Справа № 804/15148/15
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до відповідача-1 Державного реєстратора Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпропетровського міського управління юстиції Озерової Аліни Ігорівни, до відповідача-2 Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпропетровського управління юстиції про скасування рішення, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_2 до відповідача-1 Державного реєстратора Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпропетровського міського управління юстиції Озерової Аліни Ігорівни, до відповідача-2 Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпропетровського управління юстиції в якому позивач просить:
визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Озерової Аліни Ігорівни реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції № 20660272 від 14.04.2015 року.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що державний реєстратор незаконно та безпідставно відмовив у державній реєстрації права власності на 2/11 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 тим самим порушив п.4 ч.1 ст.24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", оскільки позивачем відповідачу надані всі необхідні документи для проведення реєстраційної дії.
Відповідач-2 надав заперечення суть яких зводиться до того, що рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 14.04.2015 № 20660272 прийнято в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Представники позивача не заперечували щодо розгляду справи в порядку письмового провадження.
Відповідач-1 в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідача-2 просив розглянути справу без участі представника.
Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Таким чином, суд ухвалив розглянути справу без участі сторін відповідно до положень ст.128 КАС України в письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
14.05.1952 року ОСОБА_4 набула право власності на 2/11 частини домоволодіння за адресою АДРЕСА_1, на підставі договору дарування посвідченого старшим державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори Сичевим І.Л. та зареєстрованим у реєстрі за № 5/3580, що підтверджується Дублікатом договору дарування виданим державним нотаріусом державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області Титовою Г.М. 20.07.2012 року зареєстрованим в реєстрі за № 1-176.
20.07.2001 року рішеннями Виконавчого комітету Красногвардійської районної ради №193/8 «Про визнання будівель під літ В як гараж та затвердження акта ідеальних часток між співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 та 19.04.2002 року №108 «Про внесення змін до рішення від 20.07.2001 року № 193/8 «Про визнання будівель під літ В як гараж та затвердження акта ідеальних часток між співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 та затвердження акту ідеальних часток між співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 визнано за ОСОБА_4 ідеальну частку в розмірі 20/100 та зобов'язано співвласників внести зміни в техдокументацію та правоустановчі документи через КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації».
ОСОБА_4 померла 12.01.2003 року і відповідно зміни в технічну документацію та правоустановчі документи через КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» не внесла, відтак за нею зареєстровано на праві власності 2/11 частини домоволодіння за адресою АДРЕСА_1.
10.10.2014 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення по цивільній справі № 204/3758/2014-ц за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_7, Дніпропетровської міської ради, треті особи: Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання права власності в порядку спадкування за законом, відповідно до якого за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 померлої 12.01.2003 року, на 2/11 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1
23.02.2015 року ОСОБА_8 представником за довіреністю ОСОБА_2 до реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції подано заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (реєстраційний № 10333191).
02.03.2015 року державним реєстратором Озеровою А.І. прийнято рішення №19727957 про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
03.03.2015 року за вих. №10.10-21/678 на ім'я начальника КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної рази зроблено запит про надання інформації.
23.03.2015 року за вих. №2861 КП «ДМБТІ» ДОР державному реєстраторові Озеровій А.І. надано письмову відповідь з планом земельної ділянки, планом будинку, експлікацією внутрішньої площі до плану житлового будинку, акт ідеальних часток.
14.04.2015 року державним реєстратором Озеровою А.І. прийнято рішення №20660272 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.
Відмова обґрунтована тим, що відповідно до рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська по цивільній справі № 204/3758/2014-ц за ОСОБА_2 визнано право власності на 2/11 частини домоволодіння після смерті ОСОБА_4, проте відповідно до листа КП «ДМБТІ» ДОР за ОСОБА_4 визнано 20/100 частин домоволодіння.
Крім того, відповідно до технічного паспорту від 05.10.2012 року та листа КП «ДМБТІ» ДОР в житловому будинку літ. А-1 ОСОБА_4 самовільно переобладнано в нежитлові приміщення поз. 1-2, 1-8, 1-9 площею 6,5 кв.м. що підлягає узаконенню.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.
Згідно ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме:
1) право власності на нерухоме майно;
2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном;
3) інші речові права відповідно до закону;
4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.
Частиною 2 ст.9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.
Відповідно до п.1, п.2, п.3 ч.1 ст.15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку, зокрема, прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. № 868 затверджено Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Порядок), пунктом 8 якого встановлено, що для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у пункті 1-1 цього Порядку, заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст.
Відповідно до п.10 Порядку заявник під час подання заяви особисто пред'являє органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у пункті 1-1 цього Порядку, документ, що посвідчує його особу. У разі подання заяви уповноваженою особою органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у пункті 1-1 цього Порядку, крім документа, що зазначений в абзацах другому - четвертому цього пункту, пред'являється документ, що підтверджує її повноваження, та подається його копія, засвідчена в установленому порядку.
Пунктом 13 Порядку передбачено, що заявник подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у пункті 1-1 цього Порядку, необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату адміністративного збору.
Згідно п.15 Порядку під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо:
1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках);
2) повноважень заявника;
3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;
4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону;
5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.
Відповідно до п.20 Порядку за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.
Згідно п.28 Порядку Державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Зокрема в п.4 ч. 1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зазначено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено y разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують
Щодо розміру часток, 14.05.1952 року ОСОБА_4 набула право власності на 2/11 частини домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 на підставі Договору дарування, що підтверджується копією договору.
В листі від 23.03.2015 року за вих. №2861 КП «ДМБТІ» ДОР державному реєстраторові Озеровій А.І. зазначено, що в матеріалах інвентаризаційної справи станом на 31.12.2013 року містяться відомості про реєстрацію права власності за адресою АДРЕСА_1 - 2/11 частини за ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 14.05.1952 року, посвідченого Першою державною нотаріальною конторою реєстровий № 5-3580, рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної ради від 19.04.2002 року № 108, за ОСОБА_4 визнано 20/100 ч., але перереєстрація права власності в КП «ДМБТІ» не проводилася.
Оскільки, право власності на 2/11 частини домоволодіння зареєстровано КП «ДМБТІ» ДОР за ОСОБА_4, а перереєстрація на 20/100 частин не проводилася, то відповідно ОСОБА_2 звертався з позовом про визнання права власності в порядку спадкування на належне та зареєстроване відповідно до закону майно ОСОБА_4, а саме на 2/11 частини домоволодіння, що не є порушенням чинного законодавства і відповідно, рішення Красногвардійського районного суду не суперечить відомостям, які містяться в КП «ДМБТІ» ДОР.
Отже, надані документи дають змогу встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а відтак не можуть бути підставою відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень відповідно до п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Щодо узаконення самовільно переобладнаних приміщень, то згідно договору дарування ОСОБА_4 набула права власності на 2/11 частини домоволодіння без зазначення кількості приміщень та їх площі, і відповідно КП «ДМБТІ» ДОР зареєстровано за нею 2/11 частини домоволодіння.
Відповідно до п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна затвердженої наказом Держбуду України № 127 від 24.05.2001 року при виявленні об'єктів, які відповідно до цієї Інструкції вважаються об'єктами самочинного будівництва, суб'єкт господарювання зобов'язаний повідомити про це органи державного архітектурно-будівельного контролю, а для квартир багатоквартирних житлових будинків, одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків, гуртожитків - також місцеві органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування за формою згідно з додатком 19.
Відповідно до цього ж пункту не належать до самочинного будівництва перепланування, пов'язані зі збільшенням житлової або підсобної площі за рахунок демонтажу перегородок без порушення капітальних несучих стін, несучих конструкцій, опор, балок за рахунок площ коридорів та допоміжних приміщень; влаштування чи закриття дверних (віконних) прорізів у внутрішніх некапітальних стінах; влаштування перегородок в підсобних приміщеннях, демонтування або влаштування шаф, антресолей, комор; демонтування камінів, грубок, печей, зменшення площ за рахунок утеплення, оздоблення стін, перестановки інженерного та сантехнічного обладнання в межах призначених приміщень; засклення балконів та лоджій, крім будинків, що занесені до Державного реєстру нерухомих пам'яток України,
Відповідно до п. 8.10 Державних будівельних норм ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» при проектуванні реконструкції і капітального ремонту житлових будинків і окремих квартир, якщо це дозволяють конструктивні та інженерні системи, допускається:
Збільшувати площі житлових кімнат, туалетів, ванних кімнат і суміщених санвузлів за рахунок передпокоїв, внутрішньо квартирних коридорів, вбудованих комор і шаф;
улаштовувати суміщені санвузли в окремих квартирах незалежно від кількості житлових кімнат (за бажанням замовників);
об'єднувати приміщення електрифікованої кухні і житлової кімнати в єдину кухню-їдальню.
При об'єднанні приміщень газифікованої кухні і житлової кімнати необхідно керуватись п. 12.3.5 цих Норм;
улаштовувати вхід до житлової кімнати з газифікованих кухонь-їдалень. Житлова кімната при цьому повинна мати другий вихід у негазифіковане приміщення;
улаштовувати вхід у суміщені санітарні вузли, ванні кімнати і вбиральні з будь-яких приміщень квартири, крім кухонь.
Таким чином, збільшення площі житлових кімнат туалетів, ванних кімнат не є відхиленням від обов'язкових вимог чинних нормативних документів, а тому не потребує погодження у встановленому порядку з відповідними державними органами нагляду і контролю.
Згідно ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.
Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку що підстав для відмови в державній реєстрації прав ОСОБА_2 за поданих до реєстрації документів не було, а тому
суд задовольняє позовні вимоги.
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Озерової Аліни Ігорівни реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції № 20660272 від 14.04.2015 року.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова