Справа № 466/9313/15-а
Суддя: Невойт П. С.
Дата ухвалення: 2016-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/9313/15-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2016 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.

при секретарі с/з ОСОБА_1

за участю представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові справу за адміністративним позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_3 до Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів у Львівській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

у с т а н о в и в :

10.11.2015 р. ФОП ОСОБА_3 звернувся в суд з адміністративним позовом до Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення № 0003 від 03.11.2015 року винесену в.о. начальника Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів у Львівській області про притягне- ння до адміністративної відповідальності Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155 КУпАП та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 03.11.2015 р. Державна інспекція України з питань захисту прав споживачів у Львівській області, винесла постанову по справі про адміністративне правопорушення № 0003, відносно нього ОСОБА_3. Вказана постанова винесена на підставі акту перевірки від 29.10.2015р. № 0044. Перевірка проводилась з 27.10.2015 по 30.10.2015 р., підставою проведення перевірки стало звернення споживача, якій здійснював споживання туристичного продукту туроператора Дочірнього Підприємства «А.Е.Т. Джоін ап!» ОСОБА_4.

Позивач з вказаним актом на підставі якого винесено протокол, а в подальшому постанову, категорично не погоджується, вважає, що висновки викладені в акті дійсності не відповідають, крім цього перевіряючі здійснили перевірку та винесли протокол відносно особи, яка послугу не надавала. Також перевірка проводилась з порушенням процесуального порядку, який чітко регульований нормами Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №310 від 7.03.2012 року Про затвердження Порядку проведення перевірок у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, утому числі ресторанного господарства, якості продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг і на підставі неправомірної перевірки було складено Акт №0044 від 29.10.2015 р., який позивачем був оскаржений, проте жодної відповіді на скаргу не отримав. За результатами перевірки позивачу було призначено розгляд справи в Інспекції з питань захисту прав споживача на 03.11.2015 року на 12 год.00 хв., проте такий розгляд не відбувся, а в 12 год.05 хв. перевіряючий інспектор вручив позивачу оскаржувану постанову. Повідомлення про цей розгляд справи та Акт перевірки позивачу було надіслано з порушенням усіх можливих строків 05.11.2015 р., що чітко видно на конверті та відповідно даний Акт позивач отримав лише 09.11.2015 року. Посилаючись на те, що оскаржувана постанова є необґрунтованою та прийнятою без об'єктивного розгляду, зібрані докази є неналежними, позивач просив позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач та представник позивача ОСОБА_2, який діє на підставі витягу з договору про надання правової допомоги по адміністративній справі №216 від 14.12.2015 року підтримали позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання повторно не прибув, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення, долучене до матеріалів справи, причини неявки в судове засідання суду повідомлено не було.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ст.18 ч.1 п. 2 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення юридичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п.3 Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 2 від 06.03.2008 року).

У судовому засіданні встановлено, що відносно позивача посадовою особою відповідача головним спеціалістом Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів у Львівській області ОСОБА_5 - 29.10.2015 року складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 155 КУпАП порушення правил торгівлі, виконання робіт і надання послуг працівниками торгівлі, громадського харчування та сфери послуг, громадянами, які займаються підприємницькою діяльністю, а саме: встановлено, що на вимогу споживача про розірвання договору після прибуття авіарейсом до місця тимчасового перебування не було надано туристу еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця на яке він погодився. Представник туроператора як приймаюча сторона на вимогу споживача відмовився від складання акту-претензії щодо умов проживання в готелі EL Samaka-Beach (Єгипет).

Згідно зазначеного протоколу іншою посадовою особою в.о. начальника Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів у Львівській області ОСОБА_6 03.11.2015 року винесено постанову № 0003, якою до позивача застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170, 00 грн.

Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155 КУпАП виражається у таких формах:

1) порушення правил торгівлі, виконання робіт і надання послуг;

2) продаж товарів зі складів, баз, підсобних приміщень підприємств (організацій) державної торгівлі (громадського харчування, сфери послуг) і споживчої кооперації на порушення встановлених правил, а так само приховування товарів від покупців.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАСУ, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак відповідач в судове засідання не з`явився та відповідно до ст. 71 КАСУ жодних доказів на підтвердження правомірності своїх дії та прийнятого рішення суду не надав.

Матеріалами справи підтверджено, що оскаржувана постанова винесена на підставі акту перевірки від 29.10.2015р. № 0044. Перевірка проводилась з 27.10.2015 по 30.10.2015 р. підставою проведення перевірки стало звернення споживача, якій здійснював споживання туристичного продукту туроператора Дочірнього Підприємства «А.Е.Т. Джоін ап!».

Зокрема перевірка відбувалась відносно якості туристичного продукту в склад якого входить: дати туру (03.07.2015- 13.07.2015) авіаперевезення (а/к МАУ), проживання в готелі ЕL Samaka Beach 3*, харчування по системі All іпс.(все включено), трансфер, медичне страхування с/к Укрфінстрах. Споживач туристичного продукту є ОСОБА_4.

Позивач здійснює діяльність ОСОБА_7, згідно ст. 5 Закону України «Про Туризм», зокрема:

«туристичні агенти (далі - турагенти) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб'єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг».

Відповідно позивач виступив посередником між Споживачем та ДП «А.Е.Т. Джоін ап!» від імені та за дорученням якого було укладено договір.

Однак всупереч того, що сторонами договору на туристичне обслуговування є Споживачем та ДП «А.Е.Т. Джоін ап!» з приводу чого, перевіряючим особам надавався агентській договір № 4287 від 03.04.2013 р., копії ваучерів, тощо не зважаючи на викладені обставини останніми встановлено, що саме ФОП ОСОБА_3 порушив його умови.

Крім цього, перевіряючі не вірно тлумачать положення договору укладеного між ДП «А.Е.Т. Джоін ап!» та ОСОБА_4 через позивача, оскільки умови договору передбачають:

4.18. Якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування Турагент не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди. Турагент повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в і разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані.

4.19. У випадку вжиття альтернативних заходів до дати початку Туру Турагент надає Туристу на узгодження свій варіант Листа бронювання, вказавши, що саме змінено. Після узгодження Турист підписує Лист бронювання, після чого Турагент в розумні строки, враховуючи дату початку Туру направляє погоджений Лист бронювання в системі он-лайн бронювання, електронними чи факсимільними засобами звязку Туроператору. Замовлення Туриста (Турагента) вважається акцептованим Туроператором. якщо Туроператор в системі он-лайн. електронними чи факсимільними засобами звязку підтвердив можливість надання послуг.

4.20. У випадку, якщо Турист скористався запропонованою йому альтернативною послугою, претензії щодо ненадання послуг, що обумовлені в Листі бронювання та Договорі на туристичне обслуговування вважаються необгрунтованими, а послуги за Договором наданими належним чином і в повному обсязі.

4.21. У разі неможливості здійснення альтернативних заходів або відмови Туриста від них Турагент зобовязаний надати Туристу без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився Турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в даному договорі.

Тобто наведені вище норми передбачають порядок дій, права та обовязки сторін в разі неможливості Туроператора надати послугу повністю та/або її частину.

Проте, жодної обставина, що визначена вище не настала, Турист спожив послугу в замовленому ним особисто готелі, отримав послугу авіаперевезення згідно його замовлення та не надав належних доказів щодо звернення з скаргами в країні тимчасового перебування, а тому з боку Турагента не було порушено договірних зобовязань яких він на себе не брав та які порушені не були.

Посилання відповідача в оскаржуваній постанові на п.8.3 Договору є безпідставним оскільки даний пункт передбачає, що Турагент не приймає претензії та не несе відповідальності за претензіями, що повязані з деякими відхиленнями щодо обслуговування, яке надають готелі, мотелі, пансіонати (несмачна їжа, несправності в роботі кондиціонера, висока вартість додаткових послуг, відключення води та електропостачання, прибирання кімнат та території, ненадійне підключення до мережі Інтернет т.і.). Туроператор не володіє інформацією про можливі плани адміністрації готелів щодо проведення будівельних та ремонтних робіт в курортній зоні.

Таким чином, суд вважає, що позивач виступив посередником між Споживачем та ДП «А.Е.Т. Джоін ап!» від імені та за дорученням якого було укладено договір тому, в діях ФОП ОСОБА_8 відсутній склад правопорушення передбачений ч.1 ст. 155 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 247 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправною, скасування вказаної постанови та закриття провадження у справі є обґрунтованими, а адміністративний позов таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 99, 100, 159, 160-163, 167, 171/2 КАС України, ст. 293 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

позов задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 0003 від 03 листопада 2015 року винесену в.о. начальником Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155 КУпАП та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн., а провадження у справі закрити за відсутністю складу правопорушення.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, а особою, яка не була у судовому засіданні - з моменту отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_9