Справа № 826/13016/15
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2016-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 січня 2016 року письмове провадження № 826/13016/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., вирішив у письмовому провадженні адміністративну справу

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Рекламна телевізійна група»
до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Рекламна телевізійна група» (надалі - позивач або ТОВ «РТГ») з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві (надалі - відповідач або ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві) по визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.06.2013 року № .

Обґрунтовуючи заявлений адміністративний позов представник позивача зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки ТОВ «РТГ» сплачено всі податки передбачені законодавством України своєчасно та в повному обсязі, жодного разу позивач не порушував жодного податкового зобов'язання та не ухилявся від їх сплати.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив суд відмовити в його задоволенні, вважаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення законним та обґрунтованим з підстав встановлення, під час камеральної перевірки позивача, порушення ним граничного строку сплати самостійно визначеного узгодженого податкового зобов'язання з податку на прибуток.

Керуючись частиною 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, за спільним клопотанням сторін, суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позиції сторін, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем проведена камеральна перевірка податкової звітності з податку на прибуток (з питань своєчасності сплати податку на прибуток) за 2013 рік, за результатами якої складено акт від 02.06.2015 року № 350/26-59-15-03-94 (надалі - Акт) яким зафіксовані виявлені під час перевірки порушення позивачем норм податкового законодавства України, а саме: порушено терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на прибуток протягом строків, визначених пунктом 57.1. статті 57 Податкового кодексу України на 48 днів (самостійно визначене грошове зобов'язання з податку на прибуток в сумі 83 444,94 грн. граничний термін сплати - 11.03.2014 року, дата сплати - 28.04.2014 року).

У порядку пункту 86.7. статті 86 Податкового кодексу України, позивачем подавалися заперечення до Акту, за результатом розгляд яких, висновки Акту залишені без змін.

У зв'язку з виявленими порушеннями, зафіксованими в Акті, відповідачем прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 19.06.2015 року № , яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 20 % грошового зобов'язання, з податку на прибуток, погашеного з затримкою в сумі 16 688,99 грн.

Відповідно до пункту 56.1. статті 56 Податкового кодексу України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Вважаючи протиправним спірне податкове повідомлення-рішення від 19.06.2015 року № , позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом про його скасування.

Дослідивши та надавши оцінку, за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, наявним у матеріалах справи письмовим доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 6 та частини 2 статті 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (надалі - Кодекс).

Згідно пункту 46.1. статті 46 Кодексу, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до пункту 49.1. статті 49 Кодексу, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є (пункт 49.2. статті 49 Кодексу).

Податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема, календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року (підпункт 49.18.3. пункту 49.18. статті 49 Кодексу).

У разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку (пункт 50.1. статті 50 Кодексу).

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Відповідно до пункту 54.1. статті 54 Кодексу, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно пункту 57.1. статті 57 Кодексу, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу (статті 126 Кодексу).

Судом встановлено, що граничним терміном подання податкової декларації з податку на прибуток за 2013 рік є 01.03.2014 року, а граничним терміном сплати грошового зобов'язання з податку на прибуток за 2013 рік - 11.03.2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 25.02.2014 року подана відповідачу податкова декларація з податку на прибуток підприємства за 2013 рік, тобто в межах визначеного Кодексом граничного строку для подання такої декларації, рядок 14 якої (податок на прибуток за звітний (податковий) період) містив значення 182 628,00 грн., при цьому, рядок 13 (зменшення нарахованої суми податку) не містив значення, в той час, як згідно наявних в матеріалах справи платіжних доручень від 15.01.2015 року № 551, від 05.02.2013 року № 574, від 12.02.2013 року № 577, від 18.03.2013 року № 621, від 05.04.2013 року № 680, від 15.05.2013 року № 9300741, від 06.06.2013 року № 9300808, від 22.07.2013 року № 9300888, від 16.08.2013 року № 9300991, від 06.09.2013 року № 9301045, від 27.09.2013 року № 9301071, від 07.11.2013 року № 9301145, від 19.12.2013 року № 9301260 позивачем протягом 2013 року було сплачено 83 880,78 грн. авансових платежів з податку на прибуток, на які ним мала бути зменшена нарахована сума податку на прибутку за 2013 рік у рядку 13 відповідної декларації.

Виявивши зазначену помилку, позивачем 28.04.2014 року було подано відповідачу уточнену податкову декларацію з податку на прибуток за 2013 рік з відкоригованими значеннями рядків 14 та 13.

Таким чином, як на момент проведення камеральної перевірки позивача, так і на момент складання спірного податкового повідомлення-рішення, у позивача був відсутній податковий борг по податку на прибуток, що не заперечується відповідачем, та свідчить про неспричинення шкоди бюджету.

Більше того, судом не встановлено, а відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, спричинення настання будь-яких негативних наслідків або збитків для Державного бюджету України внаслідок допущеної позивачем помилки, яка була ним самостійно виправлена.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне звернути увагу на закріплений у праві Європейського союзу, принцип пропорційності - загальноправовий принцип, спрямований на забезпечення у правовому регулюванні розумного балансу приватних і публічних інтересів, відповідно до якого цілі обмежень прав мають бути істотними, а засоби їх досягнення обґрунтованими і мінімально обтяжливими для осіб, чиї права обмежуються; дозволяє досягти розумного співвідношення між цілями державного впливу та засобами їх досягнення.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, враховуючи принцип пропорційності, суд дійшов висновку про те, що спірне податкове повідомлення-рішення від 19.06.2015 року № є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, суд, оцінюючи спірне рішення відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішення суб'єкта владних повноважень, встановлених частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до яких, зокрема, відносяться прийняття рішень на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В свою чергу, відповідачем не доведено правомірності прийнятого ним оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Приймаючий до уваги викладене у сукупності, керуючись вимогами статтями 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекламна телевізійна група» задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 19.06.2015 року № ю

Судові витрати в сумі 255,78 грн. присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекламна телевізійна група» за рахунок Державного бюджету України.

Покласти на відповідний підрозділ Державної казначейської служби України виконання постанови суду в частині стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Р.О. Арсірій