Справа № 465/5847/14-а
Суддя: Мартинишин М. О.
Дата ухвалення: 2015-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

18.12.2015 року Франківський районний суд міста Львова у складі:

головуючої судді Мартинишин М.О.

при секретарі Кметь Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до Державної архітектурно-будівельної інспекції України,

з участю третьої особи: ОСОБА_2

про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача, в якому просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № л/121-ф/пз від 30 липня 2014 року та накладення штрафу у розмірі 6800 гривень, винесену Головою Комісії з ліквідації, Першим заступником начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області п. В.Федорович.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що всупереч ст. 33 КУпАП при накладенні на позивача адміністративного стягнення, позивачем не враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність. Також зазначає, що в порушення ст. 278 КУпАП не проведено підготовку до розгляду справи та не виконано вимог ст. 280 цього ж кодексу щодо зясування обставин. Позивач також вказує, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення були порушені вимоги ст. 268 КУпАП, якою передбачені права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та порядок розгляду справи. Наголошує, що у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення відсутній запис про дату та годину розгляду справи.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, наполягав на його задоволенні по мотивах, викладених в адміністративному позові. Просить позов задоволити.

Представник відповідача проти позову заперечив з мотивів, викладених у письмовому запереченні на позов. Вказав, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідна посадова особа діяла у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими.

В судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_2 проти позову заперечив. Вказав, що наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 96 КУпАП доведена матеріалами справи та визнається самим позивачем. Жодного порушення порядку розгляду справи допущено не було. Тому вважає оскаржувану постанову законною.

Заслухавши пояснення представників учасників процесу, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов не підлягає до задоволення, з таких підстав.

Згідно ч. 3 та 4 ст. 8 КАС України, звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Відповідно до ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні службові і посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Судом встановлено, що позивач у справі, ОСОБА_1, є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12404705 від 06.11.2006 року(а.с.11).

02.06.2014 року на особистому прийомі громадян в.о. начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області ОСОБА_3 зафіксовано скаргу громадянина ОСОБА_2 щодо проведення ОСОБА_1 надбудови третього поверху в будинку № 187 по вул. Личаківській у м. Львові (а.с.47).

14.07.2014 року головному державному інспектору Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області ОСОБА_4 було видано направлення № 05-973-3/4 на здійснення позапланової перевірки за даним фактом (а.с.48).

18.07.2014 року зазначеним інспектором був складений Акт № 21-л перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил (а.с.53).

В результаті проведеної перевірки встановлено, що гр. ОСОБА_1 самовільно здійснив реконструкцію будинку по пул. Личаківській, 187 у м Львові шляхом надбудови над своєю квартирою № 2 (у 2009-2013 роках встановлено із письмових пояснень позивача) третього поверху 2 категорія складності (згідно розрахунку категорії складності об'єкту будівництва, складеного архітектором ОСОБА_5Р.). Станом на час проведення перевірки роботи не завершені, що підтверджується фотофіксацією. Самовільні будівельні роботи виконані без права на виконання будівельних робіт (зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт на обєкті 2 категорії складності), чим порушено п.2 ч.1 ст. 34, ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності. Форма, порядок подання та реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт встановлені ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Як вбачається із Розрахунку категорії складності обєкта (а.с.54) житловий будинок за адресою: м. Львів, вул. Личаківська, 187 відноситься до класу наслідків СС1 і має ІІ категорію складності обєкта будівництва.

Представник позивача в судовому засіданні підтвердив факт здійснення ОСОБА_1 будівельних робіт з реконструкції квартири без відповідного дозволу та зареєстрованої декларації.

Згідно статті 283 КУпАП орган (посадова особа), розглянувши справу про адміністративне правопорушення, виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення

30.07.2014 року Головою Комісії з ліквідації, Першим заступником начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області ОСОБА_3 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення № л/121-ф/пз від 30 липня 2014 року, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 6800 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.1 ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з ч. 7 ст. 96 КУпАП адміністративним правопорушенням є виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такій декларації, вчинені щодо об'єктів II категорії складності.

Тим самим суд вважає доведеною наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 96 КУпАП.

Як вбачається із наявних у справі матеріалів, відповідачем повністю дотримано вимоги Постанови КМУ №553 від 23.05.2011 року, якою затверджено порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до положень ст.245 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст.251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до положень статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи позивача про порушення ст. 278 КУпАП щодо непроведення підготовки до розгляду справи та не виконання вимог ст. 280 цього ж кодексу щодо зясування обставин.

Суд бере до уваги також ту обставину, що за вчинене правопорушення на ОСОБА_1П накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 7 ст. 96 КУпАП.

Суд не бере до уваги покликання позивача на відсутність у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення № 01-л від 18.07.2014 року запису про дату та годину розгляду справи. Таке спростовується протоколом № 01-л від 18.07.2014 року, копія якого знаходиться на а.с. 50, а оригінал був наданий для огляду представником відповідача у судовому засіданні, в якому зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10 год. 00 хв. 30.07.2014 року у приміщенні ДАБК у Львівській області за адресою: м. Львів, вул. Генерала Чупринки, 71. Вказаний протокол містить підписи ОСОБА_1, якими засвідчено: ознайомлення з правами та обовязками, передбаченими ст. 268 КУпАП; повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності, час і місце розгляду справи; отримання другого примірника протоколу із зазначенням дати отримання 18.07.2014 року. Також на а.с.51 міститься письмове пояснення ОСОБА_1 від 18.07.2014 року щодо суті вчиненого ним адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення № л/121-ф/пз від 30 липня 2014 року Голова Комісії з ліквідації, Перший заступник начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області ОСОБА_3 діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та з повним дотриманням вимог, передбачених ч. 3 ст. 2 КАС України.

Відповідно до ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до статті 19 Конституції України державні органи повинні діяти тільки на підставах, у межах повноважень та у спосіб, які передбачені Конституцією України та законами.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України у п.1 Постанови від «06» березня 2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що заперечуючи позов представник відповідача, у відповідності до вимог ч.2 ст. 71 КАС України довів суду правомірність свого рішення, подавши суду докази, які не викликають сумніву у їх об'єктивності, відтак правових підстав для задоволення позову немає, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 7-11, 14, 18, 69-71, 69, 86, 99, 159, 160-163, 167 КАС України,-

постановив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1

до Державної архітектурно-будівельної інспекції України,

з участю третьої особи: ОСОБА_2

про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Франківський районний суд міста Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя: Мартинишин М.О.