектором Первомайської роти ДПС УДАІ ГУМВС України в Миколаївській обл. ОСОБА_8, про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, у вигляді штрафу у сумі 255 грн., провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях ОСОБА_7 складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Копію постанови після складення її у повному обсязі направити відповідачу у порядку ст.167 КАС України.

СУДДЯ М.Б.БОЛОНІНА