Справа № 2а-37/11/0407
Суддя: Шаповал Г. І.
Дата ухвалення: 2011-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

В І Л Ь Н О Г І Р С Ь К И Й М І С Ь К И Й С У Д Д Н І П Р О П Е Т Р О В С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2011 року Справа 2а-37/11/0407

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Шаповала Г.І.

при секретарі Кудіній Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС роти ДПС ВДАІ з обслуговування адміністративної території м. Дніпродзержинська УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, молодшого сержанта міліції ОСОБА_2, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

08.12.2010 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому прохає: визнати незаконною та скасувати постанову серії АЕ1 № 023018 від 01.12.2010 року, винесену інспектором ДПС роти ДПС ВДАІ з обслуговування адміністративної території м. Дніпродзержинська УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, молодшим сержантом міліції ОСОБА_2, по справі про адміністративне правопорушення, про накладення на позивача адміністративного стягнення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 425 гривень, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях позивача складу зазначеного правопорушення.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 01.12.2010 року, близько 14 годин, він, керуючи автомобілем ВАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався по вул. Сировця в м. Дніпродзержинську. Після того, як він перетнув перехрестя вул. Сировця та проспекту Аношкіна, його зупинив відповідач, на вимогу якого він надав йому всі зазначені ним документи для огляду. Після перевірки документів, відповідач повідомив, що позивач порушив п.8.8 А ПДР України, бо перетнув перехрестя на заборонний сигнал регулювальника, за що передбачена відповідальність ч.2 ст. 122 КУпАП. Позивач пояснив інспектору, що виїхав на перехрестя на сигнал регулювальника, який дозволяє рух, а регулювальник змінив сигнал на заборонний вже тоді, коли позивач виїхав на перехрестя. До того ж, регулювальник змінив сигнал без попередження, в звязку з чим позивач фізично не міг зреагувати на цей сигнал регулювальника та не мав права зупинятися на перехресті, тобто повинен був завершити маневр, що передбачено діючими ПДР України.

Не зважаючи на заперечення позивача, відповідач склав у відношенні нього протокол про адміністративне правопорушення серії АН 1 № 406468, в якому позивач на підставі ст. 63 Конституції України зазначив, що відмовляється від дачі пояснень, зрозумівши, що його пояснення інспектором будуть проігноровані, і враховувати їх він наміру не має, а якщо позивач викладе свої заперечення в протоколі, то не виключено, що інспектор додасть ще якесь правопорушення, так як позивачеві відомо від знайомих про такі випадки. На підставі протоколу відповідач виніс постанову серії АЕ1 № 023018 від 01.12.2010 року, згідно якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 122 КУпАП.

Позивач вважає, що постанову винесено незаконно, факти , викладені в протоколі та постанові про адміністративне правопорушення не відповідають дійсним обставинам справи, при винесені постанови було порушено встановлений законодавством порядок притягнення до адміністративної відповідальності, тому постанова підлягає скасуванню.

Позивач, посилаючись на вимоги ст. 251 КУпАП, стверджує, що немає жодного належного доказу, передбаченого цією статтею, стосовно вчинення ним правопорушення, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, при цьому в протоколі не зазначено інших, будь-яких фактичних даних, які б підтверджували порушення позивачем ПДР України. В постанові не зазначена повна назва посади, яку займає відповідач, є тільки скорочення: «ІДПС РДПС». В порушення ст. 268 КУпАП, позивач був позбавлений права скористатися послугами адвоката під час розгляду справи із-за обмеженого часу між складенням протоколу та винесенням постави. Окрім того, відповідач не розяснив позивачу його права передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, хоча в протоколі вказав, що ці права позивачеві розяснені. Не зрозуміло, взагалі, в якому місці і в який час розглядалася адміністративна справа, так як відповідач зазначив час розгляду в 14 годин, а протокол склав в 14.35 годин. Позивач вважає, що відповідач в порушення ст. 252 КУпАП, без всебічного, повного і обєктивного дослідження матеріалів справи в їх сукупності, формально, ігноруючи, інші джерела доказів, незаконно, без доведення вини позивача, притягнув його до адміністративної відповідальності.

В судове засідання позивач не зявився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не зявився, заяви про розгляд справи за його відсутності та заперечень проти позову не надав, про причини неявки суд не повідомив, але сам був повідомлений про час, дату та місце судового засідання належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення повістки 17.12.2010 року.

Суд вважає, що між сторонами мають місце правовідносини, які виникли внаслідок дій субєкта владних повноважень, що стосуються інтересів конкретної фізичної особи, а саме з факту винесення субєктом владних повноважень постанови про притягнення фізичної особи до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні встановлено, що 01.12.2010 року інспектором ДПС роти ДПС ВДАІ з ОАТ м. Дніпродзержинська УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області молодшим сержантом міліції ОСОБА_2, який є субєктом владних повноважень, було складено протокол та винесено постанову у відношенні позивача про скоєння останнім правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення в виді штрафу у розмірі 425 грн. за те, що він 01.12..2010 року о 14.00 год. в м. Дніпродзержинську, керуючи автомобілем ВАЗ, д./н. АЕ 3057 АО, порушив провила проїзду регульованого перехрестя - пр. Аношкіна вул. Сировця, здійснив рух на заборонний жест регулювальника, чим порушив вимоги п.8.8 «а»Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Суд звертає увагу на те, що вищезазначені: протокол про адміністративне правопорушення і постанова у справі про адміністративне правопорушення складені в один і той же день 01.12.2010 року, час вчинення правопорушення 14.00 годин, час складення протоколу 14.35 год., час розгляду справи 14.00 годин., без зазначення місця розгляду справи. Ні в протоколі, ні в постанові не зазначено, які саме права та обовязки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, були розяснені правопорушнику, текстуально ці права та обовязки не викладені; свідків в протоколі не зазначено, інших доказів не прилучено; в протоколі, в поясненні особи, що притягається до адміністративної відповідальності, зазначено: «ст. 63 отказуюсь от пояснений»; копія протоколу та постанови вручені позивачеві 01.12.2010 року, що підтверджується його підписом.

Надаючи юридичну оцінку фактам та обставинам справи, суд керується наступними нормами права.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: - на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України; - з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; - обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); - безсторонньо, (неупереджено); - добросовісно; - розсудливо; - з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; - пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); - з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; - своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази; заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Згідно вимог ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити, в тому числі відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за проїзд водіями транспортних засобів на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, за що передбачене адміністративне стягнення в виді штрафу у розмірі від 25 до 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.8.8 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року зі змінами та доповненнями, в частині, яка стосується водіїв транспортних засобів, сигналами регулювальника є положення його корпуса, а також жести руками, в тому числі з жезлом або диском з червоним світлоповертачем, які мають такі значення:

а) руки витягнуті в сторони, опущені або права рука зігнута перед грудьми: з лівого і правого боків дозволено рух трамвая прямо, нерейковим транспортним засобам прямо і праворуч; пішоходам дозволено переходити проїзну частину за спиною та перед грудьми регулювальника; з боку грудей і спини рух усіх транспортних засобів і пішоходів заборонено;

б) права рука витягнута вперед: з лівого боку дозволено рух трамвая ліворуч, нерейковим транспортним засобам у всіх напрямках; пішоходам дозволено переходити проїзну частину за спиною регулювальника; з боку грудей усім транспортним засобам дозволено рух лише праворуч; з правого боку та спини рух усіх транспортних засобів заборонено; пішоходам дозволено переходити проїзну частину за спиною регулювальника;

в) рука піднята вгору: рух усіх транспортних засобів і пішоходів заборонено в усіх напрямках. Жезл використовується тільки працівниками підрозділів Державтоінспекції та військової інспекції безпеки дорожнього руху. Для привертання уваги учасників дорожнього руху використовується сигнал, поданий свистком. Регулювальник може подавати інші сигнали, зрозумілі водіям і пішоходам.

Згідно п. п. 8.10, 8.11 Правил дорожнього руху України, - у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів; - водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно Наказу Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення»за № 185 від 22 лютого 2001 року зі змінами та доповненнями, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 березня 2001 року за № 272/5463 (далі Наказ), а саме п.2.6.- зазначено, що при складанні протоколу, при викладенні обставин правопорушення вказується число, місяць, рік, час його скоєння, суть правопорушення, які саме протиправні дії вчинила особа, яка притягається до адміністративної відповідальності. У випадках, передбачених КУпАП, до протоколу вносяться прізвища, ім'я та по батькові двох свідків правопорушення, адреси їх місця проживання, а також ставляться підписи свідків.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, дає письмове пояснення по суті скоєного правопорушення, яке записується в протокол, і ставить свій підпис, а також може робити заяви і клопотати по суті складання протоколу та розгляду справи (у разі відмови від пояснення або підписання протоколу про це робиться запис посадової особи, яка склала протокол, що підтверджується підписами свідків).

Посадова особа, яка розглядає протокол, виносить рішення про задоволення чи відхилення заяви або клопотання, про що робиться відповідний запис у протоколі.

Згідно пункту 2.7. Наказу до протоколу долучаються матеріали, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення (рапорти посадових осіб, заяви, пояснення правопорушників, потерпілих, свідків правопорушення, протоколи виявлення, знищення тощо).

Згідно пункту 2.11. Наказу у постанові, у розділі "ВСТАНОВИВ" вказується число, місяць, рік, час скоєння адміністративного правопорушення, прізвище та ініціали особи, яка його вчинила, викладаються обставини і суть скоєного правопорушення, установлені при розгляді матеріалів адміністративної справи.

В порушення вимог ст.251 КУпАП, ст.256 КУпАП, п.2.6, п.2.7 Наказу Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення»за № 185 від 22 лютого 2001 року зі змінами та доповненнями, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 березня 2001 року за № 272/5463, п. 1.1., п. 13.3.4., п. 14.1 «Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 березня 2009 року N 111, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2009 р. за N 576/16592, в протоколі про скоєне адміністративне правопорушення не було зазначено інших, будь-яких фактичних даних, на основі яких, у визначеному законом порядку відповідач міг обєктивно і обґрунтовано встановити: наявність адміністративного правопорушення, винність позивача у його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи; в постанові не зазначено, який пункт ПДР України був порушений, тобто обєктивна сторона правопорушення не була викладена належним чином; не спростоване заперечення позивача, що він виїхав на перехрестя на жест регулювальника, який дозволяв рух, і після того, як був поданий жест, що забороняє рух, він мав право та можливість закінчити проїзд перехрестя, відповідно до вимог ПДР України; до справи не долучено жодних інших доказів, що обєктивно підтверджували б факт вчинення порушення дорожнього руху позивачем (рапорти посадових осіб, заяви, пояснення, потерпілих, свідків правопорушення, протоколи виявлення, знищення тощо), матеріали фото-відеозйомки, які б могли бути визнані судом джерелами доказів; факти, викладені в протоколі та постанові про адміністративне правопорушення, не відповідають дійсним обставинам справи щодо встановлення факту порушення вимог п.8.8 «а»ПДР України з боку позивача; відповідач прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності і виніс про це постанову безпідставно, тобто, за відсутності для такого висновку доказів; без вирішення питання про задоволення чи відхилення заяв та клопотань позивача про надання таких доказів, про що свідчить відсутність будь-яких записів посадової особи у протоколі щодо вирішення клопотань; без врахування даних про особу позивача; в порушення установленого порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме, без розяснення йому прав та обовязків, які має правопорушник, без повідомлення йому про місце та час розгляду справи.

Оцінюючи в сукупності зібрані та досліджені в судовому засіданні докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що субєкт владних повноважень: інспектор ДПС роти ДПС ВДАІ з ОАТ м. Дніпродзержинська УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, молодший сержант міліції ОСОБА_2, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні позивача та винесенні постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного штрафу у розмірі 425 грн., в порушення вимог п.п.3,4,5,6,9,10 ч.3 ст.2 КАС України, діяв необґрунтовано, упереджено, свої обовязки та права здійснив формально, тобто без урахування всіх обставин, що мали значення для прийняття рішення, не добросовісно та нерозсудливо, тобто за відсутності належних доказів, без урахуванням прав особи на участь у процесі прийняття рішення, не своєчасно, тобто протягом строку, в період якого позивач був позбавлений реальної можливості реалізувати своє право на захист, передбачене ст.268 КУпАП, без належного розяснення позивачу його прав та обовязків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За приписами ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно вимог ч.2 ст.11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Згідно п.1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події чи складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись законом, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, а саме про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні позивача за відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, за недоведеності його вини та факту події правопорушення. Оскільки відповідачем не надано суду заперечень проти заявленого позову та жодних доказів для підтвердження законності своїх дій, які б свідчили, про наявність вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а протокол про адміністративне правопорушення на підставі наведеного вище суд визнає недопустимим джерелом доказів, суд дійшов висновку, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, за недоведеності його вини та факту події правопорушення, що, згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, є підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ч.5 ст.288 КУпАП позивач звільнений від сплати судового збору, даних про інші документально підтверджені витрати позивач не надав, тому, згідно ч.1 ст. 94 КАС України, судові витрати у даній справі в розмірі 03 гривні 40 копійок слід покласти за рахунок Держави України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-15,86,87,94,158-163,167,171-2,255,256 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати незаконною та скасувати постанову серії АЕ 1 № 023018 від 01.12.2010 року, винесену інспектором ДПС роти ДПС ВДАІ з обслуговування адміністративної території м. Дніпродзержинська УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, молодшим сержантом міліції ОСОБА_2, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення в виді штрафу у розмірі 425 грн., закривши провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу зазначеного правопорушення.

Судові витрати у справі в виді судового збору в сумі 03 гривні 40 копійок покласти за рахунок Держави України.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Копію постанови, не пізніше трьох днів з дня її проголошення, надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення позивачу та відповідачу.

Головуючий суддя Шаповал Г.І.

Справа №2-а-33/11/0407