Справа № 826/24917/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2016-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Келеберда В. І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Українсько-американського товариства з обмеженою відповідальністю "Євромікс"

до

Інспекції з питань захисту прав споживачів у місті Києві

про

визнання протиправним та скасування Акту, протоколу, постанови

Обставини справи:

Українсько-американське товариство з обмеженою відповідальністю «Євромікс» з іноземними інвестиціями (далі – позивач) звернулося з адміністративним позовом до Інспекції з питань захисту прав споживачів у місті Києві (далі – відповідач) та просить суд визнати протиправним та скасувати акт перевірки характеристик продукції від 30.10.2015 №000008 (далі – акт), протокол від 30.10.2015 №000005 про виявлене (і) порушення вимог статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контролю нехарчової продукції» та статті 15 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» (далі – протокол), постанову про накладення штрафних санкцій від 30.10.2015 №000005 (далі – постанова).

В обґрунтування позовних вимог Українсько-американське товариство з обмеженою відповідальністю «Євромікс» з іноземними інвестиціями зазначило, що відповідачем прийнято оскаржувані рішення всупереч чинному законодавству без з'ясування всіх фактичних обставин справи.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених в письмових запереченнях, долучені до матеріалів справи.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України судом ухвалено про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Інспекцією з питань захисту прав споживачів, за наслідком отримання згоди оформленої листом Держспожитвінспекції України від 01.10.2015 №2290-3/7/6 на підставі наказу №62 від 09.10.2015 та направлення №000006 від 09.10.2015 було проведено позапланову невиїзна (поєднану з виїзною) у відповідності до ст. 23 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» перевірку з питань відповідності продукції, а саме: засобу для очищення для ванної ТМ «Сіf», арт.8962040 (5087.LL.N19.03) 500 мл, вимогам технічних регламентів дія яких розповсюджується на зазначену продукцію та Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».

За наслідком проведеної перевірки, складено акт перевірки характеристик продукції від? 30.10.2015 №000008, протокол від 30.10.2015 №000005 про виявлене (і) порушення вимог статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контролю нехарчової продукції» та статті 15 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» на підставі яких в свою чергу, складено постанову від 30.10.2015 №000005 про накладення штрафних санкцій.

З матеріалів справи вбачається, що в ході перевірки відповідачем встановлено порушення позивачем вимоги п. 2 ч.2 ст. 44 Закону «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».

Українсько-американське товариство з обмеженою відповідальністю «Євромікс» з іноземними інвестиціями стверджує, що Інспекцію з питань захисту прав споживачів у місті Києві всупереч чинному законодавству прийнято оскаржувані акт, протокол та постанову. При цьому, при прийняті вищевказаних рішень відповідачем не з'ясовано всіх фактичних обставин справи, що мало своїм наслідком порушення прав та інтересів позивача.

Так, позивач у позовні заяві зазначає, що відповідачем при здійснені перевірки було порушено п. 1.4 Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України «Про затвердження порядку проведення перевірок у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якості продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг» від 07.03.2012 №310 (далі – Наказ №310), яке полягає в незазначені у направленні на перевірку підстав для її проведення.

Суд оцінюючи вказані твердження звертає увагу на наступне.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначено Законом України Про основні засади державного нагляду контролю) у сфері господарської діяльності від 05.04.2007 N 877-V (далі – Закон N 877-V).

В той же час, правові та організаційні засади здійснення державного ринкового нагляду і контролю нехарчової продукції визначено Законом України « Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» від 02.12.2010 №2735-VI (далі – Закон №2735-VI).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 11 Закон №2735-VI (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) з метою здійснення ринкового нагляду органи ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності проводять перевірки характеристик продукції, в тому числі відбирають зразки продукції та забезпечують проведення їх експертизи (випробування).

Пунктом 1.4 Наказу №310 регламентовано, що позапланові перевірки суб'єктів господарювання проводяться посадовими особами, зокрема з підстав звернення фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства. Позапланова перевірка у цьому разі здійснюється за наявності згоди на проведення позапланових заходів зі здійснення державного контролю Держспоживінспекції України.

Як вбачається зі змісту направлення в останньому зазначено підстава для перевірки: ст. 11 Закону України «Паро державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», згода Держспоживінспекції України від 01.10.2015 №2290-3-7/6 від 01.10.2015, оповіщення Держспоживінспекції у Харківській області від 10.08.2015.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про безпідставність тверджень позивача щодо відсутності зазначення в направлені на перевірку підстав для її проведення.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону N 877-V державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

При цьому, ч. 4 ст. 5 Закону N 877-V Органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови письмового повідомлення суб'єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за десять днів до дня здійснення цього заходу. Повідомлення надсилається рекомендованим листом чи телефонограмою за рахунок коштів органу державного нагляду (контролю) або вручається особисто керівнику чи уповноваженій особі суб'єкта господарювання під розписку. Суб'єкт господарювання має право не допускати посадову особу органу державного нагляду (контролю) до здійснення планового заходу в разі неодержання повідомлення про здійснення планового заходу.

З матеріалів справи слідує, що направлення на перевірку отримано 09.10.2015 наручно, про що зазначено останнім у позовній заяві (а.с.4).

Таким чином, враховуючи те, що позивачем отримано направлення на перевірку у строк встановлений законом, твердження Українсько-американське товариства з обмеженою відповідальністю «Євромікс» з іноземними інвестиціями щодо порушення Інспекцією з питань захисту прав споживачів у місті Києві процедури перевірки є такими, що не знайшли свого документального підтвердження матеріалами справи. При цьому, слід наголосити, що позивачем попри зазначення у позовній заяві порушень відповідача відносно здійснення перевірки допущено суб'єкта владних повноважень до її здійснення.

Поряд з цим, оцінюючи по суті оскаржувані рішення суд звертає увагу на наступне.

Статтею 23 Закону №2735-VI (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) регламентовано порядок проведення перевірок характеристик продукції.

Так згідно ч. 1 ст. 23 вказаного закону під час перевірок характеристик продукції проводяться документальні перевірки, у разі необхідності обстеження зразків продукції, а за наявності підстав вважати, що продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам, - відбір та експертиза (випробування) зразків продукції.

Органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції (ч. 3 ст. 23 Закону № 2735-VI).

Згідно ч.5 ст.23 Закону №2735-VI перевірки характеристик продукції проводяться на підставі наказів органів ринкового нагляду та посвідчень (направлень) на проведення перевірки, що видаються та оформляються відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

При цьому, ч. 6 ст. 23 зазначеного закону визначає, що перевірка характеристик продукції може бути невиїзною (за місцезнаходженням органу ринкового нагляду) або виїзною. У разі потреби органи ринкового нагляду для перевірки характеристик продукції можуть поєднувати невиїзні та виїзні перевірки.

В той же час, відповідно до ч. 7 ст. 23 Закону №2735-VI під час невиїзної перевірки характеристик продукції у випадках, передбачених цим Законом, перевірці підлягають такі документи (їх копії) та інформація:

1) декларація про відповідність;

2) супровідна документація, що додається до відповідної продукції (включаючи інструкцію щодо користування продукцією);

3) загальний опис продукції та схема (креслення) конструкції виробу, а також повний склад технічної документації на відповідну продукцію, передбачений технічним регламентом;

4) документи щодо системи якості чи системи управління якістю;

5) висновки експертиз та протоколи випробувань зразків відповідної продукції, відібраних (узятих) у межах здійснення ринкового нагляду і контролю продукції;

6) документи, що дають змогу відстежити походження відповідної продукції та її подальший обіг (договори, товарно-супровідна документація тощо);

7) документи і матеріали щодо стану виконання суб'єктом господарювання рішення про вжиття? обмежувальних (корегувальних) заходів, у тому числі в межах моніторингу дій суб'єктів господарювання, що вживаються ними для вилучення відповідної продукції з обігу та/або її відкликання;

8) повідомлення та інша інформація, надана суб'єктами господарювання, органами доходів і зборів, органами з оцінки відповідності згідно з положеннями цього Закону та Закону України "Про загальну безпечність нехарчової продукції";

9) інші документи та матеріали, звернення, одержані органами ринкового нагляду відповідно? до положень цього Закону та Закону України "Про загальну безпечність нехарчової продукції".

Під час виїзної перевірки характеристик продукції може проводитися перевірка документів (їх копій) та інформації, зазначених у частині сьомій цієї? статті, а також обстеження, відбір і експертиза (випробування) зразків продукції (ч. 8 ст. 23 Закону №2735-VI).

Судом встановлено, що за результатами перевірки було складено акт перевірки характеристик продукції №000008 від 30.10.2015.

Зі змісту вказаного акту слідує, що під час проведення позапланової перевірки характеристик продукції, що вводиться в обіг Українсько-американське товариством з обмеженою відповідальністю «Євромікс» з іноземними інвестиціями з'ясовувалося питання щодо нанесення на засіб для очищення для ванної ТМ «Сіf», арт.8962040 (5087.LL.N19.03) 500 мл. Національного знаку відповідності.

Окрім того, як стверджує відповідач, Українсько-американське товариство з обмеженою відповідальністю «Євромікс» з іноземними інвестиціями було повідомлено про необхідність надання документів у відповідності до ч. 7 ст. 23 Закону №2735-VI, проте станом на час складання акту жодних документів від останнього не надійшло.

Поряд з цим, позивач у позовній заяві вказує, що з'явився до Інспекції з питань захисту прав споживачів у місті Києві 30.10.2015 (останній день перевірки) з відповідним документами, проте останні відповідачем прийняті не були, а позивача повідомлено про складення відповідного акту. З огляду на вказане, Українсько-американське товариство з обмеженою відповідальністю «Євромікс» з іноземними інвестиціями направило всі необхідні документи поштою. За таких обставин, позивач вважає, що відповідачем прийнято оскаржувані рішення без з'ясування всіх обставин справ.

Суд перевіривши доводи, як позивача так і відповідач в цій частині вважає за необхідне зазначити наступне.

Твердження позивача щодо неприйняття Інспекцією з питань захисту прав споживачів у місті Києві пакету документів жодним чином документально не підтверджено. При цьому, слід відмітити, що вказані документи дійсно направлені поштою 30.10.2015, однак не відповідачу, а Державній інспекції з питань захисту прав споживачів за відмінною адресою від адреси відповідача, що підтверджується описом вкладення у цінний лист (а.с. 78).

Між тим, суд зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 7 Закону N 877-V за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю), у разі виявлення порушень вимог законодавства, складає акт.

В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб'єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом. Якщо суб'єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб'єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід'ємною частиною акта органу? державного нагляду (контролю). У разі відмови суб'єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис. Один примірник акта вручається суб'єкту господарювання або уповноваженій ним особі, а другий - зберігається в органі державного нагляду (контролю).

Аналіз вказаного дає суду підстави стверджувати, що суб'єкт господарювання непозбавлений можливості зазначити в акті відповідні зауваження до останнього. Тобто, на думку суду, Українсько-американське товариство з обмеженою відповідальністю «Євромікс» з іноземними інвестиціями не було позбавлено можливості зазначити в акті відповідні зауваження, у тому числі щодо не прийняття відповідачем відповідних документів.

В той же час, згідно акту №000008 від 30.10.2015 для підпису останнього, керівник або уповноважена особа суб'єкта господарювання не прибула.

Зазначене в сукупності дає суду підстави дійти висновку, що твердження позивача про необґрунтованість висновків викладених у вказаному вище акті є такими, що не знайшли свого документального підтвердження матеріалами справи.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 7 ст. 8 Закону №2735-VI У разі якщо виробник продукції не може бути ідентифікований органом ринкового нагляду, для цілей цього Закону особою, що ввела таку продукцію в обіг, вважається кожен суб'єкт господарювання в ланцюгу постачання відповідної продукції, який протягом узгодженого з органом ринкового нагляду строку (терміну) не надав документацію, що дає змогу встановити найменування та місцезнаходження виробника або особи, яка поставила суб'єкту господарювання цю продукцію.

Враховуючи те, що Українсько-американське товариство з обмеженою відповідальністю «Євромікс» з іноземними інвестиціями у строк встановлений відповідачем не надало останньому документів, що дають можливість їх ідентифікувати, суд погоджується з доводами відповідач щодо правомірності визнання позивача, як особу, що ввела продукцію, перелік якої зазначеного в акті під №1 в обіг.

Поряд з цим, відповідно до акту, позивачем щодо продукції, яка була об'єктом перевірки не надано технічну документацію передбачену Технічними регламентами дія яких поширюється на неї, що в свою чергу, у відповідності до положень ст. 29 Закону №2735-VI свідчить, що продукція не відповідає встановленими вимогам.

Згідно п. 2 ч.2 ст. 44 Закону №2735-VI до особи, яка ввела продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, застосовуються штрафні санкції у разі введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону), у тому числі нанесення Національного знака відповідності на продукцію, що не відповідає вимогам технічних регламентів, у розмірі від п'ятисот до тисячі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на особу вже було накладено штраф, - у розмірі від тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що правомірність винесення

відповідачем постанови від 30.10.2015 №000005 про накладення штрафних санкцій.

Водночас, суд відхиляє доводи позивача щодо встановлення найбільшої суми штрафних санкцій з відсутністю посилання відповідачем на норму чинного законодавства, оскільки ст. 44 Закону №2735-VI не ставить в залежність суб'єкта владних повноважень в частині визначення мінімальної чи максимальної суми штрафних санкцій суб'єкту господарювання від певних обставин правопорушення. Тобто, відповідач на власний розсуд – самостійно визначає розмір штрафних санкцій в межах розміру встановлених ст. 44 Закону №2735-VI та може застосувати, як максимальну так і мінімальну ставку.

Поряд з цим, твердження Українсько-американське товариства з обмеженою відповідальністю «Євромікс» з іноземними інвестиціями щодо не винесення Інспекцією з питань захисту прав споживачів у місті Києві проекту рішення про вжиття обмежувальних (4корегувальних заходів), судом відхиляються, оскільки бездіяльність щодо не прийняття вказаного рішення не є предметом розгляду даної адміністративної справи, а відтак не досліджується судом.

З урахування зазначеного, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині скасування постанови від 30.10.2015 №000005 про накладення штрафних санкцій у розмірі 25 500, 00 грн.

При цьому, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування акту перевірки характеристик продукції від 30.10.2015 №000008, протоколу від 30.10.2015 №000005 про виявлене (і) порушення вимог статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контролю нехарчової продукції» та статті 15 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» мотивуючи це наступним.

Відповідно до ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку? з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

На думку суду, акт перевірки характеристик продукції від 30.10.2015 №?000008, не є рішенням суб’єкта владних повноважень у розумінні ст. 17 КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов’язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб’єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових? осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Вказана правова позиція висловлена, зокрема, у постанові Верховного суду України від 10.09.2013 №21-237а13.

З аналогічних причини не підлягає скасуванню і протокол від 30.10.2015 №000005 про виявлене (і) порушення вимог статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контролю нехарчової продукції» та статті 15 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції».

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного в сукупності суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цілому, а відтак в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Згідно частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він? заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, заперечуючи проти позову в силу положень частини 2 статті 71 КАС України спростував доводи позивача в цілому.

Позивач в силу положень ч.1 ст.71 КАС України повинен довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, проте не довів суду належними доказами наявність обставин, що обґрунтовують його позовні вимоги в цілому.

Отже, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.185-187 КАС України.

Cуддя В. І. Келеберда