Справа № 547/634/15-а
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2015 р.Справа № 547/634/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Сіренко О.І.
Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А.
за участю секретаря судового засідання Медяник А.О., Федоренко І.М.
представника позивача Бадун О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Семенівського районного суду Полтавської області від 16.09.2015р. по справі № 547/634/15-а
за позовом ОСОБА_1
до Полтавської обласної державної адміністрації (Комісія з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках) , Департаменту праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації третя особа Управління Пенсійного фонду України в Семенівському районі Полтавської області
про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИЛА:
16 вересня 2015 року постановою Семенівського районного суду Полтавської області відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 повністю.
ОСОБА_1 у апеляційній скарзі просить постанову суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Вказує, що відповідно до первинних документів, наявних у матеріалах справи, приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період з 08.06.1986р. по 04.08.1986р., виконував роботу в зоні відчуження понаднормово. Посилаючись на постанову Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 № 665-195 «Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7), постанову ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 № 524-156 «Про умови оплати праці й матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської АЕС», постанову Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 № 153/10-43, вказує, що має право на розрахунок заробітної плати за липень 1986 року з урахуванням понаднормового часу роботи.
Департамент праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації у письмових запереченнях просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 КАС України, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:
Судом першої інстанції встановлено, що у 1986 році ОСОБА_1 працював муляром Семенівського МПМК-25 (а.с. 11, 15).
Відповідно до архівної довідки, виданої Галузевим державним архівом Міністерства оборони України від 29.05.2012 № 58764 (а.с. 77) і довідки військової частини НОМЕР_1 від 05.08.1986 № 338 (а.с. 17) позивач перебував у складі військової частини НОМЕР_1 у 30-кілометровій зоні та брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у м. Корогод Чорнобильського району у період з 08.06.1986 по 04.08.1986.
ОСОБА_1 має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорія 1, є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.12, 75), є інвалідом 2 групи (а.с. 76).
25 березня 2015 року обласною комісією з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках прийнято рішення про видачу довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження ОСОБА_1 (витяг з протоколу №2 від 25.03.2015р. - а.с.28, копія довідки від 25.03.2015р. №10-13/89/2 - а.с.29-30).
Не погодившись із розрахунком заробітної плати за роботу в зоні відчуження, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що фактична виплата ОСОБА_1 заробітної плати у розмірі, який зазначено у позові, не є підтвердженою первинними документами. Натомість розрахунки, здійснені Комісією з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках) Полтавської обласної державної адміністрації стосовно позивача є цілком обґрунтованими. Відомості, зазначені у Довідці про заробітну плату ОСОБА_1 за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках» від 25.03.2015 № 10-13/89/2, відповідають фактичним обставинам справи.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами, організаціями (військоматами).
Статтею 15 даного Закону передбачено, що довідки про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період видають підприємства, установи та організації (військкомати).
Постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011р. затверджено Порядок нарахування пенсій особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, яким на підставі статей 54 і 57 вказаного Закону визначений механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок захворювання з причин участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, згідно із яким пенсії, за бажанням таких осіб, повинні призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за дні роботи в 30-ти кілометровій зоні відчуження, у розмір відшкодування фактичних збитків.
Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 26.09.2012р. № 886 "Про комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках", якою передбачено вирішення питання видачі довідок про заробітну плату, одержану за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, цивільним особам з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - інвалідів внаслідок каліцтва або захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), за умови, якщо у пенсійній справі особи відсутня довідка про заробітну плату, одержану за роботу в зоні відчуження, за якою нараховано пенсію, або є довідка, яку було видано з порушенням норм чинного на той час законодавства з оплати праці за виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та не враховано при розрахунку пенсії (пенсію призначено у мінімальному розмірі), у разі, коли підприємство, установу, організацію ліквідовано без правонаступника.
На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 26.09.2012р. № 886 "Про комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках", при облдержадміністраціях утворені регіональні комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990р.р., які керуються Типовим положенням про комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990р.р., затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2012р. № 886.
Наказом Міністерства соціальної політики України № 644 від 12.10.2012р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.10.2012р. за № 1808/22120, затверджено форму Довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990р.р.
Судом першої інстанції встановлено, що 25.03.2015р. Полтавською обласною державною адміністрацією ОСОБА_1 видана довідка № 10-13/89/2 про заробітну плату працівників в зоні відчуження в 1986-1990р.р., в якій зазначено про те, що позивач працював у зоні відчуження (Корогод, Чорнобиль, Копачі, Припять, Оранне, Розсохи) у період з 08 червня 1986 року по 04 серпня 1986 року за місцем роботи - Полтавський облміжколгоспбуд с. Оболонь, Семенівського району, за професією муляра 4 розряду з тарифною ставкою 0,625 крб. Встановлена зона небезпеки - 3, кратність - 4(а.с. 81).
Вказана довідка видана на підставі протоколу Обласної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990р.р. Полтавської облдержадміністрації від 25.03.2015р. (витяг з протоколу - а.с. 80).
Згідно з пунктом 2 Порядку № 1210 Пенсійний фонд України зобов`язано забезпечити здійснення перерахунку пенсій, призначених особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до набрання чинності цією постановою, за матеріалами пенсійних справ.
Пунктом 7 Порядку № 1210 передбачено, що пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з у рахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, у II - 4, І - 3). При цьому у всіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.
Після аварії на ЧАЕС 26.04.1986 Уряд колишнього СРСР та Української РСР ухвалили рішення із грифом «таємно» щодо оплати праці осіб-ліквідаторів. Після зняття грифа «таємно» та для «службового користування» стало відомо, що при нарахуванні заробітної плати не були враховані вимоги нормативних матеріалів: розпорядження РМ СРСР від 17.05.1986 № 964; постанова РМ СРСР від 07.05.1986 № 524-156; розпорядження РМ СРСР від 23.05.1986 № 1031; постанова РМ СРСР від 05.06.1986 № 655-195; постанова РМ УРСР від 10.06.1986 № 207-7 та ін.
У вищеназваних нормативно-правових актах йдеться про умови оплати праці і матеріального забезпечення робітників підприємств, організацій і закладів, які брали участь на роботах пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС дія яких поширюється як на військовослужбовців та військовозобов`язаних запасу, яких було призвано на військові збори та які в 1986-1990 роках виконували роботи в зоні відчуження пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.
Так, відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 № 665-195 «Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7) оплата праці працівників підприємств, організацій і установ (надалі - підприємств), розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, повинна провадитись з дня аварії в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 № 964 - у III, II, I зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством.
Пунктом 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 № 524-156 «Про умови оплати праці й матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської АЕС» передбачено підвищення тарифних ставок (посадових окладів) працівників підприємств і організацій, безпосередньо зайнятим на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 100 %.
Відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 № 153/10-43 премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась відповідно до діючої на підприємстві системами преміювання. Встановлені граничні розміри премій було дозволено підвищувати до 60% тарифної ставки (окладу) на місяць (підпункт 4 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7).
Тобто для преміювання позивача необхідне відповідне рішення підприємства/військової частини (наказ, розпорядження тощо). Виплата вказаної премії не була обов`язковою, а здійснювалась на розсуд підприємства/військової частини.
У матеріалах справи відсутні докази прийняття жодного рішення про преміювання позивача або ж про отримання ним зазначеної премії.
Як вбачається з матеріалів справи, у 1986 році позивач працював муляром Семенівського МПМК-25 (а.с 11, 15). Підприємство не працює, і всі документи передані у Семенівський трудовий архів (а.с.87). Під час судового розгляду встановлено, що Семенівське МПМК-25 ліквідовано.
Відповідно до архівної довідки виданої Галузевим державним архівом Міністерства оборони України від 29.05.2012 № 58764 (а.с. 77) по архівних документах військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 08.06.1986 по 04.08.1986. Дні виїзду в зони не відображені. Кратність оплати не відображена. У табелі обліку часу військової частини НОМЕР_1 (а.с. 84) відображено роботу позивача у липні 1986 року.
Архівною довідкою Семенівського районного трудового архіву Семенівської районної ради від 29.10.2012 № 01-18/113 (а.с. 11) передбачено, що згідно книги обліку розрахунків по зарплаті позивача у Семенівському МПМК-2, у вересні і жовтні 1986 року позивачеві нараховано, відповідно, 1263,63 крб. і 272,24 крб.
Слід відмітити, що відповідно до п. 17 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. № 22-1, довідки про заробітну плату видаються на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою, організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.
Таким чином, підставою для проведення розрахунку заробітної плати за роботу в зоні відчуження при призначенні або перерахунку пенсії є первинні документи про нарахування такої заробітної плати та фактичної тривалості роботи безпосередньо в зоні відчуження.
З урахуванням даних архівних довідок, посвідчень ОСОБА_1 , інших документів, нормативно-правових актів та документів СРСР та УРСР, Комісією з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках проведено умовний розрахунок заробітної плати позивача, погоджено проект розрахунку заробітної плати останнього за період роботи в зоні відчуження та підготовлено відповідну довідку (а.с. 80).
Колегія суддів зазначає, що розрахунок заробітної плати ОСОБА_1 за час роботи у населених пунктах зони відчуження здійснений на підставі наявних даних, враховуючи розбіжності у даних та неточності у первинних документах, натомість заявлені позивачем дані не є обґрунтованими та не підтверджені належним чином.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції підтверджує, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв`язку з чим підстав для її скасування не вбачається.
Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав висновків суду не спростовують.
Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Семенівського районного суду Полтавської області від 16.09.2015р. по справі № 547/634/15-а - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Сіренко О.І.
Судді Любчич Л.В. Спаскін О.А.
Повний текст ухвали виготовлений 14.12.2015 р.