Справа № 808/3871/15
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року о 16 год. 10 хв.Справа № 808/3871/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Семененко М.О.

за участю секретаря судового засідання Бірюкової І.В.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Логіст-Хім»

до Запорізької митниці ДФС

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «Логіст-Хім» (далі - позивач) до Запорізької митниці ДФС (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2015/000023/2 від 03.02.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ним надано всі необхідні документи на підтвердження митної вартості товару, який переміщуються через митний кордон України, які відповідають характеру угоди, а посилання митного органу на виявленні при перевірці розбіжностей є безпідставними. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що позивачем не було надано усіх витребуваних документів, що зумовило відсутність підстав для оформлення товару за першим методом. Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що між позивачем та компанією Shandong Taihe Chemicals Co., Ltd укладено контракт №14143/ІМ від 11.02.2014 на поставку товару визначеного в специфікаціях.

25 листопада 2014 року між позивачем та компанією Shandong Taihe Chemicals Co., Ltd укладено додаток 10 до контракту №14143/ІМ від 11.02.2014 на поставку товару поліакрилова кислота, сополімеру акрилової кислоти та 2-акриламідо-2-метілпропан сульфонової кислоти, натрієвої солі диетилен триамін пента (метилен фосфорна кислота), відповідно до п.5.1 якого загальна вартість партії товару складає 22079,00 доларів США.

З наданого до матеріалів справи комерційного інвойсу, судом встановлено, що позивачем придбавалось 3 види товару поліакрилова кислота (ПАА) в кількості 6000 кг, за ціною 1,020 доларів США за кг товару; сополімер акрилової кислоти та 2-акриламідо-2-метілпропан сульфонової кислоти (АК/АМПС) в кількості 11000 кг, за ціною 1,090 доларів США за кг товару; натрієва сіль диетилен триамін пента (метилен фосфорна кислота) (DTPMP.Nax) в кількості 3240 кг, в кількості 3240 кг, за ціною 1,225 доларів США за кг товару.

02 лютого 2015 року позивачем засобами електронного звязку, для митного оформлення зазначеного імпортованого товару подано до Запорізької митниці митну декларацію №112050000/2015/001350, в якій позивачем заявлено митну вартість імпортованого товару за першим методом визначення митної вартості товару (за ціною договору).

На підставі ч.3 ст.53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення товару, містять розбіжності, а саме: з метою підтвердження транспортних витрат до митного оформлення надано лист ТОВ «Юнімар Логістік» від 26.01.2015 №260115/2, але в коносаменті №MSCUQY269352 від 17.12.2014 та інших наданих до митного оформлення документах відсутнє будь-яке посилання на зазначене підприємство. Договір про транспортно-експедиційні послуги №10/02/14 від 10.02.2014 між ТОВ «Юнімар Логістік» та ТОВ «Логіст-Хім» не містить будь-яких кількісних чи вартісних показників, які дають можливість визначити вартість перевезення зазначеної партії товарів та ідентифікувати його з даною зовнішньо-економічною операцією. Згідно коносаменту №MSCUQY269352 від 17.12.2014 зазначено, що агентом є підприємство «MSC Ukraine», але від даного підприємства не надано документів, що підтверджують вартість транспортування товарів.

У зв'язку із наявністю розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, митницею 02.02.2015 направлено електронне повідомлення декларанту, із зазначенням про наявність у поданих до митного оформлення документах розбіжностей та про необхідність надання наступних додаткових документів: каталоги, специфікації виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; інші документи для підтвердження митної вартості за бажанням декларанта.

02.02.2015 уповноважена особа ТОВ «Логіст-Хім» ознайомлена з повідомленням про встановлення митним органом розбіжностей та 03.02.2015 позивач повідомив митний орган, що запитані документи позивач надати не може за їх відсутності, а також просить вважати дане повідомлення про відсутність запитуваних документів відмовою у розумінні пп.6 п.2 ст.255 Митного кодексу України.

Після розгляду наданої позивачем митному органу митної декларації відповідачем 03.02.2015 прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2015/000023/2.

Позивач, не погодившись з рішенням про коригування митної вартості товару, звернувся з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно ч.1 ст.246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів. Відповідно ч.1 ст.248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно ч.1 ст.257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Згідно ч.1 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Згідно ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобовязані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на обєктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, повязані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах пятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є обєктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобовязані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, повязаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, повязаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених Законом випадках. Даний висновок базується на положеннях основного принципу, закріпленого у ст. VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі «Оцінка товарів для митних цілей», згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито або аналогічного товару.

Суд зазначає, що відповідно до приписів ст.53 Митного кодексу України митниця має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в документах, перелік яких визначений ч.2 даної статті. Проте, наявність розбіжностей є субєктивною думкою працівників митного органу та може бути спростована в ході судового розгляду.

Згідно вимог ч.4 ст.57 МКУ проведено процедуру консультацій між митницею та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. За результатами проведеної консультації прийнято рішення про визначення митної вартості товару, що імпортується, із застосуванням резервного методу визначення митної вартості. Товар по вищевказаній вантажно-митній декларації був випущений у вільний обіг у відповідності до Х розділу Митного кодексу України.

Разом з тим, суд не погоджується з висновками митного органу про те, що надані позивачем до митного оформлення документи мають розбіжності, які не підтверджують заявлену позивачем митну вартість імпортованого товару, з огляду на наступне.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачем для здійснення митного оформлення імпортованого товару надано всі передбачені ч.2 ст.53 Митного кодексу України документи (контракт, додаток до контракту на партію товару, яка поставляється, інвойс, калькуляції, платіжне доручення в іноземній валюті, яке підтверджує розмір сплачених позивачем коштів за поставлений товар, тощо), які в повній мірі підтверджують заявлену митну вартість імпортованого товару.

Також, суд зазначає, що жодних розбіжностей у вище перелічених документах, які є основними під час перевірки правильності визначення декларантом митної вартості щодо кількісних та вартісних характеристик імпортованого товару, митним органом не встановлено.

Крім того, з матеріалів справи судом встановлено, що до митного оформлення позивачем надавався договір №10/02/14 про транспортно-експедиційні послуги, укладений 10.02.2014 між позивачем та ТОВ «Юнімар Логістік», відповідно до умов якого клієнт ТОВ «Логіст-Хім» доручає відповідними заявками (додаток), а експедитор ТОВ «Юнімар Логістік» приймає на себе зобовязання від свого імені за винагороду і за рахунок клієнта, здійснювати дії щодо організації перевезення і виконання визначених договором послуг.

Також разом з митною декларацією був наданий лист ТОВ «Юнімар Логістік» №260115/2 від 26.01.2015, зі змісту якого судом встановлено, що фрахт контейнеру №MEDU2186915 (B/L №MSCUQY269352) порт відправлення Кингдао, Китай, порт призначення ОСОБА_1, Україна, складають 12616,00 грн., також у вказаному листі зазначено, що вантаж підчас перевезення не страхувався.

Стосовно відсутності в договорі №10/02/14 від 10.02.2014 будь-яких кількісних чи вартісних показників, які дають можливість визначити вартість перевезення зазначеної партії товарів та ідентифікувати його з даною зовнішньо-економічною операцією, суд зазначає, що зазначені обставини жодним чином не перешкоджають митному органу перевірити заявлену митну вартість товару з огляду на подані позивачем під час митного оформлення документи.

Також, митним органом не обґрунтовано, яким саме чином відсутність документів від підприємства «MSC Ukraine» унеможливлює перевірку митним органом правильність визначення позивачем митної вартості імпортованого товару.

Також суд звертає увагу, що прийнявши рішення про коригування митної вартості товару, відповідач відкоригував митну вартість лише поліакрилової кислоти, оформивши два інших товари за заявленою позивачем митною вартістю, хоча обставини щодо наявності розбіжностей були встановлені митним органом для всієї партії товарів.

Крім того, при обрахунку митної вартості товару відповідач до її складу врахував витрати на транспортування у розмірі, заявленому позивачем у митній декларації, первісно поданій до митного оформлення, скоригувавши лише вартість самого товару у відповідності до наявної інформації про раніше оформлені митні вартості, що відповідачем не заперечується.

Враховуючи, що митним органом зазначено про виявлені розбіжності саме у документах, наданих до митного оформлення на підтвердження витрат на транспортування товару, суд приходить до висновку, що такі розбіжності не мали впливу на здійснене коригування, а отже фактично підставою для коригування стала інформація щодо рівня митної вартості іншого митного оформлення, що зазначається самим відповідачем у рішенні про коригування митної вартості товару.

Суд вважає за необхідне зазначити, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з пунктом другим частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

З оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, судом встановлено, що митний орган дійшов висновку про неможливість застосування першого методу митної вартості товару, зокрема: «вартість товару, що імпортується, визначається із застосуванням резервного методу згідно наявної у органу доходів і зборів інформації, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Враховуючи вимоги ч.2 ст.64 Митного кодексу України використана наявна в митниці інформація щодо раніше визначених митних вартостей за основним та другорядними методами з розрахунку: позиція «Polyacrylic acid (PAA) 50%» - інвойсова ціна 1,16 доларів США за кг (МД №112050000/2014/014754 від 24.06.2014), позиція «Acrylic Acid-2-Acryfamido-2-Methylpropane Sulfonic Acid Copolymer (AA/AMPS) 43%» - інвойсова ціна 1,12 доларів США за кг (МД №112050000/2014/027017 від 12.12.2014), з врахуванням поточних витрат на транспортування товарів.

Разом з тим, суд вважає необґрунтованим застосування митним органом резервного методу визначення митної вартості імпортованих позивачем товарів з огляду на те, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів митний орган самостійно вказує, що у органу доходів і зборів наявна інформація щодо митної вартості аналогічного (подібного) товару «Polyacrylic acid (PAA) 50%» - на рівні 1,16 доларів США кг, «Acrylic Acid-2-Acryfamido-2-Methylpropane Sulfonic Acid Copolymer (AA/AMPS) 43%» - на рівні 1,12 доларів США за кг, що призвело для виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та до прийняття рішення про коригування митної вартості товарів заявленої декларантом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем для оформлення товару за першим методом надано передбачені чинним законодавством документи для підтвердження ціни товару, що імпортується, а митним органом безпідставно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару (метод №2ґ).

При розгляді справи суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови в прийнятті митної декларації, відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення, а відтак вказані рішення підлягають скасуванню.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведено правомірність прийнятого рішення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Логіст-Хім».

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 2, 4, 7-12, 69-71, 94, 158, 160-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Логіст-Хім» до Запорізької митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Запорізької митниці про коригування митної вартості товарів №112050000/2015/000023/2 від 03.02.2015.

Судові витрати в розмірі 73,08 грн. (сімдесят три гривні 08 коп.) присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Логіст-Хім» за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької митниці Державної фіскальної служби України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Семененко