Справа № 240/925/15-а
Суддя: Куліков В. В.
Дата ухвалення: 2016-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 240/925/15-а
Провадження № 2-а/240/2/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2016 року Олександрівський районний суд Донецької області у складі :

головуючого - судді Кулікова В.В.,

при секретарі - Пліскачовій Н.В.,

представника відповідача: ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в Олександрівському районі Донецької області, про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до УПФУ в Олександрівському районі Донецької області про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо поновлення з 01 червня 2015 року виплати пенсії за віком в розмірі, визначеному абзацом четвертим ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та зобовязання відповідача поновити виплату пенсії за віком з 01 червня 2015 року в розмірі, визначеному абзацом четвертим ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що Указом Президента України від 22 січня 2010 року за № 59/2010 її було призначено на посаду судді Дебальцевського міського суду Донецької області на строк 5 років. З 21 січня 2015 року їй була призначена пенсія за віком на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». З 08.05.2015 року вона отримує пенсію в УПФУ Олександрівського району. З 1 вересня 2015 року виплата пенсії їй була припинена на підставі ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки вона працює на посаді, яка давала право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про судоустрій і статус суддів". При цьому була визначена переплата пенсії, розрахована з квітня 2015 року. Заборгованість погашається позивачем в добровільному порядку. 24 листопада 2015 року позивач звернулася до відповідача з заявою про розрахунок та виплату їй пенсії за віком з 1 червня 2015 року в розмірі 85% призначеного розміру, як це передбачено абзацом четвертим частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (з урахуванням заборгованості, що залишилася). Листом від 08.12.2015 року за № 9/П-01-01-04 відповідач відмовив у задоволені заяви. Позивач вважає бездіяльність відповідача протиправною, в звязку з тим, що позивачем не враховані вимоги пункту пятого розділу 3 (Прикінцеві положення) Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року за № 213-VІІІ,який набрав чинності 1 квітня 2015 року.

Відповідач надав суду письмові заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позову, оскільки, на його думку, позивач помиляється в трактуванні ст. 47 Закону України № 1058, яку, на його думку, необхідно розуміти наступним чином: тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи на посадах, на які поширюється дія Законів України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до Закону № 1058 не виплачуються. Позивач не заперечує, що на даний час вона працює на посаді судді, тобто, на неї поширюється дія Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а тому вона не має права на отримання будь-якої пенсії, призначеної відповідно до Закону № 1058 (20-21).

В судовому засіданні відповідач надав доповнення до своїх заперечень, в яких на підтвердження правомірності своїх дій послався на Закон України за № 911-VІІІ від 24.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», відповідно до вимог якого тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне грошове утримання не виплачуються (а.с.).

Позивач, належним чином повідомлена про час і місце розгляду адміністративної справи, до суду не зявилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі (а.с.14,30).

Представник відповідача у судовому засіданні надала пояснення, аналогічні викладеним у запереченнях на адміністративний позов, просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В судовому засіданні було встановлено, що Указом Президента України від 22 січня 2010 року за № 59/2010 позивача було призначено на посаду судді Дебальцевського міського суду Донецької області на строк 5 років (а.с.4). Наказом голови Дебальцевського міського суду від 05.02.2010 року позивача було призначено суддєю Дебальцевського міського суду (а.с.31-32).

З 21 січня 2015 року позивачу була призначена пенсія за віком на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (а.с.29). З 08.05.2015 року позивач отримує пенсію в УПФУ Олександрівського району (а.с.27). З 1 вересня 2015 року виплата пенсії позивачу була припинена (а.с.28).

24.11.2015 року позивач звернулася до начальника УПФУ в Олександрівському районі Донецької області з письмовою заявою про розрахунок та виплату пенсії за віком з 01 червня 2015 року (а.с.8). Листом УПФУ в Олександрівському районі Донецької області від 08.12.2015 року за № 9/П-01-01-04 УПФУ позивачу було відмовлено на тій підставі, що вона підпадає під дію Законів україни «Про державну службу» та «Про судоустрій і статус суддів».

Заслухавши відповідача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За вимогами п. 9 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон України № 1058), позивач, як застрахована особа, має право на отримання пенсійних виплат на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 49 Закону України № 1058 поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Статтею 46 Закону України № 1058 передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються органами Пенсійного фонду та в судовому порядку.

Статтею 105 Закону України № 1058 передбачено, що застраховані особи та члени їхніх сімей мають право на оскарження дій (бездіяльності) страхувальників, виконавчих органів Пенсійного фонду та їх посадових осіб відповідно до законодавства про звернення громадян, а також у судовому порядку.

Відповідно до абз. 2-3 ч. 1 статті 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058) в редакції, яка чинна з 01.04.2015 року, тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту

1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Абзацем 4ч. 1 статті 47 Закону № 1058, передбачено, що у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Відповідач вважає, що оскільки позивач працює на посаді судді і на неї поширюються вимоги Закону України «Про судоустрій і статус суддів», то в період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року, пенсія згідно із Законом № 1058 їй виплачуватися не повинна.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних позовах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд відхиляє доводи відповідача, викладені в запереченні на позов та в судовому засіданні з посиланням на ст. 47 Закону України № 1058 як на доказ правомірності бездіяльності відповідача, що оскаржується, з огляду на вимоги ст. 69, 70 КАС України, в звязку з тим, що вони є власним і невірним трактуванням вимог закону субєктом владних повноважень.

Суд відхиліє також посилання відповідача на вимоги Закону України за № 911-VІІІ від 24.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», оскільки даний закон набрав чинності з 01.01.2016 року і не поширюється на правовідносини, що виникли між сторонами.

Позивач дійсно, станом на 01.04.2015 року працювала на посаді, яка давала право на на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про судоустрій і статус суддів", в звязку з чим відповідач правомірно мав тимчасово зупинити виплачувати пенсію з 01.04.2015 року.

Разом з тим, відповідно до вимог пункту пятого розділу 3 (Прикінцеві положення) Закону України № 213- VІІІ,який набрав чинності 1 квітня 2015 року, - у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до певних законів, у томі числі Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Зазначений у пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України № 213 закон щодо призначення всіх пенсіх, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01.06.2015 року прийнятий не був, у звязку з чим з 01.06.2015 року втратили чинність норми Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

З 01.06.2015 року особам, які підпадають під дію Закону України "Про судоустрій і статус суддів" пенсія призначається відповідно до вимог Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 01.06.2015 року посада, на якій працює позивач, не дає право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів". У зв»язку з чим, передбачені частиною 1 статті 47 Закону України № 1058 підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до Закону України № 1058 відпали, і з 01.06.2015 року перешкоди для виплати позивачу пенсії відсутні.

Абзацем 4ч. 1 статті 47 Закону № 1058, передбачено, що у період роботи на інших посадах/

роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Позивач, як працююча особа, з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року має право на отримання пенсії за віком, в розмірі передбаченому абзацем 4 ч. 1 статті 47 Закону № 1058.

За таких обставин суд дійшов висновку, що бездіяльність відповідача щодо поновлення виплати пенсії позивачу з 01.06.2015 року є протиправною. Способом захисту порушеного права позивача є зобовязання відповідача вчинити певні дії, а саме поновити виплату пенсії в розмірі, визначеному абзацом четвертим частини першої статті 47 Закону України № 1058, оскільки позивач є працюючою особою.

При зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем було сплачено судовій збір в розмірі 487,20 грн. (а.с.1).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення, ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 10, 11, 69, 94, 128, 158-163, 186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в Олександрівському районі Донецької області про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі Донецької області щодо поновлення ОСОБА_2 з 01 червня 2015 року виплати пенсії за віком в розмірі, визначеному абзацом четвертим ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі Донецької області поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_2 з 01 червня 2015 року в розмірі, визначеному абзацом четвертим ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі Донецької області на користь ОСОБА_2 487 ( чотириста вісімдесят сім ) гривень 20 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі Донецької області.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 10 днів з дня її проголошення. У разі складення постанови в повному обсязі, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Олександрівський районний суд.

Суддя В.В. Куліков