Справа № 808/8346/15
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2015 року о 13 год. 50 хв.Справа № 808/8346/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Семененко М.О.

за участю секретаря судового засідання Бірюкової І.В.

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Бердянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення,

ВСТАНОВИВ:

08 жовтня 2015 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи підприємця ОСОБА_3 (далі позивач, ФОП ОСОБА_3В.) до Бердянської обєднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Запорізькій області (далі відповідач, Бердянська ОДПІ), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 14 вересня 2015 року №.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на необґрунтованість висновків відповідача про порушення ним вимог податкового законодавства, оскільки у позивача наявні всі первинні документи на товар, який реалізовувався за адресою: м. Бердянськ, вул.Приморська, 15. Зазначає, що під час фактичної перевірки документи на наявний товар не були надані з обєктивних підстав, оскільки перевірка здійснювалась співробітниками контролюючого органу у вечірній час, а первинні документи на товар знаходяться не за місцем реалізації, а у бухгалтера. Також, представник позивача зазначив, що в подальшому первинні документи не були надані у звязку з хворобою позивача та з урахуванням значної відстані між місцем здійснення господарської діяльності та місцем знаходження Головного управління ДФС у Запорізькій області, співробітниками якого проводилась фактична перевірка позивача. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що в ході проведення фактичної перевірки позивача встановлено відсутність первинних документів на алкогольні напої, які знаходились на реалізації, на суму 7555,50 грн. Позивачу було запропоновано до закінчення перевірки надати всі наявні первинні документи на даний товар, однак на момент завершення перевірки позивачем до контролюючого органу жодних документів не надано, що відповідно до приписів Податкового кодексу України свідчить про відсутність у позивача таких документів. У звязку з неподанням позивачем у встановленні законодавством строки підтверджуючих документів на товар, заперечень на акт перевірки, вважає, що контролюючим органом оскаржуване податкове повідомленнярішення прийнято правомірно. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ФОП ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа-підприємець 27.09.2012, запис номер 2 017331, перебуває на податковому обліку в Бердянській ОДПІ, знаходиться на загальній системі оподаткування, є платником податку на додану вартість.

З матеріалів справи судом встановлено, що 18 серпня 2015 року начальником ГУ ДФС у Запорізькій області прийнято наказ №561 «Про проведення фактичної перевірки», яким, на підставі пп.80.2.3, 80.2.5 ст.80 Податкового кодексу України, призначено проведення з 19.08.2015 протягом 10 діб фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) щодо дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій на право проведення оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, цільового використання алкогольних напоїв; виявлення порушень установлених правил торгівлі підакцизними товарами; наявності супровідних документів (прибуткових, видаткових та податкових накладних); дотримання стандартів; маркування підакцизних товарів, дотримання мінімальних цін на алкогольні напої дотримання максимальних цін на тютюнові вироби, а також інших питань, що регулюють обіг алкогольних напоїв та тютюнових виробів в Україні, регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, свідоцтв (а.с.68).

Також, 18 серпня 2015 інспекторам видані направлення на перевірку №328 та №327, для проведення перевірки ФОП ОСОБА_3

21 серпня 2015 року співробітниками ГУ Міндоходів у Запорізькій області здійснено фактичну перевірку магазину з відділом кафетерію, розташованого за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Приморська, 15, в якому здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_3, про що 28.08.2015 складено відповідний акт, реєстраційний №0092/08/01/22/НОМЕР_1 від 31.08.2015 (а.с.69-70).

За результатами фактичної перевірки встановлено порушення позивачем п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме на момент перевірки були відсутні первинні документи на підтвердження походження товару, який реалізується, на суму 7555,50 грн.

14 вересня 2015 року Бердянською ОДПІ (до якої за належністю було направлено акт фактичної перевірки ГУ ДФС у Запорізькій області) прийнято податкове повідомленнярішення №, яким на підставі ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 15111,00 грн.

Позивач, не погодившись з прийнятим податковим повідомленнямрішенням, звернувся до суду.

Суд, вважає за необхідне відмітити наступне.

Згідно п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п.75.1.3 ст.75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно п.80.1 ст.80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

При розгляді справи судом встановлено, що перевірка співробітниками контролюючого органу проводилась на підставі наказу про проведення фактичної перевірки №561 від 18.08.2015 та направлень на проведення перевірки №327, 328 від 18.08.2015.

З матеріалів справи судом встановлено, що наказ на проведення перевірки та направлення на перевірку були вручені позивачу 21.08.2015, що підтверджується його особистим підписом в направленнях на перевірку (зворотній бік а.с.68). Позивач фактично допустив перевіряючих до перевірки, перевірку було проведено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що контролюючим органом дотримано процедурних вимог Податкового кодексу України, які надають право контролюючому органу на проведення фактичної перевірки.

З матеріалів справи судом встановлено, що контролюючим органом під час проведення фактичної перевірки магазину, в якому здійснює господарську діяльність позивач, встановлено відсутність підтверджуючих документів на товар, чим порушено встановлений порядок ведення обліку товарних запасів за місцем реалізації, на суму 7555,50 грн.

Згідно з п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України фізичні особи-підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Відповідно до п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачено, що до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Під час розгляду справи позивачем не заперечувався той факт, що ним до перевірки не надавались документи на підтвердження ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації. З пояснень позивача встановлено, що такі документи не було надано, оскільки вони зберігалися не за місцем реалізації товару, а у бухгалтера, що з урахуванням вечірнього часу проведення перевірки унеможливило їх надання під час перевірки.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач/представник позивача запрошувався на розгляд та підписання матеріалів перевірки на 26.08.2015, в запрошенні було запропоновано надати первинні документи, які, серед іншого, були відсутні під час проведення перевірки співробітниками контролюючого органу, на підтвердження обліку товарно-матеріальних цінностей.

Під час судового розгляду судом встановлено, що ані позивач, ані представник позивача на запрошення контролюючого органу не зявився, додаткові документи до контролюючого органу до прийняття оскаржуваного податкового повідомлення рішення не надали, доказів протилежного суду не надано.

Суд зазначає, що відповідно до п.44.6 ст.44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Згідно абзацу 2 п.44.7 ст.44 Податкового кодексу України протягом пяти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

Суд не приймає посилання представника позивача на поважність причин неподання позивачем документів з тих підстав, що позивач 26.08.2015 перебував на прийомі у лікаря, та зазначає, що зазначені обставини жодним чином не можуть свідчити про відсутність у позивача можливості подання документів у будь-який інший час, починаючи з 21.08.2015 з моменту перевірки та виявлення необхідності їх подання.

Відповідно до абз.2 п.44.7 ст.44 Податкового кодексу України позивач також мав право подати до контролюючого органу підтверджуючі документів протягом пяти робочих днів з дня отримання акта перевірки, однак таким правом не скористався.

Також суд зазначає, що нормами чинного законодавства не передбачено обовязку платника податків надавати підтверджуючи документи особисто. Відтак, позивач міг надати документи або через свого представника, або направити засобами поштового звязку їх належним чином засвідчені копії.

Крім того, станом на момент звернення з даним позовом до суду, позивачем до контролюючого органу також не надано підтверджуючих документів, які були відсутні під час проведення перевірки.

Крім іншого, суд зазначає, що подані представником позивача до матеріалів справи копії первинних документів містять розбіжності з їх оригіналами, наданими для огляду в судовому засіданні, у тому числі щодо записів в Книзі обліку доходів і витрат. Також, міститься значна кількість записів та виправлень, зроблених кульковою ручкою. Крім того, подані документи у більшості стосуються господарської діяльності інших субєктів господарювання ФОП ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_4, тощо.

Враховуючи викладене, зазначені копії первинних документі не можуть бути визнані належним доказом обліку реалізованого товару, здійсненого в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Крім того, зазначені документи не можуть бути враховані судом при розгляді справи, оскільки позивач ухилився від обовязку надання підтверджуючих документів під час проведення фактичної перевірки, а тому вони обєктивно не могли бути взяті відповідачем до уваги при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Стаття 19 Конституції встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій, бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. При розгляді справи встановлено, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення рішення та податкової вимоги відповідач діяв обґрунтовано, тобто з урахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про правомірність прийняття Бердянською ОДПІ оскаржуваного податкового повідомленнярішення та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2. 4, 7 - 12, 14, 71, 86, 158- 163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення її в повному обсязі, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Семененко