Справа № 404/7886/15-а
Суддя: Галаган О. В.
Дата ухвалення: 2015-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/7886/15-а
Номер провадження 2-а/404/614/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2015 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді Галагана О.В.,

при секретарі Голенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним адміністративним позовом, відповідно до якого просив:

- визнати незаконними дії та розпорядження Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограда Кіровоградської області щодо відмови у здійсненні перерахунку на підставі п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року за № 213;

- зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограда Кіровоградської області з 21.10.2015 року здійснити перерахунок пенсії в розмірі та відсотках відповідно до ч. 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від розміру його заробітної плати, зазначеної у довідці Генеральної прокуратури України № 18-71зп від 19.10.2015 року.

На обґрунтування позову зазначено, що позивачу відповідачем 14.09.2011 року відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» призначено пенсію за вислугу років, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

31.03.2015 року він був звільнений з роботи в органах прокуратури України, а саме з посади начальника Головного управління нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях та інших примусових заходів Генеральної прокуратури України, наказом Генерального прокурора України № 451ц від 20.03.2015 року за власним бажанням.

21.10.2015 року звернувшись до відповідача із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 05.11.1991 року в розмір та відсотках відповідно до ч. 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від суми місячної заробітної плати, розмір якої визначено у довідці Генеральної прокуратури України № 18-71зп від 19.10.2015 року.

29.10.2015 року рішенням заступника начальника управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді ОСОБА_1 відмовлено у проведенні перерахунку його пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 05.11.1991 року.

В звязку з вище викладеним позивач вважає, що дії відповідача є незаконними та такими, що порушують його гарантовані Конституцією соціальні права на пенсійне забезпечення.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини викладенні в ньому.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі посилаючись на письмові заперечення (а.с. 32), відповідно до яких вказав, що відповідачем було прийнято рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії так як вимога позивача прямо протирічить нормі п. 5 «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213 щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається відповідно до норм в даному випадку Закону України «Про прокуратуру», таким чином з чим перерахунок пенсії не можливий в звязку з припиненням дії норм про пенсійне забезпечення осіб, які є прокурорами.

Крім того, позивач 21.10.2015 року надав разом з заявою дві довідки про суми заробітної плати, які датовані 19.10.2015 року, в звязку з чим не можливо було зробити перерахунок з 01.04.2015 року за період понад пів року, коли довідки видані тільки 19.10.2015 року, тобто під час дії Закону України № 213 від 01.04.2015 року, який спростив будь-які перерахунки за нормами Закону України «Про прокуратуру».

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою від 14.09.2011 року про призначення пенсії по вислузі років на підставі Закону України «Про прокуратуру» (а.с. 25) та відповідно до протоколу № 18411 від 20.09.2011 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Кіровограді і отримує пенсію за вислугу років, призначену з 14.09.2011 року в сумі 10163,14 грн. (а.с. 33-34).

В березні 2015 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді з заявою відповідно до якої зазначив, що 30.03.2015 року на підставі наказу № 451ц Генерального прокурора України ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Головного управління нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях та інших примусових заходів Генеральної прокуратури України за власним бажанням (а.с 36, 37).

19.10.2015 року ОСОБА_1 отримав довідку № 71 за вих. № 18-71зп про те, що він працював в Генеральній прокуратурі України на посаді начальника Головного управління, відповідно до якої його заробітна плата на 30.03.2015 року складається: основний оклад 33318 грн.; кл. чин 135 грн.; вислуга років 1381,20 грн. Та інші виплати, які передбачені чинним законодавством:

- з 01.03.2010 року по 16.12.2010 року 65211,83 грн.;

- з 17.12.2010 року по 02.03.2011 року 29645,80 грн.;

- з 03.03.2011 року по 31.10.2011 року 105851,98 грн.;

- з 01.11.2011 року по 25.01.2012 року 58344,13 грн.;

- з 26.01.2012 року по 31.07.2014 року - 640686,16 грн.;

- з 01.08.2014 року по 09.09.2014 року - 13574,48 грн.;

- з 10.09.2014 року по 19.02.2015 року 89849,04 грн.;

- з 20.02.2015 року по 28.02.2015 року 2825,74 грн.;

(65211,83+29645,80+105851,98+58344,13+640686,16+13574,48+89849,04+2823,74):60=16766,49 грн.;

- індексація 317,86:60=5,30 грн.

Всього: 21605,99 грн., що також підтверджується додатком до довідки від 19.10.2015 року за вих. № 18-71зп (а.с. 10, 11-12).

21.10.2015 року позивач звернувся з заявою про перерахунок пенсії до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді, відповідно до якої просив перерахувати пенсію за вислугу років відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ з 01.04.2015 року (а.с. 38).

Управлінням Пенсійного фонду України в м. Кіровограді відмовило ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку, про що повідомив листом від 29.10.2015 року за вих. № 9729/04-30 (а.с. 23), відповідно до якого зазначено, що рішенням № 813383 про відмову в перерахунку пенсії від 28.10.2015 року, визначено, що проводити перерахунок раніше призначеної пенсії з 01.04.2015 року не має законних підстав, оскільки відповідно ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року, скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія, щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно законів України «Про Державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. Тобто, з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених законами України, не призначаються раніше призначені пенсії та не перераховуються (а.с. 24).

На підставі частини першої ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (далі - Закон № 3668), який набрав чинності з 01.10.2011р., внесено зміни до ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Так, відповідно до ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ у редакції Закону № 3668-VІ прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011р. - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, з 01.10.2011р. положення ч. 1 ст. 50-1 Закону № 1789 щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668.

Разом з тим, підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюються ч.ч. 13, 18 ст. 50-1 Закону № 1789, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ змін не зазнали (змінилась лише нумерація частин цієї статті).

Так, відповідно до ч. 13 ст. 50-1 Закону № 1789 обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789 призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

ОСОБА_1 звернувся з заявою до пенсійного органу про перерахунок пенсії, яка прийнята 23.10.2015 року (а.с. 38), тому він має право на перерахунок пенсії з 01.11.2015 року.

Таким чином, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, оскільки внесені Законом № 3668 зміни до ст. 50-1 Закону № 1789 щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є ч.ч. 13, 18 ст. 50-1 Закону № 1789, які змін у зв'язку із прийняттям Закону № 3668 не зазнали.

Крім того, вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, суд виходить із того, що згідно зі ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999р. № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002р. № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність проведення позивачу перерахунку пенсії з розміру 90% від суми заробітку за відповідною посадою.

Аналогічна правова позиція була висловлена також Верховним Судом України у постановах від 10.12.2013р. (справа №21-348а13) та від 17.12.2013р. (справа №21-445а13).

З огляду на наведені правові норми та фактичні обставини справи, виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, суд вважає, що положення п.5 Прикінцевих положень закону № 213 стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Крім цього, в тексті закону чітко визначено «з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України».

На підставі викладеного суд не приймає посилання представника відповідача на лист ПФУ від 29.10.2015 року, яким роз'яснено, що пенсії в порядку та умовах, визначених на підставі п. 5 Прикінцевих положень Закону №213 з 01.06.2015 року не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Отже, враховуючи вищевикладене, та враховуючи докази надані сторонами до адміністративного позову, з яких вбачається, що дії та розпорядження Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограда Кіровоградської області щодо відмови позивачу у здійсненні перерахунку на підставі п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року за № 213 є протиправними, в звязку з цим слід зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограда Кіровоградської області з 01.11.2015 року здійснити перерахунок пенсії в розмірі та відсотках відповідно до ч. 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від розміру його заробітної плати, зазначеної у довідці Генеральної прокуратури України № 18-71зп від 19.10.2015 року.

Тому, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог позивача та вважає за необхідне позов задовольнити частково.

На підставі ст. 94 КАС України, виходячи з документально підтверджених витрат позивача, пов'язаних зі сплатою судового збору, суд дійшов висновку про стягнення з Державного бюджету України 487,20 грн. в рахунок відшкодування судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8-11, 94, ст. 122, ст. ст. 158-163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської областіщодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1за вислугу років в розмірі 90 % від суми заробітної плати на підставі довідки, виданої Генеральною прокуратурою України № 18-71зп від 19.10.2015 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської областіпровести перерахунок та виплату пенсії за вислугою років ОСОБА_1згідно ч.1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки Генеральної прокуратури України № 18-71зп від 19.10.2015 рокув розмірі 90 % від суми заробітку за відповідною посадою з 01.11.2015 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 487,20 грн. сплаченого нею судового збору.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі, протягом десяти днів з дня проголошення постанови суду, апеляційної скарги через Кіровський районний суд м. Кіровограда, з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_2