Справа № 804/3019/15
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 грудня 2015 рокусправа № 804/3019/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2015 року

у справі №804/3019/15

за позовом ОСОБА_1

до квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська

про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернулася у Дніпропетровський окружний адміністративний суд з позовом до квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, в якому просить визнати рішення від 22 січня 2015 року №358 таким, що порушує її право на приватизацію займаної квартири згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та скасувати його; відшкодувати витрати на суди та моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн.; зобов'язати прийняти рішення згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та вжити відповідні заходи щодо приватизації квартири, яку позивач займає на підставі ордера від 01 серпня 1997 року №140.

Постовою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Рішення від 22 січня 2015 року №358 визнано таким, що порушує право ОСОБА_1 на приватизацію займаної квартири згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду»; скасовано рішення від 22 січня 2015 року №358; зобов'язано квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська прийняти рішення згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та вжити заходи щодо приватизації квартири, яку займає ОСОБА_1 на підставі ордера від 01 серпня 1997 року №140. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 на підставі ордера від 01 серпня 1997 року №140 займає квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

13 жовтня 2014 року позивач звернулася до квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська з заявою про передачу в приватну власність квартири за адресою АДРЕСА_2.

За результатами розгляду даної заяви відповідач листом від 17 жовтня 2014 року №3078 відмовив ОСОБА_1 в передачі в приватну власність квартири в якій та проживає (а.с. 19). В обґрунтування зазначеної відмови відповідач зазначив, що згідно з листом квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України від 05 вересня 2013 року №303/22/1/850 військове містечко в якому мешкає позивач, включено до числа закритих і які не підпадають під приватизацію житлового фонду.

Позивач, вважаючи такі дії відповідача протиправними оскаржила їх до суду.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2014 року у справі №804/17984/14 визнана протиправною бездіяльність начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, яка виразилася в не розгляді заяви від 13 жовтня 2014 року ОСОБА_1 по суті, в порядку передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та зобов'язано розглянути заяву, а також розглянути питання щодо видачі розпорядження, приватизації квартири, яку позивач займає на підставі ордеру від 01 серпня 1997 року №140 в порядку передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Між тим, рішенням від 22 січня 2015 року №358 начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська відмовлено по суті у задоволенні заяви позивача від 13 жовтня 2014 року щодо приватизації займаної квартири. При цьому, відмовляючи у задоволенні заяви відповідач посилався на постанову Кабінету Міністрів України від 29 серпня 2002 року №1282 «Про затвердження Порядку вилучення і передачі військового майна Збройних Сил», згідно з пунктом 15 якої право органу, уповноваженого управляти державним майном, самоврядної установи і організації або органу місцевого самоврядування, яким передається військове майно, на управління переданим майном або право власності на нього настає з дня затвердження акта приймання-передачі. Оскільки на даний час житловий будинок у смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області належним чином не переданий до комунальної власності територіальної громади, то заява ОСОБА_1 щодо приватизації займаної квартири задоволенню не підлягає.

Вирішуючи спірні правовідносини суд першої інстанції дійшов висновку, що відмова відповідача з підстав, наведених в рішенні від 22 січня 2015 року №358 є необґрунтованою, а тому зобов'язав квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська прийняти відповідне рішення щодо передачі позивачу у приватну власність квартири в якій вона мешкає.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не може погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, вказана норма права передбачає два критерії для відмежування справ адміністративної юрисдикції від справ іншої юрисдикції і це є: суб'єктний та предметний склад.

Предметний склад обумовлений тим, що справа адміністративної юрисдикції повинна містити в собі публічно-правовий спір.

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є те, що вона повинна містити у собі публічно-правовий спір.

В даному випадку, між сторонами виник спір, предметом оскарження якого є протиправні дії та рішення квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська щодо відмови в передачі в приватну власність квартири.

Так, відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначено Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Пунктом 1 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Отже, спір у цій справі не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, а випливає із захисту житлових прав, які позивач вважає порушеними.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вказаний спір має вирішуватися у порядку цивільного судочинства, оскільки пункт 1 частині 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України прямо встановлює правило про захист прав, зокрема, що виникають із житлових відносин, у порядку цивільного судочинства.

При цьому, згідно з пунктом 10 частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади.

Отже, позивач не позбавлений можливості порушити питання про визнання неправомірним рішення квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, під час вирішення справи у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи те, що компетентним судом для вирішення вказаних правовідносин є суд цивільної юрисдикції, розгляд справи судом першої інстанції на підставі норм Кодексу адміністративного судочинства України суперечить статті 17 цього Кодексу, якою визначені межі компетенції адміністративних судів.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції не вірно визначено предмет спору в даній справі.

Так, предметом спору у цій справі є правомірність та обґрунтованість рішення відповідача, яке вже прийнято за результатами розгляду заяви про приватизацію квартир та яке стосується житлових прав позивача.

Судом першої інстанції не враховано того, що порушенні позивачем питання, які пов'язані з приватизацією квартир, відносяться до житлових прав, спір про які має вирішуватися у порядку цивільного судочинства.

Згідно з частиною 1 статті 203 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, даний спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції і повинен вирішуватись у порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями 157, 196, 198, 200, 203, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська - задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2015 року - скасувати.

Провадження у справі - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя І.Ю. Богданенко

суддя: С.А. Уханенко

суддя: Ю.М. Дадим