Справа № 464/9569/15-а
Суддя: Мичка Б. Р.
Дата ухвалення: 2016-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/9569/15-а
пр.№ 2-а/464/20/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2016 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді Мички Б.Р.

за участі секретаря судового засідання Янишин М.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові адміністративну справу за позовом представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова про визнання дій неправомірними та зобовязання до вчинення дій, -

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просить: визнати протиправними дії відповідача щодо припинення виплати позивачу пенсії з 1 червня 2015 р.; зобовязати відповідача відновити з 1 червня 2015 р. виплату позивачу пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивач перебуває на обліку в управлінні ПФУ у Франківському районі м.Львова та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». З 1 квітня 2015 р. відповідачем припинено виплату даної пенсії з посиланням на вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення». Однак, з 1 червня 2015 р. відпали обставини, які б перешкоджали отримувати пенсію по інвалідності, а тому просить позов задоволити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав суду пояснення аналогічні викладеним у фабулі адміністративного позову, просить такий задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, надала суду пояснення аналогічні викладеним в письмових запереченнях, в яких зазначила, що відповідачем не виплачується позивачу пенсія по інвалідності на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015р.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позов слід задоволити, виходячи з наступного.

Позивач ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи загального захворювання у звязку з чим перебуває на обліку у відповідача управлінні Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова, де отримує пенсію по інвалідності в розмірі 50% пенсії за віком у відповідності до ст.33 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Окрім цього, позивач продовжує працювати, є державним службовцем та працює на посаді головного державного інспектора відділу реєстрації платників та електронних сервісів ДПІ у Залізничному районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області.

Відтак, у звязку із набранням чинності з 1 квітня 2015 р. Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» в період з 1 квітня по 31 грудня 2015 р. пенсія, призначена позивачу згідно із Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про державну службу» не виплачується.

Вказані обставини встановлені судом відповідно до матеріалів справи та учасниками процесу не заперечуються.

Так, з 1 квітня 2015 р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 р., яким внесено зміни у ст.47 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", згідно яких: тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються; у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Згідно з п.2 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 р. порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Разом з тим, відповідно до п.5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 р. у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Дана норма закону чітко визначає подію, з ненастанням якої припиняють свою дію норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються, зокрема відповідно до Закону України «Про державну службу».

Конституційний Суд України у п.3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 р. №4-зп (справа про набуття чинності Конституцією) зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однонредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те. що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Аналізуючи наведене, суд прийшов до висновку, оскільки закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 р. прийнятий не був, а тому з вказаної дати втратили чинність норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) за цим Законом не призначаються.

На підставі викладеного, з 1 червня 2015 р. посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим відпали підстави для невиплати їй пенсії на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»

У ч.1 ст.11 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів та не надав суду будь-яких доказів на обґрунтування правомірності своїх дій щодо невиплати позивачу з 1 червня 2015 р. пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено судом, відповідач, не виплачуюючи з 1 червня 2015 р. позивачу пенсію по інвалідності, не діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, чим порушив право позивача на отримання даної пенсії, у зв'язку з чим таке право потребує судового захисту.

Враховуючи встановлені обставини справи та наведені положення закону, суд приходить висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо невиплати позивачу пенсії з 1 червня 2015 р. та зобовязання останнього поновити позивачу з даної дати пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», є підставними та підлягають до задоволення.

На підставі ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" та керуючись ст.ст.2, 6, 11, 17, 18, 70, 71, 158-163 КАС України, -

п о с т а н о в и в:

Позов задоволити.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії з 1 червня 2015 р.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова відновити з 1 червня 2015 р. виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Постанову може бути оскаржено, згідно зі ст.186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сихівський районний суд м.Львова. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом ч.3 ст.160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст.254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Головуючий