Справа № 524/3579/15-а
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2016-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2016 р.Справа № 524/3579/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Водолажської Н.С. , Філатова Ю.М.

за участю секретаря судового засідання Тітової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15.10.2015 р. по справі №524/3579/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м.Кременчука

про стягнення компенсації втрати частини грошових доходів,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із адміністративним позовом до Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м.Кременчука, в якому просив

-визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Автотзаводської районної ради м.Кременчука в частині не виплати їй грошової компенсації втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів виплати заробітної плати (матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань) за 2009, 2010, 2012 роки;

-стягнути з Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м.Кременчука грошову компенсацію втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів виплати заробітної плати (матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань) за 2009, 2010, 2012 роки в сумі 2463 грн. 23 коп.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що у період з 07.04.2008 року по 03.06.2013 року працював у виконавчому комітеті Автозаводської районної ради міста Кременчука на посаді головного спеціалісту відділу з благоустрою та екології. Вважаючи, що відповідач не в повному обсязі провів розрахунок по заробітній платі, позивач звернувся до суду із відповідним позовом. Постановою Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 04.06.2014 року по справі №524/3025/14-а зобов'язано Виконавчий комітет Автозаводської районної ради м. Кременчука нарахувати та виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань за 2012 рік в розмірі середньомісячної заробітної плати з урахуванням виплачених сум, на виконання якої відповідач нарахував та виплатив 1957,81 грн. Також, постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29.09.2014 року по справі №524/3027/14-а зобов'язано виконавчий комітет Автозаводської районної ради м. Кременчука нарахувати та виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань за 2012 рік в розмірі середньомісячної заробітної плати з урахуванням виплачених сум, на виконання якої відповідач нарахував 759.80 грн. але їх не виплатив. 30.09.2014 року Харківський апеляційний адміністративний суд у справі № 524/3023/14-а виніс постанову, якою визнав неправомірні дії Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука та зобов'язав нарахувати та виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань за 2009 рік у розмірі середньомісячної заробітної плати. На виконання вказаної постанови суду відповідач нарахував та виплатив позивачу 1596,83 грн. Оскільки судовими рішеннями підтверджено невиплату сум заробітної плати за вказаний період вважає, що відповідач повинен провести виплату компенсації її втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15.10.2015 року відмовлено в задоволенні позову.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15.10.2015 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до неправомірного висновку про їх необґрунтованість. Зазначив, що обраний спосіб захисту прав та інтересів у вигляді стягнення з Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати заробітної плати (матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань) за 2009, 2010, 2012 роки в сумі 2463 грн. 23 коп. відповідає нормам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та є оптимальним способом захисту прав та інтересів позивача від порушень з боку відповідача (зокрема, в майбутньому при виконанні судового рішення), оскільки гарантує виконання судового рішення.

Відповідач надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Позивач та представник відповідача у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач у період з 07.04.2008 року по 03.06.2013 року працював у виконавчому комітеті Автозаводської районної ради міста Кременчука на посаді головного спеціалісту відділу з благоустрою та екології.

Вважаючи, що відповідач не в повному обсязі провів розрахунок по заробітній платі, позивач звернувся до суду із відповідними позовами.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04.06.2014 року по справі №524/3025/14-а зобов'язано Виконавчий комітет Автозаводської районної ради м.Кременчука нарахувати та виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань за 2012 рік в розмірі середньомісячної заробітної плати з урахуванням виплачених сум, на виконання якої відповідач нарахував та виплатив 1957,81 грн.

Також, постановою Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 29.09.2014 року по справі №524/3027/14-а зобов'язано виконавчий комітет Автозаводської районної ради м. Кременчука нарахувати та виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань за 2012 рік в розмірі середньомісячної заробітної плати з урахуванням виплачених сум, на виконання якої відповідач нарахував 759.80 грн. але їх не виплатив.

30.09.2014 року Харківський апеляційний адміністративний суд у справі № 524/3023/14-а виніс постанову, якою визнав неправомірні дії Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука та зобов'язав нарахувати та виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань за 2009 рік у розмірі середньомісячної заробітної плати. На виконання вказаної постанови суду відповідач нарахував та виплатив позивачу 1596,83 грн.

Вважаючи, що відповідач повинен провести виплату компенсації її втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем по справі обрано неналежний спосіб захисту своїх прав у спірних відносинах, оскільки заявлено вимоги про стягнення коштів (грошової компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушення термінів виплати заробітної плати) без заявлення вимоги вирішити публічно-правовий спір. При цьому, суд не може перебирати на себе функцію здійснення нарахування грошової компенсації втрати частини грошових доходів замість органу, якому надані такі повноваження.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Виходячи з аналізу норм ст. 2, ст. 11, п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, а також беручи до уваги Інформаційний лист Вищого адміністративного суду України № 1145/11/13-10 від 27.07.2010, колегія суддів зазначає, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Перевіряючи обґрунтованість заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством, згідно ст. 34 Закону України "Про оплату праці".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно зі ст. 2 вказаного Закону, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

За приписами ст. 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно зі ст. 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 р. затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати.

Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року (п. 2 Порядку № 159).

Згідно з п. 3 Порядку № 159, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:

- пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);

- соціальні виплати (допомога сім'ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);

- стипендії;

- заробітна плата (грошове забезпечення).

Відповідно до п.4 Порядку №159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

З системного аналізу вищезазначених норм права, колегія суддів дійшла висновку, що компенсації підлягають нараховані грошові доходи, зазначені у п. 3 Порядку № 159, разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, у разі затримки їх виплати на один і більше календарних місяців.

У частині першій статті 1 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону України "Про державну службу" передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.

Джерелом формування фонду оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування, відповідно до ч. 3 ст. 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", є місцевий бюджет.

Підпунктом 3 пункту 2 постанови КМУ "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" від 09.03.2006р. № 268, надано право керівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, у межах затвердженого фонду оплати праці надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника (місячного грошового забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького складу).

Разом з тим, оскільки присуджена позивачу на підставі судових рішень матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових питань носить разовий характер, то вона не підпадає під визначення доходів, передбачених Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", за порушення строків виплати яких сплачується компенсація.

Крім того, на момент звільнення позивачу не були нараховані доходи, про стягнення компенсації у зв'язку з порушенням термінів виплати яких просить позивач, право на їх отримання встановлені судовими рішеннями, примусове виконання яких здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", а тому відсутні підстави для нарахування та виплати компенсації на підставі Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частин доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати".

Також, згідно ст. 2 КАС України, основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права (ч.1 ст. 6 КАС України).

Тобто, виходячи з аналізу вищезазначеної правової норми, суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цією дією.

Враховуючи вищевикладене, адміністративний суд при вирішенні адміністративного спору перевіряє, зокрема, обґрунтованість саме тих висновків, стосовно обставин спірних правовідносин, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірного рішення. Перевірка судом інших обставин спірних правовідносин виходить за межі предмету доказування в адміністративній справі і має своїм фактичним наслідком перебирання судом на себе функцій суб'єкта владних повноважень, а правовим мотивуванням спірного рішення додатковими фактичними підставами.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги про стягнення з виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука грошової компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушення термінів виплати заробітної плати, не нарахованої позивачу, без заявлення вимоги вирішити публічно-правовий спір не підлягають задоволенню, оскільки суд не може перебирати на себе функцію здійснення нарахування грошової компенсації втрати частини грошових доходів замість органу, якому надані такі повноваження.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 15.10.2015р. по справі №524/3579/15-а відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, позивача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15.10.2015р. по справі № 524/3579/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Водолажська Н.С. Філатов Ю.М.
Повний текст ухвали виготовлений 18.01.2016 р.