Справа № 2а/0506/180/2012
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2016-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2016 року м. Київ К/800/11331/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :

Пасічник С.С.,

Кочана В.М.,

Тракало В.В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області про перерахунок пенсії, касаційне провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області на постанову Волноваського районного суду Донецької області від 12 грудня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2012 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області про визнання незаконною відмови відповідача у перерахунку позивачці пенсії з урахуванням нарахованих та виплачених сум матеріальних допомог на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, скасування рішення відповідача №1028 від 24.10.2012р. про відмову в перерахунку пенсії та зобов'язання відповідача провести з 01.11.2012р. перерахунок та виплату позивачці пенсії з урахуванням нарахованих та виплачених сум матеріальних допомог на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, які враховуються при обчисленні пенсії та з яких сплачено страхові внески з урахуванням фактично отриманих сум відповідно до Закону України «Про державну службу» в редакції, яка діяла на час призначення позивачці пенсії.

Мотивуючи позовну заяву, ОСОБА_4, зокрема, зазначала, що, звернувшись до Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області з заявою щодо проведення їй перерахунку пенсії з урахуванням виплачених сум матеріальних допомог на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань й індексації заробітної плати, отримала відмову, яку вважає неправомірною.

Постановою Волноваського районного суду Донецької області від 12.12.2012р., залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 12.02.2013р., позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права, просив рішення судів попередніх інстанцій скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що позивачка перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

На день звільнення заробітна плата позивачки складалась з посадового окладу, надбавки за ранг, надбавки за вислугу років, премії та надбавки, матеріальних допомог на оздоровлення й вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди, індексації заробітної плати.

Однак, звернувшись 17.10.2012р. до Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області з заявою про проведення перерахунку пенсії з урахуванням виплачених їй сум матеріальних допомог на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань й індексації заробітної плати, вона отримала відмову, оформлену рішенням №1028 від 24.10.2012р., з посиланням на те, що зазначені виплати не є складовими заробітної плати державного службовця, а тому не враховуються при розрахунку пенсії державного службовця.

Згідно зі ст.37 Закону України «Про державну службу» пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиній внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011р. - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч.2 ст.33 цього ж Закону заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавку за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

За змістом частини 7 вказаної статті умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Частина 2 статті 2 Закону України «Про оплату праці» вказує, що в структуру заробітної плати входить також додаткова заробітна плата, яка визначена як винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантії і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Аналогічні положення містяться й в п.2.2.2, п.2.2.7 та п.2.3.3 Інструкції по статистиці заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004р. №5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.01.2004р. за №114/8713, де вказано, що до складу фонду додаткової заробітної плати входять премії та винагороди, у тому числі за вислугу років, що мають систематичний характер, суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників та матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників.

Також, згідно зі ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподаткованого доходу (прибутку), сукупного оподаткованого доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до ч.1 ст.41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, допомога для вирішення соціально-побутових питань та індексація доходів входили до системи оплати праці державного службовця, крім того, суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

За наведеного, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що відповідачем при визначенні розміру пенсії позивачки безпідставно не було враховано всі види оплати праці, з яких утримано страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Аналогічна позиція викладена і в постановах Верховного Суду України від 20.02.2012р. у справі №21-430а11, від 28.05.2013р. у справі №21-97а13, від 04.03.2014р. у справі №21-14а14.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Здійснивши касаційний перегляд справи, Вищий адміністративний суд України прийшов до висновку, що суди попередніх інстанцій при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій не допустили порушень норм матеріального чи процесуального права.

Доводи ж касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору, а тому підстав для скасування ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій рішень колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області відхилити, а постанову Волноваського районного суду Донецької області від 12 грудня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Пасічник С.С.

Кочан В.М.

Тракало В.В.