Справа № 2-а-179/1-10
Суддя: Бартащук Л. П.
Дата ухвалення: 2010-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-179/1- 2010 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2010 року Дніпровський районний суд м. Києва в складі :

Головуючого судді БАРТАЩУК Л.П.

при секретарі Тилка І.В.

з участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва, ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління соціального захисту населення про визнання діянь протиправними та зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою, в якій просить визнати діяння ОСОБА_3 Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва по відмові у призначенні і виплаті йому пенсії відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 01.01.2009 року, як інваліду II групи з числа учасників ліквідації аварії на ЧАЕС протиправною, зобовязати відповідача - УПФУ у Дніпровському районі м. Києва з 01.01.2009 року провести перерахунок та виплату державної пенсії в розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, а також призначити пенсію та виплачувати її в подальшому - в 2010 році. Також позивач просить визнати неправомірними діяння ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації та Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до Закону «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2009 рік, зобовязати ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації та Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат здійснити перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат за 2009 рік, та стягнути з відповідачів в рівних долях витрати на правову допомогу в сумі 500 гривень.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що він являється ліквідатором аварії на Чорнобильській АЕС. Виконуючи свій громадянський обов'язок, втратив здоров'я. Рішенням медико-соціальної експертної комісії йому було встановлено II групу інвалідності, пов'язану з ліквідацією аварії на Чорнобильській АЕС - з 15.07.1996 року безстроково.

Позивач перебуває на обліку в ОСОБА_3 Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, яркі постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" , проте у розмірі, значно нижчому, ніж гарантовано Конституцією України та Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема, статтями 50, 54 вказаного Закону, а тому відмова в здійсненні йому перерахунку пенсії із застосуванням мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює мінімальному прожитковому мінімуму відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», є протиправною, грубо порушують його права та законні інтереси та просить зобовязати Відповідача - УПФУ у Дніпровському районі м. Києва перерахувати пенсію з 01.01.2009 року та зобовязати виплатити перерахований розмір пенсії, не нижче розміру пенсії, встановленої статтями 50, 54 Закону України з урахуванням розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної за правилами ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог про перерахунок суми щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2009 рік позивач зазначає, що, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», він має право на отримання щорічної грошової допомоги на оздоровлення в розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат. Нарахування та виплата щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік здійснювалася відповідачами відповідно до постанов КМУ в розмірі, значно меншому, ніж це встановлено базовим

Законом. Розмір мінімальної заробітної плати визначається Законами України «Про Державних бюджет» на відповідні роки і цей розмір береться для розрахунку на момент виплати допомоги. Оскільки Відповідачі - ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Дніпровського району м. Києва та Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат так і не здійснили перерахунок та виплату щорічної грошової допомоги в розмірі, передбаченому Законом України, позивач просить суд захистити його порушене право, а саме - зобовязати цих Відповідачів здійснити перерахунок та виплату сум допомоги за 2009 рік.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві, крім пунктів 6, 7 (про визнання за ним права на пенсію та щорічну допомогу), зазначивши, що вони не мають розглядатися за правилами адміністративного судочинства, просив їх задовольнити з підстав, зазначених ним в заяві.

Відповідачами - УПФУ у Дніпровському районі м. Києва, ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації направлені суду письмові заперечення по суті заявлених вимог, згідно яких просять в позові відмовити. Також ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації заявлене клопотання про застосування судом ст.ст. 99, 100 КАС України, оскільки позивачем при зверненні до суду пропущений річний строк звернення до суду.

Представник відповідача - Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених в письмових запереченнях, просив відмовити.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши письмові заперечення відповідачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до висновку, що, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст.46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС .

Внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням робіт із ліквідації наслідків аварії, позивача, відповідно до положень Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", визнано інвалідом II групи з 15.07.1996 року безстроково, що підтверджується довідкою МСЕК КИЕ-1 №052291. Він перебуває на обліку в ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Положеннями статті 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" його віднесено до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з частиною четвертою статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів II групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до частини першої статті 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами II групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Вказані норми Закону були змінені 28.12.2007 року, нова редакція зазначених статей 50, 54 Закону набрала чинності з 01.01.2008 року, проте, вказані зміни визнано такими, що не відповідають Конституції України рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року.

Згідно з ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

За таких обставин, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції Закону від 19.12.1991 року, 01.07.1992 року, позивач має право на призначення пенсії в розмірі, не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (частина друга статті 46 Конституції України).

Умови призначення і виплати пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, регулюються Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Призначення і виплата такої допомоги здійснюється ОСОБА_3 пенсійного фонду України в районних, районних у містах Києві та Севастополі за місцем реєстрації або місцем проживання постраждалих осіб.

За таких обставин ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва є належним відповідачем в даній справі.

Статтею 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді:

а) державної пенсії;

б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникненню права на деревну пенсію.

Частиною 1 ст. 33 Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначені розміри пенсії по інвалідності залежно від групи інвалідності.

Згідно до п. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що в усіх випадках розмір пенсій по інвалідності, що настала внаслідок Чорнобильської катастрофи, не може бути нижчим: - по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Зі змісту статей 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" випливає, що під час визначення розміру пенсії щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший змір, немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом.

Згідно ч. 3 ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, у тому числі віднесеним до категорії 1. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача, як інваліда II групи про здійснення перерахунку та виплати йому пенсії відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 01.01.2009 року, як особі, щодо якої встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою 1 категорії, є обґрунтованими, а розмір державної та додаткової пенсії повинен був розраховуватися виходячи з наведених вище розмірів.

Суд не приймає доводи Відповідача - ОСОБА_3 пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва про відмову позивачу у здійсненні перерахунку позивачеві пенсії, які ґрунтуються виключно на тому, що розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» заборонено застосовувати для визначення будь-яких інших надбавок, підвищень, додаткових пенсій, встановлених іншими нормативно-правовими актами, крім цього Закону, як доказ правомірності діянь Відповідача, оскільки іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає, будь-які правовідносини регулюються виключно Законами України і мають бути застосовані відповідно до вимог Конституції України та не порушувати права та свободи громадян.

Відповідно до ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень і зобов'язати відповідача вчинити певні дії.

Згідно зі ст.71 КАС України, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Встановлюючи час, з якого потрібно зробити перерахунок пенсії та виплату грошових сум, суд враховує положення частини 2 статті 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якої нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає та виплачує пенсію виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації та Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо неправомірності відмови у здійсненні перерахунку та виплати щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за 2009 рік, судом встановлено наступне.

Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до положень Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що підтверджується копією посвідчення, перебуває на обліку в ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації та має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення згідно ст. 48 Закону.

Статтею 48 Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції 06.06.96 р., яка набрала чинності 20.06.1996 року, передбачено, що учасники ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС , які є інвалідами II групи, мають право на отримання щорічної грошової допомоги в розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат.

Положення вказаної статті діяли до прийняття Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 20.12.2005 року, яким дію абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було зупинено в частині виплати компенсацій і допомоги.

Законом України від 19.12.2006 року № 489-V «Про Державний бюджет на 2007 рік» дію зазначених вище абзаців та частин ст. 48 Закону України"Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" також було зупинено в частині виплати компенсацій і допомоги в розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати, проте зупинення визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007р.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року, що набрав чинності 01.01.2008 року, текст абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було викладено в такій редакції: «Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сімям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та в розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».

Проте, вказані зміни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10- рп/2008 р.

Згідно з ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, позивач має право на отримання щорічної грошової допомоги в розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно Типового положення про ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення районної, районної у м. Києві та Севастополі державної адміністрації, затвердженого постановою КМУ від 30.10.2007 року №790, ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації є структурним підрозділом Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, основним завданням якого є забезпечення у межах своїх повноважень додержання законодавства про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, згідно з п. 4.1. Положення про центр здійснює виплату соціальної допомоги, інших грошових виплат за розпорядженнями та списками, які надходять від органів праці та соціального захисту населення, також, жодним нормативно-правовим актом Центру не надано повноважень встановлювати розміри щорічної допомоги на оздоровлення.

Таким чином, ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації та Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат є належними відповідачами в даній справі.

Суд не приймає доводи відповідачів, викладені в листах на імя позивача в тій частині, що відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", розмір щорічної допомоги на оздоровлення нараховувався та виплачувався відповідно до Постанов КМУ «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи порядок виплат, може допустити звуження змісту та обсягу прав Позивача, встановлених цим же Законом.

Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити порядок виплат, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри виплати одноразової компенсації та щорічної допомоги на оздоровлення.

Таким чином, доводи відповідачів про нарахування та виплату позивачу щорічної допомоги на оздоровлення виключно на нормах, які встановлені Постановами Кабінету Міністрів України, не можуть прийматись судом як доказ правомірності їх діянь, оскільки вказані правовідносини регулюються Законами і саме Законом чітко вказаний розмір такої допомоги.

Оскільки відповідачами не надано суду жодного доказу того, що їх посадовими особами вживалися будь-які дії, в тому числі щодо направлення запитів на розяснення постанов КМУ, які суперечили нормам Закону, щодо збільшення сум призначених виплат, щодо правильності проведення нарахування сум щорічної допомоги на оздоровлення, направлених на виконання положень ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", суд вважає доведеним факт протиправного діяння (бездіяльності) відповідача ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації щодо відмови в здійсненні перерахунку щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до вимог ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати, з урахуванням нарахованих та виплачених позивачеві грошових сум, а також неправомірної бездіяльності Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо невиплати належних сум позивачеві.

При розгляді даної справи, встановлюючи час, з якого потрібно зробити перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення, суд враховує положення частини 4 статті 99 КАС України - якщо Законом встановлена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то обчислення строку звернення до адміністративного суду починається з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Як вбачається з листа від 03.12.2009 року від ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації на адресу позивача, саме з цього часу позивач дізнався про те, що йому відмовлено у здійсненні перерахунку щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі, передбаченому Законом «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» .

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до Дніпровського районного суду як адміністративного 16.12.2009 року, тобто в межах річного строку звернення до суду.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо здійснення перерахунку та виплати щорічної грошової допомоги підлягають задоволенню в межах річного строку звернення до суду, встановленого ст.ст. 99, 100 КАС України, тобто за 2009 рік.

Щодо вимог ОСОБА_1 про зобовязання відповідачів здійснити йому призначення пенсії та щорічної грошової допомоги на оздоровлення на 2010 рік, судом встановлено наступне.

Чинним Кодексом Адміністративного Судочинства України не передбачене вирішення спорів на майбутнє, тому в цій частині позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідачів в рівних долях витрат по сплаті послуг на правову допомогу в розмірі 500, 00 грн. суд вважає слід задовольнити частково з наступних підстав.

Згідно ст. 87 КАС України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать, зокрема, і витрати на правову допомогу. Витрати на правову допомогу, відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, проте, згідно ч. З ст. 90 КАС України, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Оскільки Закону, про який йдеться у ст. 90 КАС України, на даний час немає, розмір компенсації з урахуванням обставин конкретної справи визначає суд відповідно до постанови КМУ від 27.04.2006 р. № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави».

Вказаною постановою КМУ передбачений граничний розмір компенсації на правову допомогу у випадку, якщо компенсація сплачується за рахунок держави - граничний розмір не перевищує суму, що обчислюється виходячи з того, що особі, яка надає правову допомогу, виплачується 5 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за повний робочий день.

В матеріалах справи наявні рахунок ТОВ «Надія» від 27.11.2009 р. на сплату консультаційно-правових послуг, квитанція про сплату останнім коштів в сумі 500 грн. за надання юридичних послуг, довідка з СДРПОУ ТОВ «Надія» із зазначенням видів діяльності товариства, в перелік яких включено діяльність адвокатських обєднань та індивідуальна адвокатська діяльність, Акт прийому-передачі послуг та довідка щодо проведеної роботи в якій зазначено, що обсяг затраченого часу при наданні юридичних послуг складає 4 години.

Отже, враховуючи вимоги вищенаведеної постанови КМУ «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» від 27.04.2006 р. № 590, а також те, що у грудні 2009 р. розмір мінімальної заробітної плати складав 630 грн., особі, яка надає правову допомогу за повний робочий день мають виплачуватися кошти в розмірі 31 грн. 50 коп. З урахуванням того, що за обсягами часу фахівцями у галузі права було витрачено 4 год., підлягає стягненню на правову допомогу сума 126 грн. 00 коп.

Згідно п. 18 ч. І ст. 4 Декрету КМУ «Про державне мито» за № 7-93 від 21.01.1993 року позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 11, 17, 71, 158-163, 167, 186 Кодексу адміністративного Судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва, ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління соціального захисту населення про визнання діянь протиправними та зобовязання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати дії ОСОБА_3 Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва по відмові у здійсненні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 як інваліду II групи з числа учасників ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС з 01.01.2009 року протиправними.

Зобов'язати ОСОБА_3 Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1, починаючи з 01.01.2009 року державної пенсії в розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію, в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", взявши за основу розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений ч.І ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», який встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням проведених позивачеві виплат.

Визнати діяння ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік - неправомірними.

Зобовязати ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації здійснити перерахунок ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік відповідно до ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати, враховуючи нараховані та виплачені позивачеві суми допомоги.

Зобовязати Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління соціального захисту населення виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2009 рік на підставі здійсненого ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації перерахунку суми щорічної допомоги на оздоровлення, враховуючи проведені позивачеві за цей період виплати.

Стягнути в рівних долях з ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва, ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на користь ОСОБА_1 суму витрат на правову допомогу в сумі 126 гривень 00 копійок.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у 20- ти денний термін з дня подачі заяви про апеляційне оскарження, яка подається протягом 10-ти днів з дня складання постанови в повному обсязі.

СУДДЯ: