Справа № 824/2365/15-а
Суддя: Дембіцький Павло Дмитрович
Дата ухвалення: 2016-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2016 р. м. Чернівці Справа № 824/2365/15-а

Чернівецький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді: Дембіцького П.Д.,

при секретарі :Бакрів О.В.

за участю представників :

позивача: ОСОБА_1 (за довіреністю);

відповідача: Чобану В.М. (за довіреністю);

третьої особи: Каменецька Х.Д. (за довіреністю);

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Відділу Держгеокадастру у Глибоцькому районі Чернівецької області про визнання протиправною відмови.

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_4 до Відділу Держгеокадастру у Глибоцькому районі Чернівецької області в якому позивач просить суд винести рішення, яким визнати протиправною (незаконною) відмову (висновок про відмову) відділу Держземагенства у Глибоцькому районі Чернівецької області щодо відведення земельної ділянки в оренду №34-28-0.3-2369/2-15 від 29.09.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області № 24-2/22-15-сг їй було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель державної власності сільськогосподарського призначення (під господарськими будівлями і дворами), розташованої на території АДРЕСА_1 (за межами населеного пункту) з подальшою передачею їй в оренду. Позивачем була замовлена проектна документація у Приватному підприємстві "Кайлас-К", яке виготовило вказану документацію.

23 вересня 2015 р. позивач отримала довідку з державної статистичної звітності (форма 6-зем) відповідно до якої, цільове призначення земельної ділянки площею 0.3404 га, розташованої на території АДРЕСА_1, для іншого сільськогосподарського призначення.

29 вересня 2015 року відповідачем було відмовлено у наданні погодження проекту землеустрою щодо відведення вказаної ділянки, про що складено висновок про відмову у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки №34-28-0.3-2369/2-15 від 29.09.2015 року. Підставою для відмови стало те, що в проекті землеустрою відсутня містобудівна документація. Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки зазначена земельна ділянка отримана не для містобудівних потреб, а для сільськогосподарського призначення.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав, у задоволенні позовних вимог просив відмовити, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства у разі відсутності плану зонування або детального плану території, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб заборонено. В поданому позивачем на погодження проекті землеустрою планів зонування та детальних планів території Опришенської сільської ради Глибоцького району були відсутні. Тому, відповідач вважає оскаржувану відмову правомірною, оскільки підставою для відмови у наданні висновку про погодження є невідповідність положень проекту вимогам закону.

Представник третьої особи на стороні відповідача Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, залученої ухвалою суду від 25.12.2015 року позов не визнав, у задоволенні позову просив відмовити.

Заслухавши представників сторін, перевіривши матеріали адміністративної справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши докази, надані сторонами, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, судом встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОСОБА_4 на праві приватної власності належить приміщення загальною площею 1625,90 кв.м., корівник № 3, розташоване за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.7).

Згідно витягу № 11809073 реєстрація права власності на вказане майно проведена 12.09.2006 р. Глибоцьким комунальним районним бюро технічної інвентаризації. (а.с. 8).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 31.08.2015 р. № 24-2/22-15-сг ОСОБА_4 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель державної власності сільськогосподарського призначення (під господарськими будівлями і дворами), розташованої на території АДРЕСА_1 (за межами населеного пункту) з подальшою передачею її в оренду. (а.с.9).

Судом встановлено, що позивачем замовлено проектну документацію у Приватного підприємства "Кайлас-К" щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташованої на території АДРЕСА_1. Цільове призначення зазначено 01.13 - для іншого сільськогосподарського призначення. Крім того, було складено Акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Згідно кадастрового плану земельної ділянки площею 0.3404 га, розташованої на території АДРЕСА_1, та Довідки з державної статистичної звітності (форма 6-зем) про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями, цільове призначення вказаної земельної ділянки зазначено - для іншого сільськогосподарського призначення. (а.с. 83, 13).

23 липня 2015 р. позивач звернулась до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.3405 га, розташованої на території АДРЕСА_1. (а.с. 103).

29 вересня 2015 р. відповідачем було відмовлено у наданні погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.3404 га, розташованої на території АДРЕСА_1.

У графі 18 зазначеного висновку вказано, що в проекті відсутня містобудівна документація Опришенської сільської ради, Глибоцького району, Чернівецької області. Висновком зазначено, що враховуючи невідповідність вимогам чинного законодавства, Відділ Держземагенства у Глибоцькому районі Чернівецької області відмовляє в погодженні розробленого ПП "Кайлас-К" проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в користування на умовах оренди гр. ОСОБА_4 для іншого сільськогосподарського призначення (обслуговування викуплених будівель та споруд) на території АДРЕСА_1. (а.с.14).

Судом з метою з'ясування обставин справи, неодноразово було зобов'язано сторони надати письмові докази на підтвердження, або спростування позовних вимог. З урахуванням заявлених клопотань позивача, розгляд справи відкладався у зв'язку з його неявкою, а також оголошувалася перерва у зв'язку з необхідністю витребування письмових доказів щодо підтвердження обставин правомірності прийняття спірного рішення та необхідністю виклику для допиту посадових осіб.

Оскільки сторонами на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги не було надано належні докази, що вказувало на їх недостатність для встановлення обставин справи, суд відповідно до вимог ч. ч. 4,5 ст. 11 КАС України зобов'язував позивача, відповідача надати суду письмові докази, які б вказували на підстави прийняття спірного рішення та інші документи, які мали значення для розгляду справи.

Частиною 1 ст. 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують позовні вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Водночас, судом у порядку п. 4-5 ст. 11, ст. ст.69, 71 КАС України витребувано у відповідача матеріали, які стали підставою прийняття відділом Держземагенства у Глибоцькому районі Чернівецької області висновку про відмову щодо відведення земельної ділянки в оренду №34-28-0.3-2369/2-15 від 29.09.2015 року.

Позивачем надано Дані GPS зйомки, звіт по виконанню GNSS-зйомки, матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування, відомості обчислення площі земельної ділянки розташованої на території АДРЕСА_1, схематичний план земельної ділянки, по поверховий план розташованої на вказаній земельній ділянці будівлі, Викопіювання земельної ділянки та Матеріали перенесення меж вказаної земельної ділянки в натуру (на місцевість). (а.с.61-84).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зобов'язаний перевірити дотримання суб'єктом владних повноважень вказаних критеріїв при прийнятті оскаржуваних рішень.

Відповідно до п.2 Указу Президента України "Положення про Державне агентство земельних ресурсів України" від 08.04.2011 року №445 Держземагентство України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України (Мінагрополітики України), іншими актами законодавства України, дорученнями Президента України та Міністра.

Пунктом 4 підпункту 6-1 Указу № 445 Держземагентство України відповідно до покладених на нього завдань передає відповідно до закону безпосередньо або через визначені в установленому порядку територіальні органи земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб. Пунктом 7 Указу № 445 передбачено, що Держземагентство України здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, а також через міськрайонні, міжміські, міжрайонні територіальні органи.

Часинами 1, 3 ст. 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно положень ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОСОБА_4 на праві приватної власності належить приміщення загальною площею 1625,90 кв.м., корівник № 3, розташоване за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до ч. 1 ст.186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Частиною 8 ст.186 -1 Земельного кодексу України передбачено, що у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Частиною 4 ст. 122 Земельного кодексу України встановлено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Як вбачається з матеріалів справи, приватним підприємством "Кайлас-К" на замовлення позивача було розроблено проект землеустрою щодо відведення в оренду позивачу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0.3404 га, розташованої на території АДРЕСА_1.

Як встановлено під час розгляду справи, позивач 23.07.2015 р. зверталась до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.3404 га, розташованої на території АДРЕСА_1.

Відмовляючи у затвердженні вказаного проекту землеустрою, відповідач зазначив, що для надання дозволу відсутня містобудівна документація Опришенської сільської ради, Глибоцького району, Чернівецької області, тобто відповідач не дотримався вимог ч. 8 ст. 186 -1 Земельного кодексу України, а саме не зазначив вичерпного переліку недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не надав розумного строку для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Статтею 50 Закону України "Про землеустрій" від 22 травня 2003 року № 858-IV встановлено вичерпний перелік документів (матеріалів), які повинні міститись у проекті землеустрою. Так, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання) або зміни цільового призначення земельної ділянки. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за наявності таких об'єктів); розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Однак, суд звертає увагу відповідача, що в положеннях ст. 50 Закону України "Про землеустрій" від 22 травня 2003 року № 858-IV в переліку документів відсутня містобудівна документація, яку вимагав відповідач.

Суд звертає увагу сторін, що Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17 лютого 2011 року № 3038-VI (далі - Закон № 3038-VI ) встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно ч. 3 ст. 24 Закону № 3038-VI забороняється передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону.

З положення зазначеної статті вбачається, що визначальним для застосування Закону № 3038-VI та вирішення питання про наявність заборони на передачу земельних ділянок у власність є факт надання їх для містобудівних потреб, як видно зі змісту ч.3 ст.24 вказаного Закону.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку земельна ділянка розташована за межами населеного пункту, відноситься до земель сільськогосподарського призначення та пропонується позивачу для обслуговування вже зведених будівель та споруд, а не для містобудівних потреб.

Разом з тим, суд зазначає, що на вказаній земельній ділянці знаходиться належний позивачу на праві приватної власності об'єкт нерухомого майна корівник, який належить позивачу на праві власності.

Право власності позивача на зазначену будівлю підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. Таким чином, суд звертає увагу відповідача, що об'єкт нерухомого майна знаходився на земельній ділянці до початку процедури отримання земельної ділянки у власність. З огляду на вказане, наявність об'єктів нерухомого майна на земельній ділянці не може свідчити про намір позивача використовувати земельну ділянку для містобудівних потреб.

На підставі вищезазначеного, суд робить висновок, що відмова Відділу Держземагенства у Глибоцькому районі Чернівецької області у затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не ґрунтується на законних вимогах та суперечить положенням чинного законодавства.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст.72 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відділом Держземагенства у Глибоцькому районі Чернівецької області не доведено законність наданої відмови у затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду.

У процесі розгляду справи не виявлено інших фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною (незаконною) відмову відділу Держземагенства у Глибоцькому районі у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду № 34-28-0.3-2369/2-15 від 29.09.2015 року.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя П.Д. Дембіцький

Постанова в повному обсязі складена 16 січня 2016 р.