Справа № 826/23186/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2016-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Келеберда В. І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Пральний комплекс"

до

Державної податкової інспекції в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві

про

визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Пральний комплекс» (далі – позивач) звернулося з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві (далі – відповідач) про зобов'язання відповідача зарахувати залишок податкового кредиту у сумі 4 734 341,00 грн. на електронний рахунок ПДВ позивача; визнання дії позивача в частині несвоєчасної реєстрації податкових накладних за період з 01.07.2015 по теперішній час правомірними; зобов'язання відповідача не застосовувати до позивача штрафні санкції за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних за період з 01.07.2015 по дату прийняття рішення в адміністративним судом.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Пральний комплекс» зазначило, що з огляду на те, що від'ємне значення з податку на додану вартість у розмірі 4 734 341,00 грн. не було включення на електронний рахунок ПДВ останнього. Вказане в свою чергу обумовлює відсутність можливості у позивача вчасно реєструвати податкові накладні та має наслідком порушення його права на податковий кредит.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених в письмових запереченнях, що долучені до матеріалів справи.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України судом ухвалено про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матералів справи, за рахунок будівництва фабрики Товариства з обмеженою відповідальністю «Пральний комплекс» та придбання основних засобів виробництва у 2007-2008 роках був сформований податковий кредит у розмірі 4 846 668,00 грн. Вказана сума податковий органом не оспорюється, а її наявність підтверджується актом звірення рахунків платника податків (позивача) від 25.09.2015 №6306-20.

Як свідчить зміст вказаного акту станом на 01.02.2015 позитивне сальдо розрахунків Товариство з обмеженою відповідальністю «Пральний комплекс» становить – 484 668, 00 грн.

Позивач стверджує, що в зв'язку з запровадженням з 01.02.2015 електронного адміністрування податку на додану вартість облік залишків від'ємного значення податку на додану вартість враховувалися в особливому порядку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі – ПК України).

Згідно п. 200.1. ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При цьому, п. 200.4 ст. 200 ПК України встановлено, що при від’ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу –

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

В той же час, згідно п. 200.1.1 ст. 200-1 ПК України система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку:

* суми податку, що містяться у виданих та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних;

* суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України;

* суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість;

* суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних; * інші показники, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до приписів пункту 33 підрозділу 2 розділу XX ПК України за вибором платника податку, який він відображає у заяві, що подається у складі податкової декларації, непогашені залишки сум податку на додану вартість, що були заявлені платниками податку до бюджетного відшкодування за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року, задекларовані до бюджетного відшкодування за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року в рахунок зменшення податкових зобов’язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів, від’ємне значення суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200 цього Кодексу, та залишок від’ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів після бюджетного відшкодування, задекларовані платниками податку за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року: а) або без проведення перевірок, передбачених статтею 200 цього Кодексу, збільшують розмір суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначену пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, з одночасним збільшенням розміру суми податкового кредиту у податковій декларації за звітний (податковий) період, в якому було здійснено таке збільшення.

Суми такого від’ємного значення та/або бюджетного відшкодування можуть бути перевірені контролюючим органом у загальновстановленому порядку; б) або підлягають поверненню платнику у порядку, визначеному статтею 200 Кодексу у редакції, що діяла станом на 31 січня 2014 року.

Аналіз вказаного дає суду підстави дійти висновку, що чинним законодавством надано право вибору платнику податків щодо реалізації на від'ємного значення з податку на додану вартість шляхом подання заяви про повернення коштів або відображення напряму використання від'ємного значення у податковій звітності останнього.

Суд вважає за необхідне зазначити, що в даному випадку спір виник щодо питання зарахування від'ємного значення з податку на додану вартість на електронний рахунок, у той час коли, наявність права платника податків на податковий кредит відповідачем. Таким чином, питання відносно правомірності формування податкового кредиту позивачем судом дослідженню не підлягає.

Згідно п. 8 Порядку до податкової звітності з податку на додану вартість (далі - податкова звітність) належать:

податкова декларація з податку на додану вартість з додатками;

уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок з додатками;

розрахунок податкових зобов'язань, нарахованих отримувачем послуг, не зареєстрованим як платник податку на додану вартість, які постачаються нерезидентами, у тому числі їх постійними представництвами, не зареєстрованими платниками податків, на митній території України.

Відповідно до п. 1 розділу VI Порядку уточнюючий розрахунок може бути поданий у спосіб, визначений в абзаці четвертому або п’ятому пункту 50.1 статті 50 розділу II Кодексу.

У разі виправлення значення рядка 24 декларації за звітні (податкові) періоди до 01 лютого 2015 року значення графи 6 рядка 24 уточнюючого розрахунку (як збільшення, так і зменшення) враховується у рядку 29 декларації за звітний період, у якому подано такий уточнюючий розрахунок (п. 7 розділу VI Порядку).

При цьому, суд звертає увагу, що розділом ІX Порядку визначено облік непогашених залишків сум податку, що були заявлені платниками податку до бюджетного відшкодування за звітні (податкові) періоди до 01 лютого 2015 року; задекларованих до бюджетного відшкодування за звітні (податкові) періоди до 01 лютого 2015 року в рахунок зменшення податкових зобов'язань з податку наступних звітних (податкових) періодів; від'ємного значення суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200 розділу V Кодексу; залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів після бюджетного відшкодування, задекларованого платниками податку за звітні (податкові) періоди до 01 лютого 2015 року.

Так, п. 1 вказаного розділу Порядку облік здійснюється платниками податку на додану вартість, які мають: суми від'ємного значення, що підлягають зарахуванню до податкового кредиту наступного звітного періоду (рядок 20.2 декларації за січень 2015 року / ІV квартал 2014 року); суми залишку від’ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 декларації за січень 2015 року / ІV квартал 2014 року); суми, задекларовані до бюджетного відшкодування в рахунок зменшення податкових зобов'язань з податку наступних звітних (податкових) періодів, які залишились непогашеними станом на 01 лютого 2015 року; залишки сум податку, що були заявлені платниками податку до бюджетного відшкодування та залишились непогашеними станом на 01 лютого 2015 року (далі - суми залишків від’ємного значення податку попередніх податкових періодів). Як було вказано вище відповідно до пункту 33 підрозділу 2 розділу ХХ Кодексу за рішенням платника такі суми від’ємного значення податку попередніх податкових періодів можуть або збільшити розмір суми податку, на яку такий платник має право зареєструвати податкові накладні / розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначену пунктом 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу, із одночасним збільшенням суми податкового кредиту звітного (податкового) періоду, у якому було здійснено таке збільшення; або бути повернені такому платнику на рахунок у банку (у розмірі значення рядка 3 таблиці 2 (Д2) (додаток 2)) .

Залишки від’ємного значення, які виникли (були задекларовані) в звітних (податкових) періодах до 1 лютого 2015 року, включають в себе:

* від'ємне значення суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200 цього Кодексу та відображеної в рядку 20.2 декларації за січень 2015 року;

* залишки від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів після бюджетного відшкодування, задекларовані платниками податку за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року та відображені в рядку 24 декларації за січень 2015 року;

* непогашені станом на 01.02.2015 залишки від’ємного значення, задекларовані в рядку 23.2 декларацій за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року до бюджетного відшкодування в рахунок зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів; непогашені станом на 01.02.2015 залишки сум податку на додану вартість, що були заявлені платниками податку в рядку 23.1 декларацій за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року.

Вказані суми залишків, непогашені станом на 01.02.2015, обліковуються у додатку 2 (Д2) до декларації до їх повного погашення.

Слід зазначити, що порядком визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків (стаття 200 Кодексу), який діяв до 2015 року, визначено, що залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Таким чином, на думку суду, до декларації за лютий 2015 року (рядок 20.1) можуть бути включені суми непогашених станом на 01.02.2015 залишків від'ємного значення попередніх податкових періодів, задекларовані у рядках 20.2 та 24 декларації за січень 2015 року, у розмірі, що не перевищує позитивне значення різниці між сумою податкового зобов’язання та податкового кредиту звітного періоду лютий 2015 року (рядок 18). Вказана сума не обліковується у додатку 2 (Д2) до декларації та не може бути врахована у

збільшення реєстраційної суми та заявлена до бюджетного відшкодування. Решта непогашених станом на 01.02.2015 залишків від’ємного значення в розділі ІІІ декларації за лютий 2015 року не відображаються, а тому рядки 20.2 та 20.3 у декларації за лютий 2015 року не заповнюються. Показники таких рядків уперше можуть бути сформовані в декларації за звітний період березень 2015 року та враховуються під час визначення суми податку, що підлягає сплаті до бюджету чи підлягає бюджетному відшкодуванню, або переноситься до декларації наступних звітних періодів.

В той же час, до рядка 20.1 розділу Ш декларації за лютий 2015 року переноситься значення рядків 24 та 20.2 декларації за січень 2015 року в межах значення рядка 18 декларації за лютий 2015 року.

Решта суми рядків 24 та 20.2 декларації за січень 2015 року обліковується в розділі IV декларації за лютий 2015 року та в додатку 2 (Д2) до цієї декларації. До рядка 20.1 розділу III декларації починаючи зі звітного періоду березень 2015 року переноситься значення рядка 24 декларації за попередній звітний (податковий) період (наприклад, у рядку 20.1 декларації за березень 2015 року відображається значення рядка 24 декларації за лютий 2015.

До рядка 20.2 розділу ПІ декларації переносяться з рядка 27 розділу IV декларації та графи 7 таблиці 1 додатка 2 (Д2) до декларації залишки від'ємного значення, які виникли (були задекларовані) в звітних (податкових) періодах до 1 лютого 2015 року та на які згідно із задекларованим платником бажанням відповідно до підпункту "а" пункту 33 підрозділу 2 розділу XX Кодекс в поточному звітному (податковому) періоді було збільшено розмір реєстраційної суми з одночасним збільшенням розміру суми податкового кредиту у податковій декларації за звітний (податковий) період, в якому було здійснено таке збільшення.

У рядку 20.3 розділу III декларації вказується сума, на яку збільшено/зменшено залишок від'ємного значення, сформованого після 1 лютого 2015 року. за результатами перевірки контролюючого органу.

Збільшення/зменшення за результатами перевірки контролюючого органу залишку від'ємного значення, сформованого до І лютого 2015 року, вказується в графі 10 додатка 2 (Д2) до декларації за звітний період, в якому було винесено та узгоджено рішення за результатами перевірки, та переноситься до рядка 28 розділу IV такої декларації.

Судом встановлено, що позивачем подано уточнюючі розрахунки за період січень – червень 2015 року.

Так, згідно уточнюючого розрахунку за січень 2015 у графі 20.1 «значення рядка 24 декларації попереднього звітного (податкового)» колонки пусті. При цьому, в графі 24 уточнюючого розрахунку «сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 22.1+рядок 23.3) переноситься до рядку 20.1 наступного звітного (податкового) кредиту» також позивачем заповнені не були. В той же час, в графі 25.1 «сплачується до бюджету» вказано суму – 22 212.

Аналіз уточнюючого розрахунку за січень дає суду підстави стверджувати, що позивачем не задекларовано суму від'ємного значення з податку на додану вартість.

В той же час, в уточнюючому розрахунку за лютий 2015 позивачем графа декларації 20.1 також незаповнена, однак графах 20, 20.2, 21,22 зазначено суму від'ємного значення у розмірі 4732407. В той же час, в розділі IV уточнюючого розрахунку за січень 2015 «погашення залишків від'ємного значення звітних (податкових періодів до 01.02.2015» вказано суму – 4734341.

Разом з тим, вже в уточнюючому розрахунку до декларації за березень 2015 року позивачем графа 20.1 Товариством з обмеженою відповідальністю «Пральний комплекс» в колонці «уточнений показник» зазначено суму у розмірі 4732407. В подальших уточнених деклараціях вказаний рядок заповнений також.

Суд аналізуючи надані документи вважає за необхідне зазначити, що позивачем невірно заповнено податкову звітність – уточнюючі декларації, зокрема в первинній уточненій декларації за січень 2015 не задекларовано від'ємне значення з податку на додану вартість. Зміст подальших уточнюючих декларацій дає суду підстави вважати, що в деклараціях з податку на додану вартість за період у який подано уточнені розрахунки пункти 20.1,-24 заповнені не були, адже останні містять в собі прочерки.

З урахування зазначеного, суд дійшов до висновку, що відсутність протиправних дій відповідача щодо не включення від'ємного значення з податку на додану вартість на електронний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Пральний комплекс», а відтак відсутні підстави для зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

При цьому, суд вважає за необхідне наголосити, що позивачем внаслідок помилкового заповнення уточнених декларації не втрачено право на податковий кредит, а лише обмежено себе в праві на реєстрацію податкових накладних з урахування від'ємного значення з податку на додану вартість. В той же час, реалізацію свого права на податковий кредит Товариство з обмеженою відповідальність «Пральний комплекс» має право шляхом отримання залишку від'ємного значення (бюджетного відшкодування) з податку на додану вартість безпосереднього на рахунок юридичної особи в банку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання відповідача зарахувати залишок податкового кредиту у сумі 4 734 341,00 грн. на електронний рахунок ПДВ позивача.

Щодо іншої частини позовних вимог суд зазначить наступне.

Так. згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

З вказаного слідує, що завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист порушеного права юридичної особи від порушень з боку суб'єкта владних повноважень прав останнього. При цьому, основним елементом поняття захисту юридичної особи є наявність порушення її прав та інтересів суб'єктом владних повноважень

За таких обставин, суд зазначає, що визнання дій позивача в частині несвоєчасної реєстрації податкових накладних за період з 01.07.2015 по теперішній час правомірними та зобов'язання відповідача не застосовувати до позивача штрафні санкції за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних за період з 01.07.2015 по дату прийняття рішення в адміністративним судом виходять за межі завдань адміністративного судочинства, з огляду на що, адміністративний позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Згідно частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, заперечуючи проти позову в силу положень частини 2 статті 71 КАС України спростував доводи позивача в цілому.

Позивач в силу положень ч.1 ст.71 КАС України повинен довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, проте не довів суду належними доказами наявність обставин, що обґрунтовують його позовні вимоги в цілому.

Отже, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.185-187 КАС України.

Суддя В. І. Келеберда