Справа № 2-а-156/10
Суддя: Мусієнко Н. М.
Дата ухвалення: 2010-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м. Запоріжжя
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2010р. Ленінський райсуд м.Запоріжжя у складі: головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до ВДПС м.Ізюм БДПС ГУМВС України в Харківській області ІДПС ОСОБА_4 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у якому вказує, що згідно постанови інспектора ДПС ВДДС м.Ізюм БДПС ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_4 від 26.08.2009р. його притягнуто до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.122 КУпАП та накладено штраф на користь держави у сумі 255,00грн. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 26.08.2009р. о 09-52год. на 627км а.д. Київ-Харків, ОСОБА_3, керуючи автомобілем Шкода, д.н. НОМЕР_1 в зоні дії дорожнього знаку 5.45ПДР України «початок населеного пункту», перевищив встановлену швидкість руху більше ніж на 20км/год, а саме рухався зі швидкістю 83км/год. Позивач вважає, що зазначені обставини спростовуються тим, що прилад «Візір 0812455», яким проводився нагляд за дорожнім рухом з метою фіксації порушень ПДР та який вказано у оскаржуваній постанові не є автоматичним засобом фото- відео фіксації, оскільки він знаходиться у співробітника ДАІ, керується ним безпосередньо для визначення швидкісного режиму руху тощо. Між тим, ст. 14-1 КУпАП передбачає що, для її застосування необхідно, щоб фіксація велася саме засобами фото-, кіно- або відео зйомки, які працюють у автоматичному режимі. За таких умов, така фіксація не відповідає вимогам закону, до того ж, не сприяє виконанню основних завдань міліції і, зокрема, ДАІ по профілактиці та припиненню правопорушень. Також, згідно зі ст.ст. 10-15 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність», на вимірювання у сфері, у якій їх результати можуть бути використані у якості доказу по справі, розповсюджуються державний метрологічний нагляд. За таких умов кожен засіб вимірювальної техніки має бути укомплектований документами про сертифікацію та допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання в Україні. Проте, відповідач, на вимогу позивача, не надав документів, які б підтверджували проходження даного приладу повірки та його сертифікацію, що дає підстави вважати що такий пристрій не пройшов повірку. Крім того, будь-яких доказів стосовно перевищення позивачем швидкості, понад допустиму, матеріали справи не містять, тому що, поряд з автомобілем позивача, рухалось ще кілька автомобілів. Таким чином, невідомо чия саме швидкість зафіксована спеціальним технічним засобом, а в матеріалах справи немає доказів, що зафіксована швидкість належить автомобілю позивача, а не іншим.

Крім того, позивач вказує, що він у встановлений законом строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення звертався зі скаргами до начальника Обласного управління ДАІ в Харківській області та прокурора м.Ізюм, тому вважає, що пропустив строк на звернення з даним позовом до суду з поважних причин, і просить суд поновити йому цей строк та скасувати постанову АХ № 015237 від 26.08.2009р.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив поновити йому строк на звернення до суду з даним позовом та скасувати оскаржувану постанову.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, заперечень на позов не надав, причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ст. 287 КУАПП постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до районного суду у порядку, визначеному КАСУ з особливостями встановленими КУпАП.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи внутрішніх справ розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122 КУпАП.

Згідно ст. 293 КУпАП при розгляді скарги на постанову суд перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та приймає рішення, яким залишає постанову без змін, а позов без задоволення; скасовує постанову і надсилає її на новий розгляд, скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення.

Судом установлено, що 26.08.2009р. відповідачем винесено постанову АХ № 015237 зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_3 26.08.2009р. о 09 год 52хв. на 627км а/д Київ - Харків, керуючи автомобілем Шкода, д.н. НОМЕР_1, в зоні дії дорожнього знаку 5.45 «початок населеного пункту», перевищив встановлену швидкість руху більше ніж на 20км/год, а саме, рухався зі швидкістю 83км/год., чим допустив порушення п.12.4 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Згідно ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суд вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду з поважних причин, оскільки у встановлений законом строк звертався зі скаргами до начальника Обласного управління ЛАТ в Харківській області та до прокурора м.Ізюм.

Оскільки відповідач не надав суду пояснень щодо позову, суд враховує посилання позивача на те, що під час фіксування швидкості приладом «Візір» він рухався зі швидкістю 78-79км/год у потоці машин, тому, невідомо чия саме швидкість зафіксована спеціальним технічним засобом, а в матеріалах справи немає доказів, що зафіксована швидкість належить автомобілю позивача, а не іншим. Крім того, немає ані фотозйомки, ані кінозйомки, з яких можливо було б встановити який автомобіль рухався з якою швидкістю. До того ж, відповідачем не представлено суду жодних доказів вини позивача, тому, застосування щодо останнього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00грн. є незаконним та необґрунтованим, у звязку з чим, відповідно до ст.280 КУпАП, суд вважає доводи позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 9,17, 70, 104 КАС України, ст.ст. 287-289, 293 КУпАП, суд

Постановив:

Позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_3 строк на звернення до суду з адміністративним позовом.

Скасувати постанову АХ № 015237 від 26.08.2009р. інспектора ДПС м.Ізюм ОСОБА_4 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення на нього штрафу на користь держави в сумі 255,00грн.

Постанова може бути оскаржена до адміністративного апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня оголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

Суддя