Справа № 22-а-25405/11
Суддя: Голуб С. А.
Дата ухвалення: 2011-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2011 року м.Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у

складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

судців: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області про визнання відмови у проведенні перерахунку недоплаченої грошової допомоги на оздоровлення неправомірною та зобовязання провести перерахунок та виплату суми недоотриманої грошової допомоги, -

, ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2010 року позивач звернувся до суду першої інстанції з вказаним позовом, просив суд стягнути >з відповідача на його користь недоотриману суму одноразової допомоги на оздоровлення за 2009 рік в розмірі 2532 (дві тисячі пятсот тридцять дві) грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2010 року позов .задоволено. Визнано дії відповідача неправомірними. Зобовязано відповідача провести перерахунок суми одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2009 рік в розмірі 2532 (дві тисячі пктсот тридцять дві) грн.

Відповідач, не. погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій :просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову та ухвалити в цііт частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, у звязку із чим спір вирішений невірно.

Заслухавши судцю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія судців:вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є евакуйованим із зони відчуження ЧАЕС у 1986 році, що підтверджується копією чорнобильського посвідченням 2-ї категорії (а.с.4).

Відповідно до ,ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" евакуйованим із зони відчуження у 1986 році має виплачуватись щорічна допомога на оздоровлення.

Судом першої інстанції було встановлено, що щорічна одноразова допомога на оздоровлення позивачці була виплачена в значно меншому розмірі.

Позивач, оспорюючи дії відповідача вважав, що він отримував державну допомогу значно нижчу, ніж це передбачено ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян,

І!

що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у звязку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимога суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення відповідачем норм ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів вважає зазначений висновок суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Статтею ,19 ч.2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 113 Конституції України).

При винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, правомірно прийшов до висновку, що постанова КМ України № 562 від 12.07.2005 року "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суперечить ст. 48 Закону' України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та ч. 2 ст. 19 Конституції України, згідно якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції України та Законами України, оскільки істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Також, І, суд. першої інстанції правильно не взяв до уваги посилання представника відповідача на;<|г 62 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою встановлено, що розяснення порядку застосування цього Закону проводиться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обовязковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади, всіма субєктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи

положень цього Закоцу, в тому числі й інших законів, якими встановлено розмір мінімальної

пенсії за віком,їрозмір якої визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону

України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і іншого нормативно- ' 'І'1 '

правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Крім того, , відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року N Я "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти ГІрези^жга України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Мішстрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закон'.

Якщо прирозгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягає застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, яки? регулює ці правовідносини.

Відпов(днО до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні < людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а ї> утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст.З), права і свободи людини < невідчужувагіими та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів аб< внесенні змін до, чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Виходячи з засад пріоритетності Законів України над урядовими нормативними актами, а також враховуючи, що згідно ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина (п.1) та основи соціального захисту (п. 60) при вирішенні даного спору суд першої інстанції дійшов правильного висновку про застосування ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у постанові суду першої інстанції, висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав до її скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. ст. 195,197-198,200,205,206 КАС України, колегія суддів, -

» .

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області залишити без задоволення, а постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2010 року - без змін.

Копію рішення суду апеляційної інстанції надіслати особам, які беруть участь у справі протягом трьох днів з моменту підписання постанови або ухвали суду апеляційної інстанції, згідно ч. 3 ст. 197 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адмістративного суду України протягом двадцяти днів післянабрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: