Справа № 2а-90/10
Суддя: Демчина Т.Ю.
Дата ухвалення: 2010-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Кузнецовський міський суд Рівненської області
Справа № 2-а-90/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2010 року 11 год. 30 хв. м.Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області під головуванням судді Демчини Т.Ю. при секретарі судового засідання Мельникович О.М., за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кузнецовську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ про визнання неправомірними дій та зобовязання здійснити перерахунок пенсії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в м.Кузнецовську (надалі УПФ м.Кузнецовська) про визнання неправомірною відмову у перерахуванні розміру пенсії та зобовязання здійснити перерахунок та нарахувати основну та додаткову пенсію як інваліду ІІ групи захворювання, повязаного з наслідками Чорнобильської катастрофи, у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, з 24 червня 2008 року, а також зобовязати УПФ м.Кузнецовська здійснити з 29.09.09 р. перерахунок пенсії за стаж роботи, збільшивши пенсійну виплату на 1 % заробітку, відповідно до ст.ст.50, 54, 56 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи захворювання, пов'язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи, і отримує державну пенсію, однак розмір призначеної та виплачуваної пенсії не відповідає розмірам, що встановлені нормою ст.ст.50, 54 вищезазначеного Закону, згідно якої розмір пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим по II групі інвалідності за 8 мінімальних пенсій за віком, а розмір додаткової пенсії 75% мінімальної пенсії за віком. У перерахунку пенсії позивачці відмовлено, що стало підставою для звернення до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повністю підтримала вимоги адміністративного позову.

Представник відповідача ОСОБА_2 вимоги адміністративного позову не визнав повністю, покликаючись на те, що позивачка отримує пенсію як інвалід ІІ групи загального захворювання на підставі Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, згідно поданої заяви. Згідно ст.67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", розміри всіх доплат, пенсій та компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України. Законодавством не передбачено мінімального розміру пенсії, який слід застосовувати при нарахуванні пенсії по інвалідності на підставі Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Позивач вважає, що розмір пенсії, призначений ОСОБА_1, відповідає розмірам, встановленим постановами Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.08 р. та № 654 від 16.07.08 р. Представник відповідача вказував на неможливість застосувати для визначення нижчої межі пенсії, передбаченої Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", той мінімальний розмір пенсії за віком, що визначений ст. 28 ч.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», так як цей розмір застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Представник позивача просив суд відмовити у задоволенні вимог позивача в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши та оцінивши інші докази у справі, прийшов до висновку про часткове задоволення позову. При цьому суд встановив та врахував наступне.

З пояснень позивача, представника відповідача та копії посвідчення серії А № 101311 с (вкладка № 626899с), виданого Рівненською облдержадміністрацією 03.09.08 р., вбачається, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1. Згідно з довідкою МСЕК серії МСЕ № 144014, ОСОБА_1 після повторного огляду з 01.11.03 р. визначено другу групу інвалідності та встановлено, що її захворювання пов'язане з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Розпорядженням УПФ м.Кузнецовська № 659 від 30.09.08 р. (арк.пенс.справи 1) ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності загального захворювання, на підставі її заяви від 29.09.08 р. (арк.пенс.справи 14).

Судом встановлено, і учасниками процесу не оспорюється, що з 30.09.08 р. і до 29.09.09 р. до УПФ м.Кузнецовська заяви ОСОБА_1 про перехід з пенсії по інвалідності загального захворювання на пенсію в розмірі фактичних збитків, відповідно до ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", не надходили, а також що протягом вищезазначеного часу вона отримувала пенсію по інвалідності на підставі Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ст.6 Закону України „Про пенсійне забезпечення, особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Із змісту ст.ст.7, 98 Закону України „Про пенсійне забезпечення, ст.44 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування слідує, що підставою для перерахунку особі пенсії, призначення особі іншого виду пенсії, на який вона має право, є заява цієї особи до органів Пенсійного фонду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 29.09.09 р. звернулась до УПФ м.Кузнецовська з письмовою заявою, у якій просила здійснити перерахунок її пенсії на підставі Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, як інваліду ІІ групи захворювання, повязаного з ЧАЕС, на що позивачкою отримана відповідь №2388/Г-77 від 15.10.09 р. з розясненнями про невигідність для неї обрання даного виду пенсії, так як її розмір буде меншим за розмір пенсії, яку вона отримує.

Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача ОСОБА_2, що подана ОСОБА_1 заява за формою не відповідає вимогам Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.05 р. № 22-1, так як її зміст не суперечить вимогам вищезазначеного Порядку.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивачка ОСОБА_1 скористалась правом вибору пенсії, і з 30.09.09 р. їй слід було призначити пенсію на підставі Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, як інваліду ІІ групи захворювання, повязаного з ЧАЕС.

Відповідно до ст.54 ч.1 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатись за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Частиною 4 ст.54 вищезазначеного Закону визначено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

У такій редакції вищезазначені норми Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" діють з 31.10.06 р.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» передбачена інша редакція частини 4 статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме - частину 3 і 4 ст.54 замінено чотирма частинами іншого змісту. У цій редакції ст.54 ч.3 Закону визначено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок із Чорнобильської катастрофою, не можуть бути нижчими для осіб, до яких відноситься ОСОБА_1 - 120 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Тим же Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» викладено у іншій редакції і норму ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідно до якої встановлено розмір щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, віднесеним до категорії 1 - інвалідам II групи - 20 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Положення пункту 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) згідно рішення Конституційного Суду України від 22.05.08 р. №10-рп/2008. Згідно з п.6 резолютивної частини вказаного рішення, рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнаних неконституційними.

Отже, з 22.05.08 року норми ст.54 та ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" діють у редакції, чинній у період до внесення змін підпунктом 15 і підпунктом 12 п. 28 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" , що визнані неконституційними.

Відповідно до ст.8 КАС України, у разі виникнення колізії між підзаконним нормативно-правовим актом та законом, застосуванню підлягають положення закону.

Суд вважає безпідставними посилання представника відповідача на постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.08 р. та № 654 від 16.07.08 р., оскільки вказані постанови є підзаконними нормативно-правовими актами, і їх норми щодо регулювання розмірів основної та додаткової пенсії особам, які мають ІІ групу інвалідності, повязаної з наслідками Чорнобильської катастрофи, суперечать вимогам ст.50, ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому на підставі ст.8 КАС України застосуванню не підлягають.

Таким чином, суд вважає, що дії відповідача щодо невиплати позивачу з 30.09.09 р. і по даний час пенсії у розмірі, не нижчому за 8 мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі, 75 % мінімальної пенсії за віком, є протиправними.

Суд визнає неспроможними заперечення представника відповідача в частині неможливості застосування розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного у ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для обчислення пенсій за нормами Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", так як іншими нормативно-правовими актами, в тому числі і спеціальним законом, розмір мінімальної пенсії за віком не визначено. При цьому, положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» про те, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не слід брати до уваги, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем права на підвищення пенсії відповідно до закону.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що базою для розрахунку мінімальної пенсії за віком, інших соціальних виплат, є прожитковий мінімум. Отже, величиною мінімальної пенсії за віком, від якої має бути фактично вирахувано нижчу межу пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою по II групі інвалідності (8 мінімальних пенсій за віком), а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю таких осіб, є встановлений законом прожитковий мінімум.

Таким чином, суд прийшов до висновку про задоволення позову в частині зобовязання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу відповідно до вимог статті 54 і статті 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з 30.09.09 р. як інваліду II групи інвалідності, пов'язаної із Чорнобильською катастрофою, в розмірі, не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком, з виплатою додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю (постраждалому категорії 1), в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1,2,3,4, за умови стажу роботи для жінок не менш як 15 років, із збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 % заробітку.

Таким чином, суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивачки щодо зобовязання відповідача нарахувати з 30 вересня 2009 року збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж, встановлений пунктом 2 ст.56 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, суд прийшов до висновку про неможливість зобовязання відповідача на майбутнє вчинити певні дії, оскільки факти порушення пенсійних прав позивача в майбутньому відсутні.

З огляду на викладене, у задоволенні позовних вимог в частині зобовязання УПФ м.Кузнецовська здійснювати в майбутньому виплату ОСОБА_1 пенсії у розмірі, не нижчому восьми мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як особі, віднесеній до категорії 1, інваліду ІІ групи у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, слід відмовити.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.50, 54, 56, 67, 71 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, керуючись ст.ст.2, 11, 71, 94, 99, 160-163 КАС України, -

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову управління Пенсійного Фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 пенсії з 30 вересня 2009 року як інваліду ІІ групи інвалідності, повязаної з Чорнобильською катастрофою, у розмірі, встановленому ст.50 та ст.54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахуванням підвищення, встановленого ст.56 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобовязати управління Пенсійного Фонду України в м.Кузнецовську здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 30 вересня 2009 по 24 лютого 2010 року: відповідно до ст.54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи як інваліду ІІ групи інвалідності, повязаної з Чорнобильською катастрофою, - у розмірі, не нижчому восьми мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як особі, віднесеній до категорії 1, інваліду ІІ групи у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Зобовязати управління Пенсійного Фонду України в м.Кузнецовську нарахувати ОСОБА_1 з 30 вересня 2009 по 24 лютого 2010 року збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж, встановлений пунктом 2 ст.56 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У решті позовних вимог відмовити у звязку з безпідставністю.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Заява про апеляційне оскарження подається до Кузнецовського міського суду протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий: