Справа № 826/25463/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2016-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 січня 2016 року № 826/25463/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Келеберда В. І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Головного Управління Держгеокадастру у Київській області
про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області (далі - відповідач) та з урахуванням заяви про зміну позовних вимог просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо порушення процедури розгляду клопотання ОСОБА_1 про виділення та передачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства - не більше 0,2 га в адміністративних межах Погребської сільської ради, Броварського району, Київської області та зобов'язати Головного управління Держгеокадастру у Київській області подане клопотання позивача відповідно до законодавства з прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки чи надати мотивовану відмову у його наданні.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на норми Конституції України, Земельного кодексу України та зазначає, що результатом розгляду клопотання позивача має бути лише дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивована відмова у його наданні. Проте, відповідь відповідача надана позивачу не в межах діючого законодавства, а тому вважає, що відповідачем порушено процедуру розгляду клопотання позивача у зв'язку з чим він звернувся до суду.

Відповідач проти позову заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи. В якості безпідставності позовних вимог відповідач зазначив, що листом від 09.07.2015 № 31-10-0.3-3214/0/38-15-сг позивачу надано відповідь в межах повноважень та у строки передбачені чинним законодавством.

В сужовому засіданні з урахуванням положень ч. 4 ст. 122 КАС України, судом ухвалено про доцільність розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 28.05.2015 року представ позивача звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Київській області із клопотанням про виділення позивачу земельну ділянку орієнтовним розміром до 0,2 га в адміністративних межах Погребської сільської ради, Броварського району, Київської області з цільовим призначенням для ведення особистого сільського господарства та про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення вищезазначеної земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого сільського господарства в адміністративних межах Погребської сільської ради, Броварського району, Київської області.

Листом від 09.07.2015 № 31-10-0.3-3214/0/38-15-сг повідомила позивача, що розгляд питання стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого сільського господарства буде можливий після надання відповідних графічних матеріалів та зазначення більш уточнених даних про бажане місцезнаходження земельної ділянки, зокрема найменування району, найближчого населеного пункту, орієнтовна відстань від нього і напрямок та інші орієнтири, оскільки викопіювання з картографічного матеріалу не дає змоги ідентифікувати місце розташування земельної ділянки на місцевості.

Позивач вважає, що відповідачем порушено процедуру розгляду зазначеного клопотання у зв'язку з чим звернувся до суду.

Вирішуючи адміністративну справу по суті, суд, керуючись Конституцією України, частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, якою встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, виходить з того, що оскільки позивачем як спосіб захисту порушеного права обрано оскарження дій суб'єкта владних повноважень, Окружний адміністративний суд міста Києва досліджуючи надані сторонами докази повинен встановити відповідність оскаржуваних дій чинному законодавству та законність процедуриїх вчинення.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії хоч і адресовані суду, але одночасно є і вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Вказані висновки узгоджуються з позицією Вищого адміністративного суду України, викладені в Ухвалі від 13.06.2013 року.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

При цьому, ч.1 та ч.3 ст.123 ЗК України встановлено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Частиною 6 статті 118 передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Аналіз викладеного свідчить про обов'язок зацікавленої особи в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки клопотання до якого додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Крім того, а ні Земельним кодексом, а ні Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03.02.2015 року № 14 не заборонено відповідачу вимагати саме графічні матеріали з метою ідентифікації земельної ділянки відносно якої особа має намір отримати безоплатно у власність.

Як вбачається з матеріалів справи до клопотання від 28.05.2015 року представником позивача надано графічні матеріали, аналіз яких свідчить про неможливість ідентифікації місця розташування земельної ділянки відносно якої опально клопотання про її передачу.

Також, судом враховано, що відповідь на клопотання позивача була скерована відповідачем на іншу адресу ніж вказана позивачем у клопотанні (07400, АДРЕСА_2 ), а саме АДРЕСА_1. Проте, в самому тексті клопотання позивачем зазначено про постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1, а тому суд вважає, що відповідачем правомірно скеровано відповідь на клопотання позивача на вищевказану адресу та з надано обґрунтовану відповідь.

Крім того, суд наголошує, що позивач не позбавлений повторного права звернення до Головного управління Держгеокадастру у Київській області із відповідним клопотанням та наданням передбачених частиною 6 статті 118 Земельного кодексу матеріалів.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вчинених дій відповідачем при наданні відповіді від 09.07.2015 № 31-10-0.3-3214/0/38-15-сг на звернення позивача.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 94, 160-165, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В. І. Келеберда