Справа № П/811/73/14.
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2016-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2016 року справа №П/811/73/14.

провадження № 2-кас/811/24/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брегея Р.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Зерно Дім» (далі Товариство) до Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з заявою до податкового органу про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13 грудня 2013 року, яким збільшено суму грошових зобовязань з податку на додану вартість на 340802 грн. та накладено штрафну санкцію 85201 грн.

Представник позивача підтримав вимогу заяви.

Стверджував, що від укладення договору поставки з ПП «Господар» (далі Підприємство) впродовж строку, який перевірявся податковим органом, настали реальні правові наслідки, котрі обумовлювались ним.

А тому, вважає, що Товариство правомірно сформувало в декларації з податку на додану вартість суму податкового кредиту за згаданим правочином.

Представник відповідача заперечив стосовно задоволення позову, мотивуючи тим, що правочин, котрий уклало Товариство з Підприємством, не спрямовувався на реальне настання наслідків, які обумовлювався ним.

Доказом того, як вважає він, є акт перевірки діяльності згаданого контрагента.

11 січня 2016 року суд прийняв ухвалу про завершення розгляду справи у порядку письмового провадження (Том 2 а.с.30).

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини, що стали підставами звернення.

Так, 01 квітня 2013 року Товариство (покупець) та Підприємство (постачальник) уклали договір поставки насіння соняшника (Том 1 а.с.23-26).

Згідно видаткових накладних від 16-19 червня 2013 року Підприємство поставило Товариству товар на загальну суму 2044810 грн. (з урахуванням ПДВ у сумі 340801,67 грн.) (Том 1 а.с.27, 29, 31, 33, 35, 37, 39, 41).

В ці ж дні Підприємство виписало позивачу податкові накладні (Том 1 а.с.28, 30, 32, 34, 36, 38, 40, 42).

Суму податкового кредиту Товариство включило до податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2013 року.

Насіння соняшника транспортувалось Підприємством на ТОВ «ГрадОлія» (далі Товариство 2), що обумовлювалось договором (Том 1 а.с.23-25).

Як доказ транспортування та одержання товару Товариство надало суду товарно-транспортні накладні (Том 1 а.с.82-101).

Жодна з цих товарно-транспортних накладних не мітить відмітки про прийняття вантажу Товариством 2.

Товариства 2 підтвердило наявність господарських взаємовідносин з Товариством у період з 23 квітня по 13 червня 2013 року (Том 2 а.с.13).

За повідомленням Товариства 2 ним не приймався вантаж, який зазначений у товарно-транспортних накладних, котрі надало Товариство (Том 2 а.с.13).

Всі товарно-транспортні накладні датовані в період з 16 по 19 червня 2013 року (Том 1 а.с.82-101).

Товариство перерахувало Підприємству кошти у сумі 2044810 грн. (у тому числі ПДВ у сумі 340801,67 грн.) через банківську установу 02 липня 2013 року (Том 1 а.с.43).

Впродовж з 26 по 28 листопада 2013 року відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку правомірності нарахування Товариством податку на додану вартість за червень 2013 року (Том 1 а.с.11-22).

Ревізори встановили, що Товариство занизило суму податку на додану вартість, яка підлягала сплаті та нарахуванню до бюджету, на 340802 грн.

Такий висновок вони зробили після ознайомлення з актом Жовтневої МДПІ управління Міндоходів у Миколаївській області від 15 серпня 2013 року про неможливість проведення зустрічної звірки Підприємства щодо взаємовідносин за червень-липень 2013 року (Том 1 а.с.108-111).

У цьому ж акті зазначено, що Підприємство не надало бухгалтерських документів стосовно взаємовідносин з Товариством.

Також у акті містяться відомості про наявність судового рішення про визнання установчих документів Підприємства недійсними та припинення юридичної особи.

Таким судовим рішенням є постанова Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 липня 2013 року (Том 1 а.с.117-120).

Постанова суду першої інстанції скасована рішенням суду апеляційної інстанції від 30 червня 2015 року (Том 2 а.с.7-9).

Скасовуючи рішення суду, апеляційний суд відмовив у задоволенні позову податковому органу.

Керівник податкової інспекції погодився з висновками ревізорів та прийняв податкове повідомлення-рішення від 13 грудня 2013 року, яким Товариству збільшено суму грошових зобовязань з податку на додану вартість на 340802 грн. та накладено штрафну санкцію 85201 грн. (Том 1 а.с.9).

Штрафна санкція становить 25% від суми грошового зобов'язання (визначення грошового зобов'язання податковим органом вперше).

Юридична оцінка встановлених судом обставин справи.

Перш за все, пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України визначено дату виникнення права платника податків на віднесення суми податку на додану вартість до податкового кредиту.

В судовому засіданні, як і в позовній заяві, Товариство зазначало, що датою виникнення права на формування податкового кредиту є дата отримання товару, що підтверджено податковою накладною.

Це доводиться тим, що сума податку на додану вартість включена до податкового кредиту декларації за червень 2013 року (оплата мала місце у липні того ж року).

Проаналізувавши встановлені обставини справи, суд зробив висновок, що Товариство не надало належних доказів отримання насіння соняшника від Підприємства.

Так, надані суду товарно-транспортні накладні щодо транспортування товару не містять відміток Товариства 2 про його прийняття.

Більше цього, згадана юридична особа заперечила пояснення Товариства стосовно прийняття насіння соняшника за товарно-транспортними накладними, які надало йому Підприємство.

Отже, виписані Підприємством податкові накладні не підтверджують отримання Товариством через Товариство 2 насіння соняшника.

Таким чином, не настала умова, з якою б у Товариства виникло право на віднесення суми податку до податкового кредиту податку на додану вартість за червень 2013 року.

З огляду на це Товариство безпідставно включило до податкового кредиту з податку на додану вартість за червень 2013 року кошти у сумі 340802 грн.

Штрафна санкція, яка становить 25% від суми грошового зобов'язання, обчислена з дотриманням приписів пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України.

А тому, у задоволенні позову належить відмовити.

Товариство при зверненні до суду сплатило лише 10% від суми судового збору 487,20 грн. (Том 1 а.с.8, 72).

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, тому Товариству необхідно сплатити решту частини судового збору (4384,80 грн. (1218х4-487,20)).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні позову.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Зерно Дім» на користь Державного бюджету України судові витрати в сумі 4384,80 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_1