Справа № 22-а-10104/11
Суддя: Голуб С. А.
Дата ухвалення: 2011-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Приходька К.П.

судців: Рудніченко О.М., Голуб С.А.

розглянула в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у м.Біла Церква Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м.Біла Церква Київської області про перерахунок пенсії та доплати до пенсії.

Перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до ч.4 сг. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» він як інвалід II групи, захворювання якої пов'язане з Чорнобильською катастрофою, має право на державну пенсію, розмір якої не може бути нижчим ніж 8 мінімальних пенсій за віком, а також має право на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Однак, відповідачем державна пенсія та пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, виплачується йому в значно нижчому розмірі. А тому, посилаючись на статтю 50 та ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» просить суд визнати дії відповідача неправомірними та зобов'язати відповідача провесні перерахунок, здійснювати нарахування та виплату пенсії на підставі вказаних вище вимог ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.12.2008 року.

Крім того, йому як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території, що віднесена до зони гарантованого добровільного відселення, у звязку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва, відповідні! до ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щомісяця до пенсії повинні проводити доплату в розмірі однієї мінімальних заробітних плат.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2009 позовні вимоги задов »ієні.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, УПФУ у м.Біла Церква Київської області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та направити справу ш, розгляд до суду першої інстанції. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія судців вважає, що апеляційна скарга не іідлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в УПФУ у м.Біла Церква Київської області як не терпілий І категорії внаслідок захворювання, повязаного з впливом аварії на ЧАЕС та є інвалідом II групи.

Відповідно до сг. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії особам, віднесеним до категорій

1,2,3,4,встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

В ч. 4 ст.54 цього Закону передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з 'Чорнобильською катастрофою, не можуть бути н»™....,

Згідно ст.50 Закону особам, віднесеним до категорії І, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, загк діян/' здоров»ю. у розмірі інвалідам другої групи - 75 % мінімальної пенсії за віком. Ця додаткова пенсія відповідно до положень ст.53 цього Закону виплачується повністю незалежно від заробі і ку, пенсії та іншого доходу.

?/

Позивач, оспорюючи дії відповідача вважав, що він отримує пенсію та додаткову пенсію значно нижчу, ніж цс передбачено ст.50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у звязку з чим звернулася до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи і казаний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення відповідачем норм ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів вважає зазначений висновок суду першої інстанції законним та обгрунтованим.

Статтею 19 ч.2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх гь.садові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 113 Конс титуції України).

При постановлен ні оскаржуваної постанови суд першої інстанції, виходячи з пріоритетності законів над підзакопними актами, правомірно прийшов до висновку, що постанова КМ України N° 1 від 03.01.2002 року "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" суперечить вимогам ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Також суд першої інстанції правильно не взяв до уваги посилання представника відповідача на ч.5 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інваліди ос.', що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається КМ України, оскільки надання законодавцем такої о права КМ України не означає, що останній встановлюючи такий порядок, може допустит и звуження змісту та обсягу прав позивача, встановленого цим же Законом.

Тобто, КМ України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розмір мінімальної пенсії за віком, роглі, якої визначається лише за правилами , передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і іншого нормативно- правового акта, який 'м визначав ден розмір або встановлював інший розмір, немає.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у постанові суду першої інстанції, висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи, постанова суду ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для її скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 195, 196, 197, 198, 200, 208 КАС України, колегія судців, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м.Біла Церква Київської області - відхилити.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2009 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого адміністративного суду України після набрання законної сили.

Головуючий

Судці: