Справа № 2-а-5883/10
Суддя: Мальована-Когер В. В.
Дата ухвалення: 2010-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-5883/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2010 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми:

в складі: судді Мальована-Когер В.В.,при секретарі Коломоєць А.С., розглянувши у відкритому судовому

засіданні в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління

Пенсійного фонду України в Зарічному районі м. Суми про визнання дій протиправними, зобов'язання

провести перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги мотивує тим, відповідач нараховує та виплачує пенсію та компенсацію у зв'язку з

втратою годувальника відповідно до ст.ст. 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,

які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» . Втім пенсія та компенсація нараховується і

виплачується у значно меншому розмірі ніж гарантовано законом. Тому позивач просив визнати дії

відповідача незаконними та зобов'язати нарахувати недоплачену пенсію та компенсацію починаючи з

22.08.2008 року.

В судове засідання позивач та відповідач не з'явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені

належним чином. Від сторін надійшли клопотання про розгляд справи у їх відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач знаходиться на обліку в УПФУ в Зарічному районі м. Суми та відповідно до посвідчення №320475

від 01.10.1997є дитиною померлого громадянина із числа ліквідаторів другої категорії смерть якого пов'язана

із Чорнобильською катастрофою.

Відповідач не заперечує, що позивач має право користуватись пільгами, передбаченими ст. 52 ЗУ «Про

статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - далі Закон №

796-ХІІ.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає

право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника,

безробіття з незалежних від них обставин та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону № 796-ХІІ, щомісячна компенсація в разі втрати годувальника

призначається на кожного непрацездатного члена сім'ї, який був на його утриманні, в розмірі 50 процентів

мінімальної пенсії за віком незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не отримував пенсії у розмірах, визначених статтею 52 Закону

України № 796-ХІІ. Натомість отримував компенсацію в розмірі 10 % прожиткового мінімуму встановленого

законом для осіб які втратили працездатність, відповідно до п. 5 Постанови КМУ № 530 від 28.05.2008 року

«Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян».

Законом України від 28.12.2007 р. N 107-VІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про

внесення змін до деяких законодавчих актів України» до Закону № 796-ХІІ були внесені зміни, відповідно до

яких з 01.01.2008 року щомісячна компенсація в разі втрати годувальника призначається на кожного

непрацездатного члена сім'ї, який був на його утриманні, в розмірі 10 процентів прожиткового мінімуму для

осіб, які втратили працездатність, незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України.

Однак, 22.05.2008 року Конституційним Судом України було винесено рішення за №10-рп/2008, яким

вищезазначені зміни до Закону № 796-ХІІ були визнані неконституційними.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі

положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом

України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 22.05.2008 року спірні відносини регулюються відповідно до ст. 52 Закону № 796-ХІІ,

згідно з якими у позивача існує право на отримання щомісячної компенсації в разі втрати годувальника в

розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України.

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 КАС України У разі невідповідності нормативно-правового акта

Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана

Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну

силу. Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд

дійшов до висновку, що при нараховуванні позивачу після 28.05.2008р. компенсації за втрату годувальника,

відповідач повинен керуватись саме Законом № 796-ХІІ, а не Постановою Кабінету Міністрів України „Деякі

питання соціального захисту окремих категорій громадян" №530 від 28.05.2008р., яка істотно звужує обсяг

встановлених Законом прав громадян.

Відповідно до ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть

бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно ст. 71 КАСУ обов'язок доказування покладається на відповідача - суб'єкта владних повноважень,

якщо він заперечує проти позову. Суд вважає, що відповідачем не доведено та не надано суду доказів щодо вчинення будь-яких дій для забезпечення виконання покладеного на нього обов'язку щодо нарахування та

виплати позивачу компенсації, встановленої ст. 52 Закону № 796-ХІІ..

На підставі викладеного, керуючись ст. 6, 22, 46, 152 Конституції України, Законом України «Про

виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст. 52 Закону України

«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Рішенням

Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008р., ст.ст. 8-12, 17, 99, 100, 159-163 КАС України ,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі м. Суми здійснити перерахунок

та виплату ОСОБА_1 визначену статтею 52 Закону України "Про статус і соціальний

захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щомісячну компенсацію в разі

втрати годувальника в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії

за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з

урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність за

період з 22 серпня 2010 року по 21. грудня 2010 року із урахуванням проведених виплат за вказаний період.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії

постанови до адміністративного суду апеляційної інстанції через Зарічний районний суд м. Суми з одночасним

направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.В.Мальована-Когер