Справа № 817/3033/15
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2016-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Недашківська К.М.
Суддя-доповідач:Жизневська А.В.
УХВАЛА

іменем України

"13" січня 2016 р. Справа № 817/3033/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Жизневської А.В.

суддів: Малахової Н.М.

Моніча Б.С.,

при секретарі Єрикаловій О.О. ,

за участю позивача та третьої особи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "13" листопада 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області, третя особа: ОСОБА_4 про визнання протиправними дій та зобов'язання виключити запис про реєстрацію місця проживання фізичної особи ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Апелянт в апеляційній скарзі просить скасувати вказану постанову та прийняти нову про задоволення позову.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є власником будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.5) №18376276 від 04.04.2008 за реєстраційним номером 22787595, номер запису 8-5263, в книзі 41,; частка 1/1, підстава виникнення права власності - рішення суду від 11.02.2008 року.

Згідно домової книги у вказаному будинку окрім позивача та його дружини також зареєстровано ОСОБА_4, дружину померлого сина, та двох малолітніх дітей - ОСОБА_5, 2011 р.н. та ОСОБА_6, 2013 р.н. (а.сп.8-9 зворот)

Позивач вважає, що без його письмової згоди, як власника будинку, відповідач не мав підстав на реєстрацію місця проживання його невістки - ОСОБА_4, в будинку за адресою: АДРЕСА_1, тому проведену відповідачем державну реєстрацію вважає протиправною, а запис таким, що має бути виключений.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що Порядок №1077 визначає конкретні підстави для зняття з реєстрації місця проживання особи, а в ході розгляду справи не надано доказів, що є підстави, визначені пунктом 3.1 Порядку №1077, для зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_4. Крім того, за місцем реєстації останньої, як матері, зареєстровано двох малолітніх дітей, тому при вирішенні данного спору мають враховуватися їх інтереси.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

Так, зі змісту талону реєстрації за місцем проживання (форма №10) (а.с.81 зворот) вбачається, що реєстрація ОСОБА_4 в будинку за адресою: АДРЕСА_1, була здійснена 29.10.2010 року.

Приписами статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 №1382-IV, в редакції, чинній на момент реєстрації місця проживання ОСОБА_4 (далі - Закон №1382-IV), громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до статті 6 Закону України №1382-IV, громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Для реєстрації особа подає:

письмову заяву. Діти віком від 15 до 18 років подають заяву особисто. У разі якщо особа з поважної причини не може самостійно звернутися до уповноваженого органу, реєстрація може бути здійснена за зверненням іншої особи на підставі доручення, посвідченого в установленому порядку;

паспортний документ. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України. Іноземець та особа без громадянства додатково подають посвідку на постійне або тимчасове проживання;

квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати;

два примірники талона зняття з реєстрації.

Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших документів.

Заява особи про реєстрацію місця проживання є єдиною підставою для реєстрації місця проживання особи.

Зразки заяви та інших документів, необхідних для реєстрації місця проживання особи, затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 3 Закону України №1382-IV, реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, посадових та службових осіб з питань свободи пересування, вільного вибору місця проживання, реєстрації місця проживання чи місця перебування особи можуть бути оскаржені в установленому законом порядку (стаття 14 вказаного Закону).

Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження зразків документів, необхідних для реєстрації місця проживання в Україні" від 28.07.2004 №985, в редакції, чинній на момент реєстрації місця проживання ОСОБА_4 (далі - Постанова №985), затверджено, відповідно до статті 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зразок заяви про реєстрацію місця проживання в Україні; зразок талона зняття з реєстрації місця проживання в Україні.

Заява про реєстрацію місця проживання має містити відомості про підстави для реєстрації місця проживання заявника за зазначеною ним адресою (ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи) або згоду власника житла на реєстрацію місця проживання заявника у разі відсутності документів, зазначених як підстава для реєстрації вище.

Таким чином, сама реєстрація місця проживання носить дозвільний характер та здійснюється на підставі заяви особи.

Для з'ясування вказаних обставин судом першої інстанції витребовувалися відповідні документи у відповідача, на що було надано письмову заяву позивача від 22.05.2015, адресовану начальнику Сарненського районного відділу ДМС України в Рівненській області (а.с. 75), з вимогою вжиття невідкладних заходів по анулюванню запису про реєстрацію ОСОБА_4 в будинку за адресою: АДРЕСА_1.

За результатами розгляду даної заяви, начальником Сарненського районного відділу ДМС України в Рівненській області надано відповідь від 28.05.2015 №31/1171 (а.с. 75 зворотній бік), де зазначено, що спростувати чи підтвердити факт надання позивачем згоди на реєстрацію місця проживання ОСОБА_4 неможливо, оскільки заяви на реєстрацію за 2010 рік знищено по акту від 30.01.2015 року.

В суд першої інстанції надано акт "Про відбирання на знищення і знищення номенклатурних справ у Сарненському РВ УДМС України в Рівненській області" від 30.01.2015 р. (а.с.76), що підтверджує факт знищення заяв за 2010 рік, зокрема, заяв, що стосуються реєстрації місця проживання ОСОБА_4 (пункти 118-119 а.сп.78).

Відтак, встановити факт наявності чи відсутності письмової згоди позивача на реєстрацію місця проживання ОСОБА_4 неможливо у зв'язку зі знищенням.

За правилами частини 1 статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

В ході розгляду справи допитано свідків - ОСОБА_7 та ОСОБА_4, які дали різні покази суду. Остання стверджувала, що прописалася за згодою власника - позивача по справі, а його дружина ОСОБА_7 стверджувала, що прописувалася невістка без згоди її чоловіка.

У відповідності до пункту 2.2 Наказу Міністерства внутрішніх справ України "Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів" від 22.11.2012 №1077 (далі іменується - Порядок №1077), відповідно до якого для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС, а після утворення центрів надання адміністративних послуг (далі - центр) - до відповідного центру:

письмову заяву про реєстрацію місця проживання (додаток 5);

документ, до якого вносяться відомості про місце проживання, крім випадків, установлених пунктом 2.8 цього розділу;

квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати;

талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні (у разі зміни місця проживання в межах України). Талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні не подається у разі оформлення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання;

документи, що підтверджують:

право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім'ї на реєстрацію місця проживання.

Проте, суд першої інстанції вірно зазначив, що на момент реєстрації місця проживання ОСОБА_4 в будинку у 2010 році за адресою: АДРЕСА_1 вказаний Порядк №1077 не існував, тому до спірних правовідносин, що виникли у 2010 році, неможливо застосувати приписи нормативного акту, що прийнятий пізніше (відсутність зворотної дії в часі).

Вирішуючи спір, суд взяв до уваги, що в період шлюбу у ОСОБА_4 та сина позивача народилося двоє дітей (на час розгляду справи діти являються малолітніми), які також зареєстровані за місцем проживання в будинку за адресою: АДРЕСА_1. І у разі виключення реєстрації матері виникне питання про виключення їх реєстрації, що є неприпустимим. Враховуючи інтереси двох малолітніх дітей, що зареєстровані за місцем проживання у будинку за адресою: АДРЕСА_1, та зважаючи на ту обставину, що на час розгляду справи у них є лише один з батьків - ОСОБА_4, скасування реєстрації місця проживання матері за даною адресою негативно вплине на їх інтереси.

Конвенція про права дитини (Організація Об'єднаних Націй, 20.11.1989) (ратифікація 27.02.1991 №789-XII, 27.02.1991, Постанова, Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки Про ратифікацію Конвенції про права дитини; Набрання чинності для України міжнародного договору 27.09.1991), яка ґрунтується на пріоритеті інтересів дитини у суспільстві, зобов'язує державу Україна привести всі нормативні документи стосовно дитинства у відповідність із сучасними міжнародними стандартами, забезпечити суворе дотримання статей Конвенції.

Стаття 47 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР визначає, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Відповідно до статті 52 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Суд вірно зазначив, що на час розгляду справи діє Порядок №1077, який визначає, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі:

заяви про зняття особи з реєстрації місця проживання, яка подається особою або її законним представником;

судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою;

свідоцтва про смерть;

паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку;

інших документів, які свідчать про припинення:

підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства. Інформація територіального органу ДМС або територіального підрозділу ДМС, на території обслуговування якого зареєстровано місце проживання особи, про закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання або копія рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання чи посвідки на постійне проживання в Україні;

підстав для проживання або перебування особи на обліку у закладі/установі (повідомлення про припинення підстав для проживання/перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту) (додаток 13);

підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів).

Зняття з реєстрації на підставах, визначених в абзацах вісім та дев'ять пункту 3.1 цього розділу, здійснюється за клопотанням уповноваженої особи закладу/установи або за заявою власника/наймача житла або їх законних представників (пункт 3.1).

Суд першої інстанції належним чином дослідив обставини справи, надав їм належну правову оцінку і дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Постанову прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "13" листопада 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.В. Жизневська

судді: Н.М. Малахова

Б.С. Моніч

Повний текст cудового рішення виготовлено "18" січня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/ ОСОБА_3 АДРЕСА_2,34544

ОСОБА_8 Анатолійович-адвокат вул.С.Петлюри,4, м.Рівне, 33028

3- відповідачу/ Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області вул. 16-го Липня,6,м.Рівне,33028

4-третій особі: ОСОБА_4 - АДРЕСА_2,34500,