Справа № 813/6112/15
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2016-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2016 року №813/6112/15

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сасевича О.М.,

судді Потабенко В.А.,

судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Чижук М.М.,

позивача ОСОБА_1,

представників відповідачів Сагайдака Д.М., Петришина Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту інформаційних відносин Міністерства внутрішніх справ України, Державного підприємства «Документ» у особі Львівської філії, Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання неправомірною бездіяльність суб'єкта владних повноважень щодо тривалого невнесення змін до реєстру відомостей про відсутність (наявність) судимостей, зобов'язання видати паспорт громадянина України для виїзду за кордон, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Розпорядника реєстру відомостей про відсутність (наявність) судимостей - Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України, «зацікавлена сторона» Львівська філія Державного підприємства «Документ» із вимогами про:

- «визнання дії та бездіяльності суб'єкта владних повноважень щодо тривалого невнесення відповідних змін до реєстру відомостей про відсутність (наявність) судимостей неправомірними, такими, які не відповідають загальним нормам права, порушують права і свободи громадянина, створюють перешкоди у реалізації конституційних прав та іншого, порушують наказ МВС 1603»;

- «зобов'язання відповідача внести зміни до реєстру відомостей про відсутність (наявність) судимостей, що дало б право отримати паспорт громадянина України для виїзду за кордон»;

- «зобов'язання ДП «Документ» видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України для виїзду за кордон, не зважаючи на зміст наданої МВС довідки за №1691939 від 06.11.2015 року».

Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 18.11.2015 року дану позовну заяву було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення її недоліків.

24.11.2015 року позивач усунув недоліки позовної заяви, яку було залишено без руху ухвалою судді від 18.11.2015 року, а також визначив склад осіб, які беруть участь у справі, та уточнив позовні вимоги.

Так, згідно уточнених позовних вимог, позивач просив суд:

- «визнати дії та бездіяльність суб'єкта владних повноважень щодо тривалого невнесення відповідних змін до реєстру відомостей про відсутність (наявність) судимостей, неправомірними, такими, які не відповідають загальним нормам права, порушують права і свободи громадянина, створюють перешкоди у реалізації конституційних прав тощо, порушують вимоги п. 12 наказу МВС 1603»;

- «зобов'язати Львівську філію Державного підприємства «Документ» видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України для виїзду за кордон».

Протокольною ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 14.12.2015 року, за клопотанням т.в.о. директора Департаменту інформаційних технологій Міністерства внутрішніх справ України, було здійснено заміну відповідача на належного - Міністерство внутрішніх справ України в особі Департаменту інформаційних відносин Міністерства внутрішніх справ України.

Окрім того, протокольною ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 14.12.2015 року, за клопотанням позивача, було залучено відповідачем Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області та у зв'язку із залученням до участі в адміністративній справі в якості відповідача центрального органу виконавчої влади - Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту інформаційних відносин Міністерства внутрішніх справ України постановлено передати до канцелярії суду матеріали справи №813/6112/15 для допризначення в алгоритмі автоматичного розподілу справ двох суддів для утворення колегіального складу суду з розгляду останньої.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями було сформовано колегію суддів Львівського окружного адміністративного суду у складі головуючого-судді Сасевича О.М., суддів Потабенко В.А. та Сакалоша В.М. з розгляду адміністративної справи №813/6112/15.

16 грудня 2015 року до Львівського окружного адміністративного суду надійшла заява позивача про часткову зміну резолютивної частини позову, відповідно до якої було уточнено склад осіб, які беруть участь у справі, й були змінені вимоги позивача, з урахуванням чого він просить суд:

- «визнати бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а саме МВС України, щодо тривалого невнесення відповідних змін до реєстру відомостей про відсутність (наявність) судимостей, неправомірними, такими, які не відповідають фактичним обставинам справ, загальним нормам кримінального права, порушують права і свободи громадянина, створюють перешкоди у отриманні паспорта громадянина України для виїзду за кордон, порушують п.12 наказу МВС 1603»;

- «зобов'язати відповідачів Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області та Державне підприємство «Документ» видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України для виїзду за кордон».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в жовтні 2015 року він звернувся до Державного підприємства «Документ» для термінового оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Для цього, ним було укладено з відповідачем відповідний договір, надано усі необхідні документи та сплачено обумовлені платежі, а відповідач повинен був видати йому закордонний паспорт протягом семи днів.

Проте, паспорт для виїзду за кордон в обумовлений строк ОСОБА_1 надано не було, що мотивовано відповідачем тією обставиною, що в позивача, за відомостями, отриманими від органів внутрішніх справ, наявні судимості. Зазначене підтверджено відповідною довідкою, в якій відображено факт порушення відносно позивача двох кримінальних справ.

У зв'язку з чим, позивач звертає увагу на те, що перша з кримінальних справ не була вирішена судом, а була повернута на додаткове розслідування, а по другій позивача було виправдано, однак, відповідне рішення суду в цій справі було оскаржене в апеляційному порядку й не набрало сили. Проте, зважаючи на те, що дані провадження мали місце в Донецькій області, вони на цей час є втраченими й не вирішуються по суті.

Відтак, позивач акцентує увагу на тому, що він не був засуджений за вчинення злочинів, обвинувачення у скоєнні яких йому було пред'явлено й відомості про які містяться у відповідному реєстрі органів внутрішніх справ, а такі кримінальні справи взагалі є втраченими. Вищевказане, на переконання позивача, в першу чергу вимагає вилучення таких відомостей з даних обліку Міністерства внутрішніх справ України. А також, такі обставини, які виникли не з його вини, не повинні жодним чином перешкоджати його праву на отримання паспорта для виїзду за кордон. Більш того, позивач звертає увагу на те, що на час розгляду даної справи в суді набрали чинності зміни до Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», якими змінено ст.6, після чого вона регламентує можливість лише тимчасової відмови громадянинові України у виїзді за кордон у окремих випадках, а не відмови у видачі паспорта для виїзду за кордон, як це було передбачено попередньою редакцією закону (до 29.12.2015 року), що зобов'язує відповідний орган у будь-якому разі видати йому паспорт для виїзду за кордон.

Таким чином, позивач вважає свої вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

На заперечення позовних вимог відповідачем - Міністерством внутрішніх справ України - було подано письмові заперечення на адміністративний позов №1216-37 від 11.01.2015 року.

У таких запереченнях відповідач відзначає, що чинним законодавством України, а саме: Законом України «Про захист персональних даних», Законом України «Про міліцію», Інструкцією про порядок формування, ведення та використання оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку в органах внутрішніх справ та органах (установах) кримінально-виконавчої системи України, затвердженою наказом МВС України та ДДУПВП №823/188 від 23.08.2002 року, передбачено ведення оперативно-довідкового обліку в органах внутрішніх справ. У зв'язку з чим, в обліку органів внутрішніх справ наявні відомості про пред'явлення позивачеві обвинувачення у скоєнні злочинів, інформація про результати судового розгляду яких до Міністерства внутрішніх справ України не надходила.

При цьому, на цей час відсутні обставини, виключний перелік яких встановлений нормами Інструкції про порядок формування, ведення та використання оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку в органах внутрішніх справ та органах (установах) кримінально-виконавчої системи України, затвердженої наказом МВС України та ДДУПВП №823/188 від 23.08.2002 року, для внесення змін або видалення інформації відносно ОСОБА_1 з баз обліку органів внутрішніх справ.

Таким чином, Міністерство внутрішніх справ України вважає позовні вимоги позивача, звернені до нього, безпідставними та просить у задоволенні позову відмовити.

Відповідачем - Головним управлінням Державної міграційної служби України у Львівській області - письмових заперечень на позовну заяву не було подано, проте також було забезпечено явку повноважного представника, який надав пояснення по суті спору, заперечивши проти вимог позивача в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 13.01.2016 року повідомив суду, що паспорт позивачу уже видано, а тому відсутній предмет спору. У свою чергу, позивач підтвердив отримання ним паспорта, однак останній наполягав на розгляді справи по суті, з метою захисту порушених, на його думку, прав.

Відповідачем - Державним підприємством «Документ» в особі Львівської філії - письмових заперечень на позовну заяву не було подано, проте також було забезпечено явку повноважного представника, який надав пояснення по суті спору, заперечивши проти вимог позивача в повному обсязі.

Так, відповідач пояснив, що ним дійсно було укладено з позивачем договір про надання послуг щодо оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон у терміновому порядку - впродовж семи робочих днів.

При цьому, відповідач зазначає, що позивачем було надано необхідні для оформлення паспорта документи та сплачено обумовлені платежі. Окрім цього, відповідач стверджує, що ним зі своєї сторони договірні зобов'язання перед позивачем було виконано вповні, а саме: підготовлено і сформовано належним чином пакет документів для оформлення паспорта.

Проте, зважаючи на те, що Державне підприємство «Документ» не є уповноваженим органом щодо прийняття рішення про видачу громадянам паспорту для виїзду за кордон, такі документи були передані на розгляд до підрозділу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, що знаходиться у одному приміщенні з відповідачем і для оптимізації роботи якого відповідач власне й провадить свою діяльність.

У свою чергу, відповідним підрозділом Державної міграційної служби України було розглянуто надані від позивача документи на отримання паспорта громадянина України для виїзду за кордон, а також інші відомості, й відмовлено у видачі паспорта.

Така відмова була мотивована фактом порушення щодо позивача двох кримінальних справ, що підтверджується відповідною довідкою, виданою органами внутрішніх справ, і відповідає приписам п.12 Порядку провадження за заявами про оформлення паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, затвердженому наказом МВС України №1603 від 21.12.2004 року.

Таким чином, Державне підприємство «Документ» стверджує, що ним було належним чином виконано свої зобов'язання й воно в подальшому не повноважне вирішувати питання щодо видачі чи не видачі закордонного паспорта. У той же час, компетентним державним органом, відповідно до встановленого законом порядку, дане питання було вирішено й відмовлено у видачі паспорта позивачеві. У зв'язку з чим, відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та просить залишити позов без задоволення.

У судових засіданнях позивач уточнені позовні вимоги підтримав повністю та просив суд позов задовольнити.

У судових засіданнях представники відповідачів 2, 3 проти позову заперечили та просили у позові відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, з виходом за межі позовних вимог із наступних підстав.

Так, як вбачається з матеріалів справи, спір у даній адміністративній справі виник у зв'язку з реалізацією громадянином України свого права на отримання паспорта для виїзду за кордон.

А саме, судом установлено, що ОСОБА_1 28.10.2015 року звернувся до Державного підприємства «Документ» у особі Львівської філії, що знаходиться у м.Львові на вул.Б.Хмельницького, 212, із метою оформлення для себе паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Для цього, між позивачем і окресленим відповідачем було укладено договір №17-28102015/19 від 28.10.2015 року, за умовами якого відповідач зобов'язався надати позивачеві послуги інформаційного, консультаційного та юридичного характеру з підготовки документів та первинної обробки персональних даних для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, а позивач зобов'язався оплатити такі послуги (п.1.1 договору). Строк надання обумовлених послуг становив один день (п.5.1 договору). Відповідно до п.5.4 договору, термін оформлення документа був визначений як оперативний.

Як вбачається з акта виконаних робіт від 28.10.2015 року, послуги, обумовлені договором №17-28102015/19 від 28.10.2015 року, були надані відповідачем у повному обсязі й претензії у сторін до них були відсутні. Відтак, зазначене вказує на підготовку й сформування пакету документів, необхідних для оперативного отримання позивачем замовленого паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

При цьому, суд констатує, що Державне підприємство «Документ» в особі Львівської філії в даному випадку діяло не виключно як суб'єкт господарювання, а здійснювало такі дії з метою оптимізації роботи органів Державної міграційної служби України при оформленні й видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Зокрема, на це вказує факт віднесення такого підприємства до сфери управління Державної міграційної служби України за розпорядженням Кабінету Міністрів України №538-р від 15.06.2011 року, а також поясненнями, наданими учасниками у даній справі.

Судом також установлено, що зібрані документи для отримання позивачем паспорта громадянина України для виїзду за кордон були передані Державним підприємством «Документ» в особі Львівської філії підрозділу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області для безпосереднього прийняття рішення щодо видачі відповідного паспорта.

Однак, такого документа (паспорта громадянина України для виїзду за кордон) позивачеві видано не було та фактично відмовлено в його видачі. Як вбачається з матеріалів справи, зазначене було обґрунтоване відомостями про порушення щодо позивача кримінальних справ, що засвідчується довідкою №556-30102015/00997 бланк серії ЦАП №1691959, виданою Департаментом інформаційно-аналітичного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до такої довідки, громадянин ОСОБА_1 за обліками МВС є особою, якій 12.07.2005 року Торезьким МВ ГУМВС України в Донецькій області пред'явлено обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, кримінальна справа №26009 від 20.05.2005 року. Постановою Торезького міського суду Донецької області від 21.07.2005 року на підставі ст.249-1 КПК України кримінальну справу повернено прокурору. Відомості про результати судового розгляду кримінальної справи до МВС не надходили. А також, 04.09.2008 року Торезьким МВ ГУМВС України в Донецькій області позивачеві пред'явлено обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, кримінальна справа №29040 від 19.05.2008 року. Відомості про результати судового розгляду кримінальної справи до МВС не надходили.

У зв'язку з чим, суд відзначає, що порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері визначає Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон провадиться громадянам України, які постійно проживають в Україні і досягли 18-річного віку, - за особистим клопотанням про отримання паспорта або через своїх законних представників до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», у редакції, чинній на момент звернення позивача за отриманням паспорта для виїзду за кордон, громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо: 1)він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого ст.12 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»; 2)діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України; 3)стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень; 4)він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання; 5)він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань; 6)він свідомо сповістив про себе неправдиві відомості - до з'ясування причин і наслідків подання неправдивих відомостей; 8)щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі; 9)він перебуває під адміністративним наглядом міліції - до припинення нагляду.

Як передбачено ч.2 ст.5 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», у редакції, чинній на момент звернення позивача за отриманням паспорта для виїзду за кордон, у разі обґрунтованої відмови у видачі громадянинові України паспорта мотиви такого рішення доводяться до відома заявника у письмовій формі.

Окрім того, відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», порядок оформлення, видачі, обміну, повернення, вилучення, знищення, визнання недійсним паспорта громадянина України для виїзду за кордон визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, на час звернення позивача за отриманням паспорта для виїзду за кордон, чинним був Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №152 від 07.05.2014 року (надалі - Порядок №152).

Відповідно до п.4 Порядку №152, паспорт для виїзду за кордон без урахування строків доставки видається територіальним органом або підрозділом ДМС, а за кордоном - закордонною дипломатичною установою України: 1)не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня оформлення заяви-анкети на його отримання; 2)не пізніше ніж через сім робочих днів з дня оформлення заяви-анкети на його термінове отримання; 3)у строк до 10 робочих днів - у разі виїзду на постійне проживання за кордон усиновленої іноземцями дитини - громадянина України; 4)у строк до трьох місяців - у разі одночасного подання заяви про оформлення особою виїзду на постійне проживання за кордон або оформлення заяви-анкети в закордонній дипломатичній установі України; 5)у строк до трьох робочих днів - у зв'язку з необхідністю термінового виїзду за кордон, пов'язаною з нагальною потребою в лікуванні особи, що від'їжджає, від'їздом особи, яка супроводжує тяжкохворого, чи смертю родича, який проживав за кордоном, на підставі документів, що підтверджують необхідність термінового виїзду за кордон.

Згідно з п.42 Порядку №152, територіальний орган або підрозділ ДМС, а за кордоном - закордонна дипломатична установа України має право відмовити особі у видачі паспорта для виїзду за кордон, якщо: 1)стосовно видачі паспорта для виїзду за кордон звернулася особа, яка не досягла шістнадцятирічного віку, або представник особи, який не має документального підтвердження повноважень на отримання паспорта для виїзду за кордон; 2)особа вже отримала паспорт для виїзду за кордон, який є дійсним на день звернення (крім обміну, видачі паспорта замість втраченого або викраденого, а також наявності другого паспорта для виїзду за кордон з підстав, визначених цим Порядком); 3)особа подала не в повному обсязі документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі паспорта для виїзду за кордон; 4)дані, отримані з баз даних Єдиного державного демографічного реєстру, не підтверджують інформацію, надану особою.

Окрім цього, п.43 Порядку №152 передбачено, що територіальний орган або підрозділ ДМС може прийняти рішення про тимчасову відмову у видачі особі паспорта для виїзду за кордон в разі, коли: 1)особа обізнана з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення строку, встановленого статтею 29 Закону України «Про державну таємницю» (лише в разі виїзду на постійне проживання за кордон); 2)щодо особи діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання, - до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках чи забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України; 3)стосовно особи в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого особі заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень; 4)особа засуджена за вчинення кримінального правопорушення, - до відбуття покарання або звільнення від покарання; 5)особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань; 6)особа свідомо сповістила про себе неправдиві відомості, - до з'ясування причин і наслідків подання неправдивих відомостей; 7)щодо особи подано цивільний позов до суду, - до закінчення провадження у справі; 8)особа перебуває під адміністративним наглядом, - до припинення нагляду.

Пунктом 46 Порядку №152 передбачено, що у рішенні про відмову у видачі паспорта для виїзду за кордон, яке доводиться до відома особи в порядку і строки, встановлені законодавством, зазначаються підстави відмови. Особа має право звернутися до територіального органу або підрозділу ДМС, а за кордоном - до закордонної дипломатичної установи України з повторною заявою-анкетою про видачу паспорта для виїзду за кордон в разі зміни або усунення обставин, у зв'язку з якими їй було відмовлено в такій видачі.

Відтак, суд відзначає, що чинним законодавством України, на час звернення позивача за паспортом громадянина України для виїзду за кордон було передбачено можливість тимчасової відмови у видачі такого документа, в зв'язку з двома обставинами, що пов'язані з кримінальним процесуальним законодавством. А саме, або у зв'язку з застосуванням щодо позивача в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, запобіжного заходу, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, або у зв'язку з його засудженням за вчинення кримінального правопорушення.

Проте, доказів наявності таких обставин у даному випадку судом не встановлено. Представлена ж довідка №556-30102015/00997 бланк серії ЦАП №1691959 лише вказує на обставини щодо пред'явлення позивачеві обвинувачень у скоєнні злочинів, у той же час, така довідка не містить відомостей ані про засудження позивача за вчинення кримінального правопорушення, ані про застосування щодо нього запобіжного заходу, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон.

При цьому, суд звертає увагу на те, що Порядком провадження за заявами про оформлення паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, затвердженим наказом МВС України №1603 від 21.12.2004 року (надалі - Порядок №1603), на який посилається відповідач, не встановлюються підстави для прийняття рішення про відмову у видачі громадянам України паспорта для виїзду за кордон. А в п.12 такого Порядку лише обумовлено здійснення органами, що провадять оформлення паспортів для виїзду за кордон, перевірки наявності чи відсутності обставин, що обмежують право громадянина на виїзд за кордон відповідно до підпунктів 3, 4 і 9 пункту 22 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від №231 від 31.03.1995 року, (порушеної проти заявника кримінальної справи; судимості за вчинення злочину; перебування заявника під адміністративним наглядом органів внутрішніх справ). Така перевірка здійснюється через відповідні управління (відділи) інформаційних технологій ГУМВС, УМВС і отримана інформація від підрозділу інформаційних технологій береться до уваги протягом місяця з моменту її надання та долучається до заяви-анкети.

У зв'язку з чим, суд акцентує увагу на тому, що навіть здійснення відповідно до відомчого Порядку №1603 перевірки відомостей про порушення проти позивача кримінальних справ (як вказано вище) й виявлення інформації щодо порушення таких кримінальних справ, не може бути підставою для відмови у видачі йому паспорта громадянина України для виїзду за кордон, позаяк, на час його звернення за таким документом, вищенаведена обставина (порушення кримінальної справи) не визначена як підстава для відмови у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, відповідно до приписів чинного законодавства України, а саме, відповідно до норм Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та Порядку №152.

Отже, обмеження права позивача на отримання паспорта громадянина України для виїзду за кордон, у зв'язку лише з виявленими фактами порушення щодо нього кримінальних справ є протиправним, позаяк такі обставини самі по собі не можуть мати своїм наслідком відмову у видачі відповідного паспорта для виїзду за кордон.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Головного управління ДМС України у Львівській області та Державного підприємства «Документ» видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України для виїзду за кордон, суд зазначає, така вимога до задоволення не підлягає, у зв'язку із тим, що паспорт ОСОБА_1, як встановлено у процесі розгляду справи, було видано.

У той же час, суд зазначає, що ч.2 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд може вийти за межі позовних вимог у разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Суд відзначає, що вихід за межі позовних вимог повинен безумовно узгоджуватися й бути спрямованим на захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, що є завданням адміністративного судочинства, у відповідності до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, та, відповідно, на ефективне відновлення порушених прав таких осіб і усунення їх порушень.

Так, щодо вимоги про визнання неправомірною бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а саме МВС України, щодо тривалого невнесення відповідних змін до реєстру відомостей про відсутність (наявність) судимостей, то суд відзначає, що позивачем при цьому не обґрунтовано наявності будь-яких відомостей про його судимості у будь-яких державних реєстрах. Так, як уже згадано вище, довідка №556-30102015/00997 бланк серії ЦАП №1691959 вказує лише на те, що в обліку органів внутрішніх справ наявна інформація щодо пред'явлення позивачеві обвинувачень у скоєнні злочинів, а не про судимості позивача. Більш того, як також зазначено вище, відомості щодо порушення щодо нього кримінальних справ чи пред'явлення обвинувачень у скоєнні злочинів, а зарівно й щодо наявності судимостей, не можуть порушувати права й інтереси позивача при оформленні ним паспорта для виїзду за кордон, позаяк такі обставини не визначаються чинним законодавством як підстава для відмови у видачі такого документа. Отже, наявність чи відсутність відомостей про судимість позивача (яка, крім того, ним не доведена) не може впливати на його права у контексті оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Відтак, у задоволенні цієї вимоги позивача слід відмовити.

Отже, з урахуванням викладеного, суд вважає, що для належного захисту прав, свобод та інтересів позивача слід вийти за межі позовних вимог для постановлення рішення про визнання протиправною відмови Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області у видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України для виїзду за кордон із підстав порушення щодо нього кримінальних справ та пред'явлення обвинувачень у скоєнні злочинів.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Згідно з ч.3 цієї ж статті, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст.2, 7-14, 18, 19, 24, 69-72, 86, 87, 94, 143, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області у видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України для виїзду за кордон із підстав порушення щодо нього кримінальних справ та пред'явлення обвинувачень у скоєнні злочинів.

У решті позовних вимог відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_1 частину витрат по сплаті судового збору у сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп., за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі у відповідності до ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя Сасевич О.М.

Суддя Потабенко В.А.

Суддя Сакалош В.М.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 13 січня 2016 року.