Справа № 810/2870/14
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

810/2870/14

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 року 810/2870/14

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого – судді Лапія С.М.,

при секретарі судового засідання – Феленюк О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції України до Державного підприємства “Міжнародний аеропорт “Бориспіль” про зобов’язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

ДФІ України звернулась до суду з позовом, в якому просить зобов’язати ДП “МА “Бориспіль” виконати пункти 3, 5 Вимоги від 05.08.2013 № 05-14/1159.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за наслідками проведеної ревізії відповідача було встановлено ряд порушень чинного законодавства, з метою їх усунення відповідачу направлено лист від 05.08.2013 з вимогою усунути допущені порушення, однак дана вимога не виконана.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив та просив відмовити у задоволення позову з мотивів, викладених у письмових запереченнях.

Суд, дослідивши матеріали справи, з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2.10 Плану контрольно-ревізійної роботи на І квартал ДФІ України 2013 року проведено ревізію фінансово-господарської діяльності ДП «МА «Бориспіль» за період з 01.04.2011 по 31.03.2013 року, результати якої було викладено в акті від 20.06.2013 № 05-21/166.

Крім того, під час ревізії встановлено, що посадові оклади водіям 1-го та 2-го класів встановлені відповідачем всупереч нормативно-законодавчим актам України.

При цьому позивач послався на те, що пунктом 5.12 Колективних договорів на 2011-2012 роки зазначено, що «Класність водіїв легкових і вантажних автомобілів, автобусів враховано при встановленні посадових окладів (водій 1-го класу - 25%, 2-го класу -10 % посадового окладу)».

Акт містить висновок, що надбавки водіям легкових і вантажних автомобілів, автобусів слід встановлювати до тарифних ставок, посадових окладів у розмірі 25 % - водіям 1-го класу та 10 % - водіям 2-го класу, за відпрацьований час.

Всього за період з 01.04.2011 - 01.04.2013 водіям ДП «МА «Бориспіль» внаслідок безпідставного включення до посадового окладу надбавки за класність в розмірі 25% та 10% зайво нараховано інших доплат (винагорода за вислугу років, премія за виконання якісних показників роботи, оплата роботи у нічний час, оплата праці за роботу у святкові неробочі дні, доплата за керівництво бригадою та за тимчасове виконання обов'язків за посадою відсутнього працівника, оплата роботи в надурочний час, винагорода (премія) за рік) на загальну суму 1227 838,45 грн., та проведено нарахувань до державних соціальних фондів на суму 456264,77 гривень.

Пунктом 5 вимоги зазначається, що в порушення вимог статей 2, 15 Закону України «Про оплату праці» посадові оклади водіям 1-го та 2-го класів встановлені в завищеному розмірі, чим завдало матеріальних збитків на суму 1227838,45 грн., та проведено нарахування до державних соціальних фондів на суму 456264,77 грн. У зв'язку з викладеним, оскаржуваною вимогою позивача зобов'язано стягнути з осіб, винних у вказаному порушенні збитки в сумі 1684103,22грн. у порядку, визначеному чинним законодавством.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Державна фінансова інспекція України як орган державної влади повинна діяти відповідно до Конституції України та в межах своїх повноважень.

Статтею 6 Конституції України встановлено, що органи виконавчої влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України. А згідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивач відповідно до покладених на нього завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Позивач для виконання покладених на нього завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням встановлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Позивач має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України від 26.01.1993 року № 2939-ХІІ «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення правопорушень законодавства в майбутньому.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Отже, позивача відповідно до положень пункту 7 частини 1 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю України» наділено повноваженнями пред’являти обов’язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, які є триваючими і вимога має на меті їх припинення, або спрямована на недопущення правопорушень в майбутньому. Вимога не може стосуватись подій минулого, зокрема, завданих у минулому збитків, шкоди тощо, адже те, що вже відбулося не можна усунути, а можна лише діяти для подолання негативних наслідків.

Правова позиція з даного приводу сформована Верховним судом України у постанові від 14.04.2014 року в адміністративній справі № 21-63а14. Зокрема Верховний суд України зазначає, що при виявлені збитків, завданих державі чи об’єкту контролю орган державного фінансового контролю має право визначити їх розмір та звернутись до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів. Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на приведення роботи підконтрольної організації у відповідність із вимогами законодавства у майбутньому і є обов’язковою до виконання. Що ж стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об’єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово відшкодовані шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом.

Щодо пункту 3 вимоги ДФІ України від 05.08.2013 № 05-14/1159, то суд зазначає наступне.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 27.05.2014 у справі за позовом Державного підприємства “Міжнародний аеропорт “Бориспіль” до Державної фінансової інспекції України, третя особа: ДП «Зовнішторгвидав України» про скасування вимоги, позовні вимоги задоволено та визнано протиправним та скасовано пункт 3 вимоги ДФІ України від 05.08.2013 № 05-14/1159.

Що стосується не усунутих недоліків пункту 5 вимоги ДФІ України, то слід зазначити, що даним пунктом ДФІ України зобов’язує ДП МА «Бориспіль» стягнути з осіб, винних у вказаному порушенні, збитки у сумі 1684103,22 грн.

Проте, в самому Акті ревізії осіб, з вини яких допущено порушення вимог статей 2, 15 Закону України «Про оплату праці», а саме, встановлення в завищеному розмірі посадових окладів водіям 1-го та 2-го класів, чим завдано матеріальних збитків на суму 1227838,45 грн., та проведено нарахування до державних соціальних фондів на суму 456264,77 грн., не зазначено.

Також суд звертає увагу, що лише вимога органу державного фінансового контролю, спрямована на приведення роботи підконтрольної організації у відповідність із вимогами чинного законодавства, є обов’язковою до виконання, однак, самої вимоги привести у відповідність з нормами чинного законодавства Колективний договір на 2014 рік, який діє на даний час, позивач у Вимозі до відповідача не висунув.

Натомість, з метою приведення у відповідність вимогам законодавства України норм Колективного договору на 2014 рік щодо порядку встановлення посадових окладів водіям, спільною постановою адміністрації ДП МА «Бориспіль», профспілкового комітету Професійної спілки ДП МА «Бориспіль», незалежної професійної спілки працівників авіаційної безпеки «ДП МА «Бориспіль» від 26.08.2015 року № 01-14/1-3 було внесено зміни та доповнення до розділу 5, а саме, пункт 5.12 розділу 5 «оплата праці» Колективного договору на 2014 рік викладено в наступній редакції: «За класність водіям легкових і вантажних автомобілів, автобусів встановлені надбавки: (водій 1 класу - 25% місячного посадового окладу, 2 класу - 10 % місячного посадового окладу)».

Також в додатку 18 «Доплати і надбавки» до Колективного договору на 2014 рік розділ «Надбавки» доповнено встановленням надбавок водіям легкових автомобілів, автобусів за класність (водій 2-го класу - 10%, 1-го класу - 25% місячного посадового окладу).

Таким чином, посадові оклади водіїв та встановлення надбавок за класність приведені у відповідність чинному законодавству України.

Що ж стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об’єкту контролю, то такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом до винних осіб.

Однак, позивач з відповідним позовом до суду не звертався.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, відповідно, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 97 КАС України суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані.

Оскільки сторони з клопотанням про відшкодування судових витрат не звертались, дане питання при прийнятті рішення у справі судом не розглядається.

Керуючись ст. ст. 11, 14, 69-72, 86, 97, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лапій С.М.