Справа № 22-а-21769/11
Суддя: Голуб С. А.
Дата ухвалення: 2011-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Олійника В.І., суддів: Голуб С.А., Данілова О.М.,

розглянувши у приміщенні апеляційного суду Київської області в порядку письмово провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 17 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни,-

встановила:

У жовтні 2009 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати неправомірними дії відповідача, які повязані з відмовою в нарахуванні та виплаті соціальної допомоги та зобовязати відповідача нарахувати та виплатити на його користь недоплачену як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу за період з 2006 - 2009 роки у розмірі 4 547,85 грн.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 17 березня 2010 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано неправомірними дії відповідача, щодо відмови у виплаті позивачу недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Зобовязано відповідача виплатити на користь позивача недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу дітям війни за період з липня 2007 по грудень 2009 року.

В апеляційній скарзі УПФУ у Вишгородському районі Київської області просить скасувати постанову суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

По справі встановлено, що позивач перебуває на обліку в управлінні ПФУ у Вишгородському районі Київської області, отримує пенсію за віком та має статус дитини війни. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» позивач має право на отримання підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, проте таке підвищення на протязі 2008 року в належному розмірі позивачу не виплачувалась.

Ухвалюючи постанову про часткове задоволення позову, суд прийшов до правильного висновку про те, що відповідач як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та підвищень, доплат до них, повинно було діяти у відповідності з вимогами ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і

здійснити позивачу відповідні нарахування, але у порушення вимог закону підвищення до пенсії позивача нараховувалось та виплачувалось у неналежному розмірі.

Висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Доводи апеляції щодо правомірності дій відповідача з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни обгрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору.

Доводи апеляції щодо відсутності механізму реалізації ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не є підставою для невиконання вимог зазначеного Закону та не спростовують висновків суду першої інстанції щодо необхідності проведення перерахунку та виплати позивачу зазначеного підвищення до пенсії.

Інших доводів, які б спростовували зроблені судом висновки, в апеляційній скарзі не наведено.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне змінити постанову суду, виклавши абзац третій резолютивної частини у редакції, яка відповідає вимогам закону.

Так, відповідно до ст. 99 КАС України в редакції, що діяла на момент звернення позивача із адміністративним позовом, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 100 КАС України в редакції, що діяла на момент звернення позивача до суду, пропущення строку звернешся до адміністративного позову є підставою для відмови в задоволенні адміністративного позову, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Відповідно до ст. 201 КАС України підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення страви, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

За таких обставин з огляду на доводи апеляції відповідача має бути зобовязано провести перерахунок та виплату підвищення до пенсії позивача в межах передбаченого законом строку звернення до суду за захистом порушеного права із 20.10.2008 року.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 201, 205, 207 КАС України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області задовольнити частково.

Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 17 березня 2010 року змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини у такій редакції:

«Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за період із 20.10.2008 року по 20.10.2009 року з врахування раніше проведених виплат».

В іншій частині постанову Вишгородського районного суду Київської області від 17 березня 2010 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили відповідно до ч.5 ст. 254 КАС України та може бути

оскаржена до Вищого адміністрат ивного суду України протягом двадцяти днів після

набрання законної сили.

Головуючий:

Судді