Справа № 805/5012/15-а
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2016-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2016 р. Справа № 805/5012/15-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Добропільської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Донецькій області про визнання рішення суб'єкта владних повноважень нечинним, дій протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

03.12.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Добропільської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Донецькій області про визнання рішення суб'єкта владних повноважень нечинним, дій протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є пенсіонером за віком та отримує відповідно до Закону пенсію, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1, виданим 06.12.2006 року і з вересня 2006 року знаходиться на обліку як пенсіонер за віком.

ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем та обрала спрощену систему оподаткування.

З 20.01.2012 року Позивач перейшла на пенсію з втратою годувальника.

24.11.2015 року ОСОБА_1 отримала рекомендованим листом з повідомленням від Добропільської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області вимогу по сплату боргу (недоїмки) № Ф-1160-17 від 04.11.2015 року на суму 10075, 92 грн.

Вважає, що винесена Відповідачем вимога є безпідставною.

Просила визнати нечинною винесену Добропільською ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 10075, 92 грн. № Ф-1160-17 від 04.11.2015.

Визнати дії Добропільської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області щодо стягнення з ОСОБА_1 єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування протиправними, зобов'язавши утриматися від стягнення з неї єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Стягнути з Відповідача за рахунок Держави судовий збір.

05.01.2016 року Позивач через канцелярію суду надала заяву про збільшення розміру позовних вимог, але ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14.01.2016 року вищевказана заява повернута позивачу.

Позивач до судового засідання не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, через канцелярію суду надала клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 122, ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Згідно до статті 9 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсіонер - це особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримуюсь пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Позивач, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців 11.04.1996 р. за № НОМЕР_2, ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків та інших обов'язкових платежів НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця (а.с.13). Позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування, що підтверджується витягом з реєстру платників єдиного податку (а.с. 14). Відповідно до розпорядження, позивачу призначено пенсію по втраті годувальника.

Відповідач - Добропільська об'єднана державна податкова інспекція ГУ ДФС у Донецькій області відповідно до п. 191-1.8 Податкового кодексу України, забезпечує достовірність та повноту обліку платників податків та платників єдиного внеску, суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, об'єктів оподаткування та об'єктів, пов'язаних з оподаткуванням.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року (далі Закон № 1058), Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991 р. (далі Закон № 1788) та іншими нормативно-правовими актами.

04 листопада 2015 року Добропільською ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області прийнята вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1160-17 про сплату заборгованості зі сплати єдиного внеску станом на 31.10.2015 року у розмірі 10075,92 грн. (а.с. 15).

Згідно із статтею 1 Закону № 1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. За цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років. Право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Статтею 1 Закону № 1058 визначене поняття «пенсія» - як, щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 2 Закону № 1058 за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

У відповідності до ст. 10 зазначеного Закону, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно зі ст. 36 цього Закону в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов'язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; подавати звітність до територіального органу Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом за погодженням з відповідними фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування та центральним органом виконавчої влади.

Згідно з частиною 8 статті 9 Закону № 2464 платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника, як передбачено частиною 12 статті 9 Закону № 2464.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 4 Закону № 2464 особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Статтею 1 Закону №1058 визначене поняття «пенсія» - як, щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №1058 за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно зі ст. 26 цього Закону в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років та наявності страхового стажу не менше п'яти років.

Отже, пенсіонерами за віком є особи, які досягли встановленого законом загального пенсійного віку та отримують пенсію.

При цьому закон не містить обмежень в залежності від виду отриманої пенсіонером пенсії (за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника чи за вислугу років).

Так позивач є фізичною особою-підприємцем яка отримує пенсію за втратою годувальника, однак остання досягла віку (64), з якого призначається пенсія за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, положення ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» щодо звільнення, зокрема пенсіонерів за віком від сплати за себе єдиного внеску поширюються на позивача.

До того ж, відповідно до положень ч. 4 ст. 4 Закону № 2464 особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Добровільна сплата єдиного внеску врегульована ст. 10 Закону України № 2464.

Відповідно до вимог ст.ст. 4, 10 Закону України № 2464, обов'язковою умовою добровільної участі особи у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування є належним чином укладений договір в порядку ст. 10 Закону України № 2464.

Як вбачається з матеріалів справи, жодних договорів про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування між сторонами укладено не було.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому суд, оцінюючи спірні дії відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

У відповідності до ст.ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно ч. 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, приймаючи до уваги наведене, суд вважає, що вимога Добропільської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1160-17 від 04 листопада 2015 року є протиправною та підлягає скасуванню.

На думку суду позовні вимоги про зобов'язання Добропільської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області утриматися від стягнення з ОСОБА_1. єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування є вимогою щодо захисту прав позивача на майбутнє. А отже суд не може здійснювати захист прав та законних інтересів позивача на майбутнє, оскільки немає можливості встановити чи будуть вони порушені в майбутньому.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Добропільської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Донецькій області про визнання рішення суб'єкта владних повноважень нечинним, дій протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 121-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 181, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Добропільської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Донецькій області про визнання рішення суб'єкта владних повноважень нечинним, дій протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій - задовольнити частково.

Визнати дії Добропільської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Донецькій області щодо стягнення з ОСОБА_1 єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування протиправними.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Добропільської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1160-17 від 04 листопада 2015 року у розмірі 10075, 92 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Добропільської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (85300, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 974 (дев'ятсот сімдесят чотири) гривні 40 коп.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 КАС України, і може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд у порядку, визначеному статтею 186 КАС України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Тарасенко І.М.