Справа № 2а-5743/11/1270
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2016-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2016 року м. Київ К/9991/96142/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Карася О.В. (головуючого), Лосєва А.М., Рибченка А.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Ленінської міжрайонної державної податкової інспекції у м. Луганську на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 08.08.2011 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 15.11.2011 по справі № 2а-5743/11/1270

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім МКЛ»

до Ленінської міжрайонної державної податкової інспекції у м. Луганську

про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції про визнання протиправними дій щодо неприйняття податкової звітності з податку на додану вартість (далі ПДВ) за травень - грудень 2010 року, уточнюючих розрахунків податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з виправленням помилок за серпень 2008 року, лютий, червень, липень, серпень, вересень 2009 року, квітень, травень, червень 2010 року, декларації на прибуток підприємства за I півріччя, 9 місяців, 2010 рік, та зобов'язати відповідача прийняти та вважати поданими вищезазначені податкові декларації, занести їх до електронних баз даних податкової звітності та до картки особового рахунку платника податку.

Постановою суду першої інстанції, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду, позов задоволено частково.

Не погодившись із судовими рішеннями, відповідач до Вищого адміністративного суду України подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить зазначені судові рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді, перевіривши повноту встановлених обставин справи та правильність їх юридичної оцінки судами, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Товариство як юридична особа у строки визначені законодавством подало до контролюючого органу податкову звітність з податку на додану вартість за період з травня по грудень 2010 року, декларації на прибуток підприємства за 1 півріччя, 9 місяців та 2010 рік та уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з виправленням помилок за серпень 2008 року, лютий, червень, липень, серпень, вересень 2009 року, квітень, травень та червень 2010 року.

Оскільки, відповідачем податкові декларації не приймалися, позивач подав вказану податкову звітність шляхом поштових відправлень.

Однак у квітні 2011 Державна податкова інспекція повідомила Товариство про невизнання поданої позивачем звітності як податкової у зв'язку з порушенням позивачем порядку її заповнення, зокрема, з наявністю у деклараціях помарок на печатці підприємства, виправленнями із застосуванням коректору, неможливістю прочитати цифри, відсутністю печатки та підписів посадових осіб, повної назви Товариства, та запропоновано надати нові податкові декларації оформлені належним чином.

Так, згідно з п. 1.11 ст. 1 Закону України від 21.12.2000 №2181«Про порядок погашення зобов'язання платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (далі - Закон №2181) податкова декларація - документ, що подається платником податків до контролюючого органу у строки, встановлені законодавством, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податку, збору (обов'язкового платежу).

Відповідно до абзацу першого пп. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Закону №2181-ІІІ та п. 49.8 ст.49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу.

Податкова декларація приймається без попередньої перевірки зазначених у ній показників через канцелярію, чий статус визначається відповідним нормативно-правовим актом. Відмова службової (посадової) особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин або висування нею будь-яких передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється та розцінюється як перевищення службових повноважень такою особою, що тягне за собою її дисциплінарну та матеріальну відповідальність у порядку, визначеному законом.

А п. 49.9 ст. 49 Податкового кодексу України передбачено, що за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання органом державної податкової служби.

За змістом абзацу п'ятого пп. 4.1.2 п. 4.1 ст.4 Закону №2181-ІІІ податкова звітність, отримана контролюючим органом від платника податків як податкова декларація, що заповнена ним всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення, може бути не визнана таким контролюючим органом як податкова декларація, якщо в ній не зазначено обов'язкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків.

Судами попередніх інстанцій було досліджено податкові декларації за вказані періоди та встановлено, що при складанні зазначених декларацій позивачем були додержані всі необхідні вимоги, як до форми податкових декларацій, так і до порядку їх заповнення, визначені Законом № 2181-ІІІ та Порядком заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, зокрема, податкові декларації містили всі обов'язкові реквізити, були підписані посадовими особами підприємства та скріплені печаткою Товариства.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте Державною податковою інспекцією доказів наявності передбачених Законом № 2181-ІІІ обставин, які б дозволяли не визнавати подані декларації як податкову звітність, у встановленому порядку не надано.

Таким чином, враховуючи вищезазначене та фактичні обстави, яки стали підставою для невизнання державним податковим органом поданих позивачем податкових декларацій податковою звітністю, суди правомірно задовольнили в частині позовні вимоги Товариства .

Отже, в межах касаційної скарги порушень судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено, правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну Ленінської міжрайонної державної податкової інспекції у м. Луганську відхилити.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 08.08.2011 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 15.11.2011 по справі № 2а-5743/11/1270 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді А.М. Лосєв

А.О. Рибченко