Справа № 461/13929/13а,2а-461/121/14
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року Справа № 876/8832/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Яворського І. О., Кухтея Р. В.;

за участю секретаря судового засідання - Мельничук Б. Б.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської міської ради на постанову Галицького районного суду м. Львова від 03 березня 2014 року в справі за позовом громадської організації «Довіра Плюс» до управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради про скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

15 листопада 2013 року Галицьким районним судом м. Львова зареєстровано позовну заяву громадської організації «Довіра Плюс» до управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради про скасування рішення конкурсної комісії на право оренди майна територіальної громади м. Львова від 25 березня 2013 року, 29 квітня 2013 року, 25 червня 2013 року, 05 серпня 2013 року та 09 вересня 2013 року щодо надання в оренду нежитлового приміщення загальною площею 15,4 кв.м., горище за адресою м. Львів, пл. Міцкевича, 6/7; зобов'язання управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради видати наказ про укладення договору оренди нежитлового приміщення загальною площею 15,4 кв.м., горище, за адресою м. Львів, пл. Міцкевича, 6/7 із громадською організацією «Довіра плюс» на умовах надрукованих в оголошенні про некомерційний конкурс на право оренди нежитлового приміщення горища загальною площею 15,4 кв.м., за адресою м. Львів, пл. Міцкевича, 6/7 16 лютого 2013 року у газеті «Львівська пошта».

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15 лютого 2011 року позивачем було подано на ім'я начальника управління комунальної власності заяву про прийняття рішення про надання в оренду вільних нежитлових приміщень за адресою м. Львів, пл. Міцкевича, 6/7, площею 15,4 кв.м., горище, однак з боку управління комунальної власності чинилися всілякі перешкоди щодо оформлення права користування та, відповідно, користування об'єктом права комунальної власності, що зокрема, підтверджується неодноразовим оголошення проведення некомерційного конкурсу на право оренди майна територіальної громади м. Львова, надуманими підставами відкладення розгляду питання оренди та зазначенням неправдивої інформації у протоколі засідання конкурсної комісії.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 03 березня 2014 року позов задоволено. Скасовано рішення конкурсної комісії на право оренди майна територіальної громади м. Львова від 25 березня 2013 року (протокол № 2), від 29 квітня 2013 року (протокол № 3), від 25 червня 2013 року (протокол № 4), від 05 серпня 2013 року ( протокол № 5). Зобов'язано управління комунальної власності Львівської міської ради видати наказ про укладення договору оренди з громадською організацією «Довіра плюс» на нежитлові приміщення загальною площею 15,4 кв.м., горище, що розташовані за адресою м. Львів, пл. Міцкевича, 6/7.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, Львівською міською радою подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Судом апеляційної інстанції заслухано суддю-доповідача, досліджено матеріали справи та проаналізовано доводи апеляційної скарги, внаслідок чого зроблено висновок, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження в справі - закрити.

Встановлено, що 14 липня 2009 року зареєстроване право власності територіальної громади м. Львова на приміщення площею 15,4 кв.м., горище, за адресою: м. Львів, пл. Міцкевича, 6/7, ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», реєстраційний номер 4034980.

15 лютого 2011 року громадською організацією «Довіра плюс» подано заяву про прийняття рішення про надання в оренду вільних нежитлових приміщень вх. № 5-1492 за адресою м. Львів, пл. Міцкевича, 6/7 площею 15,4 кв.м., горище, в управління комунальної власності.

04 травня 2011 року за № 2302-1103 управління комунальної власності скерувало лист позивачу про те, що після виготовлення інвентаризаційної справи на нежитлові приміщення дане питання буде винесено на розгляд комісії з підготовки пропозицій для надання в оренду майна територіальної громади м.Львова та про прийняте рішення його буде додатково повідомлено.

18 лютого 2013 року на адресу громадської організації «Довіра плюс» надійшов лист від управління комунальної власності за № 2302-489 про те, що 16 лютого 2013 року у газеті «Львівська пошта» надруковано оголошення про некомерційний конкурс на право оренди нежитлового приміщення горища загальною площею 15,4 кв.м. за адресою: м. Львів, пл. Міцкевича, 6/7.

15 березня 2013 року громадською організацією «Довіра плюс» подано заяву для участі у некомерційному конкурсі за вх. № 2-4821.

01 квітня 2013 року позивачем було отримано лист за вих. № 2302-вих-1075 від управління комунальної власності про те, що 30 березня 2013 року у газеті «Львівські оголошення» повторно надруковано оголошення про некомерційний конкурс на право оренди нежитлового приміщення горища загальною площею 15,4 кв.м. за адресою: м. Львів, пл. Міцкевича, 6/7.

12 квітня 2013 року громадською організацією «Довіра плюс» повторно подано заяву для участі у некомерційному конкурсі за вх. №2-6909/АП.

22 травня 2013 року за № 2302-вих-1474 управління комунальної власності скерувало лист про те, що розгляд питання про надання в оренду нежитлового приміщення горища площею 15,4 кв.м. на пл. Міцкевича, 6/7, переноситься на 24 червня 2013 року.

05 липня 2013 року за № 2302-1381 управління комунальної власності скеровує лист про те, що розгляд питання надання в оренду нежитлового приміщення горища площею 15,4 кв.м. на пл. Міцкевича, 6/7, переноситься на 05 серпня 2013 року.

28 серпня 2013 року за № 2302-1766 управління комунальної власності скеровує лист про те, що розгляд питання надання в оренду нежитлового приміщення горища площею 15,4 кв.м. на пл. Міцкевича, 6/7, переноситься на 09 вересня 2013 року.

13 вересня 2013 року громадською організацією «Довіра плюс» надано запит за вх. № 2-18700 про надання інформації стосовно проведення некомерційного конкурсу на право оренди нежитлового приміщення за адресою м. Львів, пл. Міцкевича, 6/7, площею 15,4 кв.м., горище.

З відповіді управління комунальної власності від 19 вересня 2013 року № 2302-1910 вбачається, що засідання конкурсної комісії на право оренди нежитлових приміщень горища на пл. Міцкевича, 6/7 відбувалися 25 березня 2013 року, 29 квітня 2013року, 25 червня 2013 року та 05 серпня 2013 року. Однак, вирішення питання передачі приміщень в оренду на комісіях було відкладено, переможця конкурсу не визначено.

Відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…). З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Розглядаючи справу, суд першої інстанцій виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. Однак, суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, оскільки вони зроблені без належного з'ясування того, чи цей спір належить розглядати у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України (у редакції, чинній на час звернення позивачів до суду) юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

За змістом ч.1 ст.142, ч.1 ст.143 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Статтею 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносини) визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду (ч.5). Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. (ч.8).

Відповідно до пп. «в» п.5.2.1 «Положення про оренду майна територіальної громади м. Львова», затвердженого ухвалою Міської ради від 07.06.2007 № 897 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) підставою укладення управлінням комунального власності департаменту економічної політики договору майнового найму, у тому числі договору оренди, є прийнятий у межах повноважень наказ начальника цього управління, виданий з врахуванням результатів розгляду рішень конкурсної комісії чи комісії з підготовки пропозицій для надання в оренду майна територіальної громади м. Львова.

В п.8.6 «Порядку організації та проведення конкурсів на право оренди майна територіальної громади м. Львова», затвердженого ухвалою Міської ради від 27.06.2013 № 2472 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Порядок) наведено подібне положення про те, що протокол конкурсної комісії передається орендодавцю протягом 3 робочих днів від дати засідання, який на його підставі протягом 2 робочих днів видає наказ про укладення договору оренди з учасником конкурсу, визнаним переможцем у разі відсутності застережень щодо порушення порядку підготовки, організації і проведення конкурсу.

Додатково, в п.8.10 Порядку передбачено, що учасники конкурсу мають право у 5-денний термін оскаржити рішення конкурсної комісії у встановленому законодавством України порядку.

Із наведеного випливає, що при здійсненні повноважень власника комунального майна органи місцевого самоврядування не є суб'єктами владних повноважень у тому значенні цього терміна, в якому його вжито у п.1 ч.1 ст.17 КАС, а рівноправними суб'єктами майнових відносин, дії яких спрямовані на реалізацію свого права розпоряджатися майном.

Таким чином, заявлені вимоги випливають із відносин, що мають приватноправовий характер, а тому орган місцевого самоврядування в цих відносинах виступає як суб'єкт права власності, а не як суб'єкт владних повноважень.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження комунальним майном та передачі відповідних прав щодо нього, може бути розглянуто за правилами КАС.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 17 лютого 2009 року.

Відповідно до вимог ч.1 ст.244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Згідно із вимогами ч.1 ст. 203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

За вимогами п.1 ст.157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що постанову Галицького районного суду м. Львова від 03 березня 2014 року в справі № 461/13929/13-а слід скасувати та закрити провадження у справі.

Керуючись вимогами ст. ст. 41, 157, 160, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Львівської міської ради - задовольнити частково.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 03 березня 2014 року в справі № 461/13929/13-а - скасувати.

Провадження в справі № 461/13929/13-а за позовом громадської організації «Довіра Плюс» до управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради про скасування рішення, зобов'язання вчинити дії - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: І. О. Яворський

Р. В. Кухтей

Ухвалу складено в повному обсязі 15 грудня 2015 року.