Справа № 814/1372/15
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2015-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

814/1372/15

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ДОДАТКОВА П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

21.12.2015 р. Справа № 814/1372/15

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Марича Є.В. розглянув у письмовому провадженні заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі

про

визнання недійсним договір від 16.02.2015р. № 1, визнання неправомірними дії, зобов’язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.07.2015 року у справі №814/1372/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Теодора» до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання дій неправомірними та зобов’язання вчинити певні дії - задоволено.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2015 року постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.07.2015 року залишено без змін.

12.11.15 року від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення, оскільки при прийнятті постанови Миколаївським окружним адміністративним судом від 16.07.2015 року не було вирішено питання стосовно витрат на правову допомогу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 169 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно до частини першої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. Частина третя зазначеної статті визначає, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Так, статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року №4191-VI, визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 40 Бюджетного кодексу України розмір мінімальної заробітної плати на відповідний бюджетний період визначається Законом про Державний бюджет України.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", у 2015 році установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 01 січня на рівні 1218 гривень.

Таким чином, розмір компенсації витрат на правову допомогу не повинен перевищувати 487,20 грн. за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року N 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Отже, підставою для відшкодування судових витрат на правову допомогу є, зокрема, наявність належних та допустимих доказів щодо взаємозв'язку між сплаченими позивачем спеціалісту у галузі права коштами та наданою йому правовою допомогою на підставі відповідного договору, який стосується безпосередньо підготовки процесуальних документів та супроводження даної судової справи.

Згідно Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) під іншими видами правової допомоги розуміють види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Водночас, позивачем надано до суду акт прийому-передачі виконаних робіт в межах даної адміністративної справи, однак в ньому відсутні відомості про те, скільки годин представник позивача приймав участь у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Відсутність таких відомостей не дає можливість суду виконати підрахунки, у відповідності до вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Таким чином, оскільки матеріали справи не містять документального підтвердження кількості фактично відпрацьованих представником позивача годин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог позивача про відшкодування витрат на правову допомогу.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 168, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог про відшкодування витрат на правову допомогу відмовити.

Додаткова постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. Додаткова постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Є.В. Марич