Справа № 610/2138/15-а
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2015-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 р.Справа № 610/2138/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.

Суддів: Старостіна В.В. , Бегунца А.О.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Балаклійського районного суду Харківської області від 07.08.2015р. по справі № 610/2138/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області

про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до Балаклійського районного суду Харківської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області, в якому просила суд:

- визнати відмову Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області про збільшення суми заборгованості пенсії на індекс інфляції при проведенні її нарахування при виконанні рішення суду за період з 06.05.2014р. по 30.06.2015р. протиправним;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області збільшити суму виплати пенсії за період з 06.05.2014р. по 30.06.2015р. на процент інфляції і 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 19.06.2014р. рішенням відповідача № 321 їй було відмовлено в зарахуванні стажу роботи за списком № 2 за періоди з 01.05.1987р. по 13.05.1993р. на посаді ветлікаря - радіолога ветлабораторії, з паралельним виконанням обов'язків ветлікаря - бактеріолога і ветлікаря - серолога та з 30.11.1993р. по 08.05.2002р. на посаді ветлікаря - серолога, і як наслідок, відмовлено в призначенні пенсії згідно п. б ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в зв'язку з відсутністю пільгового трудового стажу роботи 12,6 років при фактично відпрацьованих за списком № 2 понад 15 років.

Постановою Балаклійського районного суду Харківської області від 07.08.2015р. в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2015р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Балаклійського районного суду Харківської області від 07.08.2015р. по справі №610/2138/15-а задоволено частково. Скасовано постанову Балаклійського районного суду Харківської області від 07.08.2015р. по справі №610/2138/15-а та закрито провадження в даній адміністративній справі.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 25.11.2015р. частково задоволено касаційну скаргу представника позивача. Скасовано ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2015р., а справу повернуто на новий розгляд до апеляційного суду.

Сторони у судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши постанову суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 19.06.2014р. рішенням відповідача № 321, позивачу було відмовлено в зарахуванні стажу роботи за списком № 2 за періоди: з 01.05.1987р. по 13.05.1993р. на посаді ветлікаря - радіолога ветлабораторії, з паралельним виконанням обов'язків ветлікаря - бактеріолога і ветлікаря - серолога та з 30.11.1993р. по 08.05.2002р. на посаді ветлікаря - серолога, і як наслідок, відмовлено в призначенні пенсії згідно п. б ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в зв'язку з відсутністю пільгового трудового стажу роботи 12,6 років при фактично відпрацьованих за списком № 2 понад 15 років.

В той же час, постановою Балаклійського районного суду Харківської області від 24.11.2014р. по справі № 610/4461/14-а та ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2015р. по справі № 610/4461/14-а рішення відповідача №321 було скасоване та зобов'язано відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію з 06.05.2014р. на пільгових умовах за списком № 2, із зарахуванням до стажу роботи, який дає право на пенсію згідно п. б ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", за вищезазначені періоди роботи.

23.06.2015р. відповідач відмовив позивачу у збільшенні суми призначення та виплати пенсії на відсоток інфляції розрахованого та рекомендованого відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ на підставі положень закріплених в листі Верховного суду України від 03.04.1997 р. № 62-97. Позивачу було повідомлено, що основним законом у роботі відповідача є Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за яким застосування індексу інфляції не передбачено.

Відповідач зазначив, що судові рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 24.11.2014р. та Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2015р. станом на 22.06.2015р. на адресу відповідача не надходили.

Так, ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 24.07.2015р. була виправлена описка у виконавчому листі по справі № 610/4461/14-а, а саме строк призначення та виплати пенсії позивачу відповідно до п. б ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" рахувати з 06.05.2014р. та провести виплату.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідач є органом виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" кошти Пенсійного фонду України використовуються на : виплату пенсій, передбачених цим Законом; надання соціальних послуг, передбачених цим законом; фінансування адміністративних витрат пов'язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; оплату послуг з виплати та доставки пенсій; формування резерву коштів Пенсійного фонду.

У відповідності до ч. 2 ст. 73 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Так, ч. 1 ст. 23 Бюджетного кодексу України встановлено, що будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України.

Бюджетом на 2015 рік та виплатами Пенсійного фонду індекс інфляції не передбачено.

Колегія суддів звертає увагу, що розпорядженням відповідача від 06.08.2015р. на виконання вимог рішень Балаклійського районного суду Харківської області від 24.11.2014р. та Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2015р., було призначено позивачу з 06.05.2014р. пенсію за віком на пільгових умовах та направлено на виплату. Отже, порушення з боку відповідача щодо нарахування пенсії відсутні.

Статтею 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що пенсії, призначені за цим Законом індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, а саме: з договорів та інших правочинів; із створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; із завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; з інших юридичних фактів.

Так, ст. 625 Цивільного кодексу України, на яку посилається позивач в апеляційній скарзі, як на правову підставу своїх вимог, передбачено відповідальність за порушення зобов'язання між боржником і кредитором.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції стосовно того, що відповідальність за порушення грошового зобов'язання з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми настає у цивільних правовідносинах (приватноправових), а не в адміністративних (публічно-правових) відносинах і не підлягає застосуванню під час призначення та виплати пенсій.

Висновок суду першої інстанції, що відповідач під час виконання вимог судових рішень Балаклійського районного суду Харківської області від 24.11.2014р. та Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2015р. діяв у межах повноважень та у спосіб, передбачений діючим законодавством України є правомірним.

Таким чином, суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого обґрунтовано відмовив в задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції від 07.08.2015 р. відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновком суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків, щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Балаклійського районного суду Харківської області від 07.08.2015р. по справі № 610/2138/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_2
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст ухвали виготовлений 25.12.2015 р.