Справа № 802/3963/15-а
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 січня 2016 р. Справа № 802/3963/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Віятик Наталії Володимирівни,

Суддів: Альчука Максима Петровича

ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренка Ігоря Валерійовича

позивача: Левицька - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

відповідача: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Віларус"

до: Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування наказу в частині, направлення, припису та постанови, -

ВСТАНОВИВ:

25.11.2015 до Вінницького окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Віларус» (далі ТОВ «НВК «Віларус», позивач) з адміністративним позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі ДАБІ України, відповідач 1), Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Вінницькій області (далі Департамент ДАБІ у Вінницькій області, відповідач 2) про визнання протиправним та скасування наказу №1070 від 29.09.2015 виданого відповідачем 1 в частині призначення планової перевірки ТОВ «НВК «Віларус», направлення на проведення перевірки №10-П від 07.10.2015, припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 29.10.2015 та постанови № 10 від 11.11.2015 про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності, виданих відповідачем 2.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29.09.2015 відповідачем 1 було винесено оскаржуваний наказ, на підставі якого 07.10.2015 відповідачем 2 видано направлення №10-П на проведення планової перевірки у ТОВ «НВК «Віларус» з питань дотримання товариством вимог законодавства у сфері містобудування, будівельних норм, державних стандартів і правил щодо будівництва підприємства з виробництва сировини косметичної, харчової, косметичної продукції та спеціальних харчових добавок потужністю 110/рік по вул. Хлібозаводська, 6, м. Ладижин. Перевіряючих до перевірки позивачем не допущено, що підтверджується актом №10-П від 29.10.2015 про недопущення посадових осіб інспекції до проведення перевірки на будівництво підприємства з виробництва сировини косметичної, харчової продукції та спеціальних харчових добавок потужністю 110 тон/рік по вул. Хлібозаводська, 6, м. Ладижин Вінницької області. Відтак, враховуючи не допущення перевіряючи до перевірки 29.10.2015 посадовою особою відповідача 2 складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та винесено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності. На підставі протоколу про порушення у сфері містобудівної діяльності та акту від 29.10.2015 Департаментом ДАБІ у Вінницькій області було винесено постанову № 10 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності в сумі 13780,00 грн. за правопорушення, передбачене п.2 ч.6 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (недопущення посадових осіб до проведення перевірки).

Наказ №1070 від 29.09.2015 в частині призначення планової перевірки ТОВ «НВК «Віларус», направлення №10-П від 07.10.2015, припис від 29.10.2015 та постанову № 10 від 11.11.2015, позивач вважає протиправними, посилаючись на те, що відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Податкового Кодексу України та деяких законодавчих актів щодо податкової реформи" від 28.12.2014 року № 71-VІІІ у 2015-2016 роках перевірки підприємств з обсягом доходів до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Водночас в тексті наказу та в направленні на проведення перевірки відсутнє посилання на наявність таких підстав для її проведення. Таким чином, оскільки Державна архітектурно-будівельна інспекція України належить до контролюючих органів, а дохід ТОВ «НВК «Віларус» за попередній календарний рік не перевищує 20 мільйонів гривень, відповідач може проводити перевірки позивача тільки за наявності підстав, визначених у п. 3 Прикінцевих положень Закону від 28.12.2014 № 71-VІІІ. Крім того, позивач зазначає, що відповідачем 2 порушено строк на предявлення повідомлення на перевірку, що передбачено абз. 3 п. 9 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затвердженого Постановою КМУ №698 від 19.08.2015 (далі Порядок №698). Відтак, оскаржувані наказ, направлення, припис та постанова підлягають скасуванню.

В судовому засіданні представники позивача повністю підтримали заявлені позовні вимоги та надали пояснення згідно з наведеними у позовній заяві обґрунтуваннями. Вважають, що мораторій, встановлений у п. 3 Прикінцевих положень Закону від 28.12.2014 № 71-VІІІ, поширюється на перевірки усіх без винятку контролюючих органів, а не тільки на перевірки контролюючих органів, які займаються адмініструванням податків і зборів. Просять суд адміністративний позов задовольнити повністю.

Представник відповідачів у судовому засіданні заперечила щодо задоволення адміністративного позову та просила у його задоволенні відмовити з підстав того, що починаючи з 1 липня 2015 року відсутній законодавчий акт, який б встановлював мораторій на проведення перевірок Державною архітектурно-будівельною інспекцією України. У свою чергу ті обмеження на проведення перевірок підприємств, на які посилається позивач, стосуються лише контролюючих органів, визначених у п. 41.1 ст. 41 ПК України. Крім того, зазначила, що процедура здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт визначається Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджений Постановою КМУ від 23.05.2011 №553 (далі Порядок №553), Вказаним порядком не передбачено обовязку предявлення у визначений термін повідомлення на проведення перевірки.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши інші докази, які є у справі, колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити з огляду на наступне.

Встановлено, що 29.09.2015 Державною архітектурно-будівельною інспекцією України було прийнято наказ №1070 «Про затвердження планів перевірок» на IV квартал 2015 року.

Відповідно до п. 1 даного наказу № 1070 ДАБІ України було затверджено план перевірок об'єктів будівництва, замовниками яких є юридичні особи та фізичні особи-підприємці на 4 квартал 2015 року, складений за пропозиціями територіальних органів структурних підрозділу апарату ДАБІ України, згідно з додатком № 1. Як вбачається з вказаного додатку перевірка будівництва по вул. Хлібозаводська, 6, м. Ладижин, Вінницька область буде проведена в термін з 19.10.2015 по 29.10.2015.

ТОВ «НВК «Віларус» 22.10.2015 було отримано направлення на проведення планової перевірки від 07.10.2015 №10-П.

22.10.2015 Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області було направлено на адресу позивача повідомлення № 1002-16-1371 щодо проведення планової перевірки ТОВ «НВК «Віларус» у сфері дотримання вимог чинного законодавства у сфері містобудування, яке отримане - 26.10.2015.

29.10.2015 головними інспекторами будівельного нагляду відділу контролю нагляду за проведенням перевірок Департаменту ДАБІ у Вінницькій області було складено акт про недопущення посадових осіб інспекції до проведення перевірки на будівництво підприємства з виробництва сировини косметичної, харчової продукції та спеціальних харчових добавок потужністю 110 тон/рік по вул. Хлібозаводська, 6, м. Ладижин, Вінницької області.

Примірник даного акту було отримано директором TOB «НВК «Віларус» 29.10.2015 та зроблено запис-зауваження, а саме: недопущення посадових осіб інспекції державного архітектурно-будівельного контролю до планової перевірки було здійснено на законних підставах.

29.10.2015 перевіряючим також було складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, в якому зазначено про порушення ТОВ «НВК «Віларус» вимог ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», а також складено припис про усунення порушень ТОВ «НВК «Віларус» вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Даним приписом вимагалось від ТОВ «НВК «Віларус» допустити уповноважених осіб Департаменту ДАБІ у Вінницькій області до проведення перевірки об'єкта будівництва у термін до 09.11.2015.

11.11.2015 на підставі протоколу про порушення у сфері містобудівної діяльності, акту від 29.10.2015 Департаментом ДАБІ у Вінницькій області та враховуючи не виконання вимог припису було винесено постанову № 10 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності в сумі 13780,00 грн. за правопорушення, передбачене п.2 ч.6 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (недопущення посадових осіб до проведення перевірки).

Не погоджуючись з рішеннями відповідачів, ТОВ «НВК «Віларус» оскаржив їх в судовому порядку. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів керується наступними мотивами.

Згідно з п. 1 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 липня 2014 р. № 294, Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-премєр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Частинами 1 та 2 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553 у відповідності до ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» затверджено Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Таким чином, на переконання суду процедура здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт визначається Порядком №553, а відтак Порядок №698 у даних спірних правовідносинах не застосовується.

Отже, з доводами позивача щодо порушення відповідачем абз. 3 п. 9 Порядку №698, а саме строку на предявлення повідомлення на перевірку, суд не погоджується, оскільки Порядком №553 не передбачено обовязку предявлення у визначений термін повідомлення на проведення перевірки.

Пунктами 5 та 6 Порядку №553 передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом. Плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Разом із тим, відповідно до п.2 ч.6 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» суб'єкти містобудування несуть відповідальність у вигляді штрафу, в т.ч. за недопущення посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, на об'єкти будівництва, підприємства будівельної галузі для виконання покладених на них функцій - у розмірі десяти мінімальних заробітних плат.

Щодо посилань позивача на мораторій на проведення перевірок контролюючими органами, в т.ч. Департаментом ДАБІ у Вінницькій області, суд зазначає наступне.

01.01.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VIII. Пунктом 8 Прикінцевих положень цього Закону визначено, що перевірки підприємств, установ, організацій, фізичних осіб-підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня-червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

Таким чином, на період з січня по червень 2015 року поширювалось обмеження щодо проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб-підприємців контролюючими органами, зокрема й Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та її територіальними органами.

Проте, оскільки дія вищевказаного мораторію закінчилась, починаючи з 01.07.2015 проведення заходів державного контролю у сфері містобудівної діяльності у загальному порядку відновилось. Відтак, прийняття відповідачем 1 наказу №1070 від 29.09.2015 «Про затвердження планів перевірок» на IV квартал 2015 року в частині проведення планової перевірки ТОВ «НВК «Віларус» узгоджується з положеннями чинного законодавства.

Обґрунтовуючи заявлений адміністративний позов, позивач посилається на необхідність застосування до спірних правовідносин вимог п. 3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Податкового Кодексу України та деяких законодавчих актів щодо податкової реформи" від 28.12.2014 року № 71-VІІІ, згідно з яким у 2015-2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється:

з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи-підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Однак, колегія суддів вважає помилковими доводи позивача про поширення на спірні правовідносини вимог п. 3 Прикінцевих положень Закону від 28.12.2014 № 71-VІІІ.

Так, Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" направлений на врегулювання відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів та передбачає внесення змін до податкового законодавства.

Отже, за своєю метою та змістом цей Закон покликаний врегулювати саме податкові, а не будь-які інші правовідносини, зокрема ті, які виникають у сфері містобудування.

Крім того, відповідно до п. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України даний кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Вказаним Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності тих контролюючих органів, про які йдеться у пункті 41.1 статті 41 цього Кодексу. Такими органами є органи доходів і зборів центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Відтак, беручи до уваги завдання Державної архітектурно-будівельної інспекції України щодо реалізації державної політики у сфері містобудівної діяльності, суд дійшов висновку, що відповідачі у цій справі не є контролюючим органом доходів і зборів в розумінні вимог пункту 41.1 статті 41 ПК України.

Тому приписи пункту 3 Прикінцевих положень Закону від 28.12.2014 № 71-VІІІ не можуть поширюватись на Державну архітектурно-будівельну інспекцію України та Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Вінницькій області, як помилково стверджує позивач.

Більше того, суд зауважує, що 28.12.2014 законодавцем було прийнято два нормативно-правових акти, якими встановлено мораторії на проведення перевірок суб'єктів господарювання, а саме:

- Закон України "Про внесення змін до Податкового Кодексу України та деяких законодавчих актів щодо податкової реформи" № 71-VIII (п. 3 Прикінцевих положень), яким мораторій на перевірки за колом суб'єктів поширено на контролюючі органи в розумінні положень п. 41.1 ст. 41 ПК України;

- Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" № 76-VIII (п. 8 Прикінцевих положень), яким мораторій на перевірки за колом суб'єктів поширено на усі контролюючі органи, крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України.

Вказане додатково засвідчує, що правовідносини, пов'язані з встановленням обмеження на проведення перевірок Державною архітектурно-будівельною інспекцією України регулювались саме пунктом 8 Прикінцевих положень Закону № 76-VIII від 28.12.2014, а не Законом № 71-VIII, і в часовому вираженні тривали протягом січня-червня 2015 року.

Натомість оскаржуваний наказ прийнятий відповідачем 1 29.09.2015 та стосується проведення планової перевірки ТОВ «НВК «Віларус» у IV кварталі 2015 року, тобто не порушує обмежень на перевірки, встановлених Законом № 76-VIII від 28.12.2014.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 11, 86 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення і докази, надані позивачем, суд приходить до переконання про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування наказу №1070 від 29.09.2015 в частині призначення планової перевірки ТОВ «НВК «Віларус», направлення №10-П від 07.10.2015, припису від 29.10.2015 та постанови № 10 від 11.11.2015 з тих мотивів, що наведені позивачем. Тому у задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

З урахуванням вимог ст. 94 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір позивачу не присуджується.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, Вінницький окружний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддя ОСОБА_6

Суддя ОСОБА_7

Суддя ОСОБА_1