Справа № 2а-250/2010
Суддя: Стоцька Л. А.
Дата ухвалення: 2010-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-250/2010
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2010 Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Стоцька Л. А.

при секретарі Цимбал І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ВДАІ УМВС України в Чернівецькій області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з адміністративним позовом до ВДАІ УМВС України в Чернівецькій області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Посилався на те, що 12 лютого 2010 року, він керував автомобілем НОМЕР_1 по вул. Винниченка в м.Чернівці та був зупинений інспектором ВДАІ м. Чернівці ОСОБА_2

Причиною зупинки, на думку інспектора, стало порушення ним (позивачем) Правил дорожнього руху, а саме: проїзд на заборонений сигнал світлофора.

Будь-яких пояснень з приводу того на який саме сигнал світлофора він проїхав, інспектор ДАІ склав протокол та дав його йому (позивачу) для ознайомлення та підпису.

Як виявилося, в подальшому інспектор прийняв рішення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 450 грн. та виніс постанову серії СЕ №060657.

Вказану постанову вважає, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки не відповідає вимогам Кодексу про адміністративне правопорушення.

Справа слухалася у відсутність сторін, які в судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлялися судом про місце та час розгляду справи.

Позивач надав суду заяву, в якій позов підтримав та підтвердив викладені у ньому обставини. Просив справу розглянути у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не зявився та про причини неявки до суду не повідомив.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані, однак підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав:

Судом встановлено, що 12 лютого 2010 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з протоколу, 12.02.2010 року о 14 год. 30 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Винниченка в м.Чернівці, проїхав на заборонений сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КпАП України.

В поясненнях до протоколу ОСОБА_1 зазначив, що з протоколом про адміністративне правопорушення він не погоджується, так як здійснював поворот при блимаю чому зеленому сигналі (а.с.5).

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектором ДАІ було винесено постанову, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 450 грн. (а.с.4).

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 24 КпАП України, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається порушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст.251 КпАП України доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адмінправопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Разом з тим, працівником Державтоінспекції (відповідачем по справі) в постанові про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 зазначено лише, що останній проїхав на заборонений сигнал світлофора, при цьому не зазначено на який саме. Відповідач в постанові не зазначив, який саме підпункт пункту 8.7.3 ПДР порушив, на його думку, позивач.

Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, Кодексом адміністративного судочинства встановлена презумпція вини субєкта владних повноважень, що означає його обовязок довести правомірність свого рішення, дій чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Оскільки представник відповідача в судове засідання не зявився без поважних на те причин, а також не подав своїх заперечень проти позову, які б спростовували твердження позивача, суд, при ухваленні рішення, виходить із доказів, на які посилається позивач.

Крім того, судом встановлено, що про існування вказаної постанови позивач дізнався лише 16.04.2010 року, коли отримав її копію в Першотравневому ВДВС Чернівецького МУЮ (а.с.3).

Таким чином, суд вважає, що позивачу ОСОБА_1 слід поновити строк на оскарження постанови.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №11 від 11.06.2004 року «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст.276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя має своєчасно, всебічно, повно й обєктивно зясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно нього задоволенню не підлягають, виходячи з наступного:

Так, згідно п.3 ч.2 ст. 222 КпАП України від імені органів внутрішніх справ (міліції) розглядати справи та накладати адміністративні стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1 та 2 ст.122 КпАП України мають право працівники Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ, які мають спеціальні звання.

Оскільки судом не розглядалась справа про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, а тому не в компетенції суду закривати відносно нього справу.

Керуючись ст.ст.14-1, 251, 254, 258, 287, 288 КпАП України, постановою Пленуму Верховного Суду України №11 від 11.06.2004 року «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст.276 Кодексу України про адміністративні правопорушення», ст.ст.70, 71, 72, 79, 86, 87, 94, 122, 158-163, 167, 186 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову серії СЕ №060657 від 12 лютого 2010 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122 ч.1 КпАП України.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині закриття провадження в адміністративній справі відносно нього відмовити.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці ОСОБА_4 Л. А.