Справа № 802/3984/15-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2016-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

13 січня 2016 р. Справа № 802/3984/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Чернюк Алли Юріївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Волощук Анастасії Миколаївни

позивача: Дробахи С.В.

відповідача: Островерха Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІМЕКСІМ"

до: Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "ВІМЕКСІМ" ( далі - ТОВ "ВІМЕКСІМ", позивач ) з адміністративним позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - Вінницька ОДПІ, відповідач ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення.

У позовній заяві позивач просив визнати протиправною та скасувати податкове повідомлення-рішення Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Вінницькій області.

Позовні вимоги мотивовані тим, що, на думку позивача, за наслідками проведеної позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «ВІМЕКСІМ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства при проведенні господарських операцій з ПП «Ан Транс» за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, було складене на підставі акту №2452/2202/37338260 від 07.09.2015 року податкове повідомлення-рішення № від 23.09.2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання по податку на прибуток приватних підприємств (за основним платежем + 157865 грн., за штрафними санкціями 78933 грн.)

Позивач в позовній заяві зазначає, що наслідком формування податкового повідомлення - рішення було те, що перевіряючими в ході проведення перевірки було зроблено виновок, що взаємовідносини позивача з ПП «Ан Транс», було встановлено відсутність реальності здійснення господарських операцій, перевіркою не було встановлено та не було підтверджено походження та постачання товару, який був реалізований на адресу ПП «Ан Транс» та в подальшому ТОВ «ВІМЕКСІМ». Тобто, в основу винесеного податкового повідомлення - рішення лягла відсутність реальності здійснення господарських операцій.

Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про безпідставність, необгрунтованість та протиправність прийнятого податкового повідомлення - рішення, а відтак просить його скасувати.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити на підставі та в межах заявлених позовних вимог.

Представник відповідача щодо позову заперечував та просив відмовити в задоволенні позовних вимог, а також надав письмові заперечення, в яких вказані обставини, а саме те, що було завищено витрати податкової декларації з податку на прибуток підприємства та реалізованих товарів за 2013 рік внаслідок чого було і винесене податкове повідомлення - рішення.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши інші докази, які є у справі, суд приходить до переконання, що заявлений адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІМЕКСІМ» зареєстроване Вінницьким міським управлінням юстиції 14.06.2011 року, номер державної реєстрації - 0000723, яке знаходиться за адресою вул. Максимовича, буд.4, оф.211, м. Вінниця.

У період, що перевірявся, ТОВ «ВІМЕКСІМ» був платником податку на прибуток, на додану вартість, з доходів фізичних осіб та єдиного соціального внеску.

На підставі направлення №1773/22 від 19.08.2015 року та наказів від 20.05.2015 року за №1532 (про проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «ВІМЕКСІМ») та від 19.08.2015 року за №2341 (про поновлення термінів проведення позапланової документальної перевірки ТОВ «ВІМЕКСІМ» та зміну складу перевіряючих) виданих Вінницькою ОДПІ, головним державним ревізор-інспектором відділу перевірок платників податків управління податкового аудиту Вінницької ОДПІ Левчишиною Лілією Миколаївною ст.20, п.75.1 ст.75, п.п.78.1.11 п.78.1, п.78.2 ст.78, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України на виконання постанови слідчого слідчого з ОВС першого ОВС першого ВКР СУ ФГ ГУ Міндоходів в Одеській області від 03.03.2015 проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «ВІМЕКСІМ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства при проведенні господарських операцій з ПП «Ан Транс» за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року. За результатами вказаної перевірки було складено Акт від 07.09.2015 року за № 2452/2202/37338260.

Вказаною перевіркою встановлено наступні порушення відповідно до висновків:

- Пункту 44.1 статті 44, пунктів 138.2, 138.4, 138.6, 138.8 статті 138, п.п. 139.1.9 пункту 139.1. ст. 139 ПК України, в результаті чого занижено суму податку на прибуток у загальній сумі 157 865 грн. в т.ч. за 2013 рік - 157 865 грн.

Не погоджуючись з висновками Акту, 14 вересня 2015 року ТОВ «ВІМЕКСІМ» було подано заперечення.

21 вересня 2015 року Вінницькою ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області було надано лист № 27562/10/02-28-22-02 про результати розгляду заперечення, відповідно до якого заперечення ТОВ «ВІМЕКСІМ» залишено без задоволення.

29 вересня 2015 року ТОВ «ВІМЕКСІМ» засобами поштового зв'язку було отримано податкове повідомлення-рішення № від 23.09.2015 року на суму 236 798, 00 грн. (двісті тридцять шість тисяч сімсот дев'яносто вісім гривень) у зв'язку з чим було збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств, де 157 865 грн. (сто п'ятдесят сім тисяч вісімсот шістдесят п'ять гривень) - сума грошового зобов'язання за основним платежем, а 78 933 грн. (сімдесят вісім тисяч дев'ятсот тридцять три гривні) - штрафні санкції.

10 жовтня 2015 року ТОВ «ВІМЕКСІМ» було подано скаргу вих. № 191/10 на податкове повідомлення-рішення Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області за № до ГУ ДФС у Вінницькій області. (а. с. 40-47).

Рішенням ГУ ДФС у Вінницькій області від 26.10.2015 року за № 1392/10/02-32-10-04 про результати розгляду первинної скарги було залишено без змін податкове повідомлення- рішення за № , а скаргу ТОВ «ВІМЕКСІМ» без задоволення.

19 листопада 2015 року ТОВ «ВІМЕКСІМ» було подано скаргу на податкове повідомлення-рішення Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області за № до ДФС України. Відповіді на момент розгляду справи по суті отримано не було.

Визначаючись щодо правомірності прийнятого податкового повідомлення - рішення, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Положеннями ст. 21 ПК України визначені обов'язки органів фіскальної служби, серед яких обов'язок дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій. Отже, органи фіскальної служби та їх посадові особи при прийнятті рішень, у т.ч. наказів про проведення позапланової перевірки, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений ПК України.

За змістом пп. 75.1.2. п. 75.1 ст. 75 ПК України, документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок, її предметом є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться - на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно до пп. 78.1.11 п.78.1. ст.78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності такої обставини як отримання судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанови органу, що здійснює оперативно- розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Відповідно до п.133.1 ст. 133 ПК України, платниками податку з числа резидентів є, зокрема, суб'єкти господарювання - юридичні особи, які провадять господарську діяльність як на території України, так і за її межами.

Підпунктом 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Пунктом 135.1 ст. 135 ПК України визначено, що базою оподаткування є грошове вираження об'єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Згідно пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Пунктом 138.1 ст.138 ПК України визначено, що витрати, які враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 1-38.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до п.138.4 ст.138 ПК України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно п. 138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Підпунктом 139.1.9 п.139.1 ст. 139 ПК України встановлено, що не включається до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Положеннями п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно частини 2 статті 9 цього Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За змістом наведених правових норм витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операцій, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

В ході судового засідання, судом досліджено,що Наказ № 1532 від 20 травня 2015 року про проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «ВІМЕКСІМ» було визнано протиправним та скасовано постановою по справі №802/3553/15-а Вінницького окружного адміністративного суду, тому як наслідок перевірка за вказаним наказом є незаконною та протиправною та не має жодних правових наслідків.

Окрім того, суд зауважує, що рішення по справі №802/3553/15-а Вінницького окружного адміністративного суду набрало законної сили 16.12.2015 року.

Судом встановлено, що на підтвердження реальності здійснення господарських операцій між ПП «Ан Транс» та ТОВ «ВІМЕКСІМ», останнім було надано всі необхідні первинні документи до перевірки, а саме:

-Копія договору поставки № КР23/09-2013-01А від 23.09.13 року

-Копія договору поставки № КР24/09-2013-02А від 24.09.13 року

-Копія видаткової накладної № РН-230907 від 23.09.13 року

-Копія видаткової накладної № РН-240910 від 24.09.13 року

-Копія податкової накладної № 339 від 23.09.13 року

-Копія податкової накладної № 357 від 24.09.13 року

Таким чином, судом встановлено, що первинні документи підтверджують факт передачі ПП «Ан Транс» (Постачальник) ТОВ «ВІМЕКСІМ» (Покупець) на умовах СРТ (ЗАТ «Іллічівський зерновий термінал).

Також, суд зазначає, що під час судового засідання, суду були надані докази, а саме лист від ТОВ «Іллічівський зерновий термінал» вих. №10-01 від 12 січня 2015 року , в якому повідомляється, що протягом 23-24 вересня 2013 року було прийнято товару в кількості 201,02 тонн (двісті одна тонна 20 кілограм) з чітким зазначенням реєстру прийнятих автомобілів з усіма необхідними документами.

Суд звертає увагу на те, що, документи, які використовувались в ході проведення перевірки свідчать про те, що поставка товарів для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток є такою, що фактично здійснена і підтверджена належним чином складеними первинними документами, які відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Суд встановив, що будь-яких доказів порушення податкового законодавства ТОВ «ВІМЕКСІМ» при здійсненні господарської діяльності з ПП «Ан Транс» в досліджуваному періоді в Акті перевірки не вказано. Крім того наявність таких порушень з боку контрагента ТОВ «ВІМЕКСІМ» не може бути самостійною та достатньою підставою для висновку про наявність порушень податкового законодавства з боку останнього при здійсненні ним господарської діяльності.

Слід зауважити, що чинне податкове законодавство України не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, від перебування постачальника за юридичною адресою, а також від його господарських та виробничих можливостей. Питання віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 94 КАС України, враховуючи, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області від 23.09.2015 року за № .

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІМЕКСІМ" судові витрати в розмірі 3551грн.97 коп. (судовий збір, що був сплачений згідно платіжного доручення № 2318 від 26.11.2015 року) за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Чернюк Алла Юріївна