Справа № 816/3447/15
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 р.Справа № 816/3447/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Сіренко О.І.

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання Федоренко І.М.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної фінансової інспекції в Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 22.10.2015р. по справі № 816/3447/15

за позовом Державної фінансової інспекції в Полтавській області

до ОСОБА_2 третя особа Полтавська районна державна адміністрація

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

22 жовтня 2015 року постановою Полтавського окружного адміністративного суду в задоволенні адміністративного позову Державної фінансової інспекції в Полтавській області до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Полтавська районна державна адміністрація, про стягнення коштів - відмовлено.

Державна фінансова інспекція в Полтавській області у апеляційній скарзі просить постанову суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Вказує, що одним з головних завдань ДФІ в Полтавській області є здійснення державного фінансового контролю, зокрема, за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного та місцевих бюджетів, а звернення до суду з позовом у справі спрямоване безпосередньо на усунення порушення в частині заниження розміру надходжень за оренду земельних ділянок по коду доходів 1305000 "Плата за землю", та, як наслідок, заниження доходної частини загального фонду сільського бюджету.

На думку заявника, до виключної компетенції податкових органів чинним законодавством не віднесено повноважень по здійсненню фінансового контролю за виконанням функцій з управління обєктами державної власності, цільовим та ефективним використанням коштів державного і місцевих бюджетів, тому висновки суду першої інстанції є протиправними.

Відповідач та третя особа письмових заперечень на апеляційну скаргу не подали.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 КАС України, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що ДФІ в Полтавській області на виконання п.1.4.1 Плану контрольно-ревізійної роботи ДФІ в Полтавській області на І квартал 2015 року та на підставі направлень на проведення ревізії від 06.01.2015 №№9, 10, 11, від 16.03.2015 №214, виданих начальником ДФІ в Полтавській області ОСОБА_3, проведено планову виїзну ревізію фінансово-господарської діяльності Полтавської РДА, в тому числі використання бюджетних коштів на утримання апарату та коштів, головним розпорядником яких визначено райдержадміністрацію за період з 01.01.2012 по 31.12.2014.

За результатами ревізії складено акт від 08.04.2015 №08-21/20 (а.с. 14-23).

В ході ревізії, зокрема, встановлено, що Полтавська РДА протягом ревізійного періоду виконувала функції з управління об'єктами державної власності, які знаходяться на її балансі. До ревізії Полтавською райдержадміністрацією надано договори оренди землі за межами населених пунктів Полтавського району.

Передача в оренду земельних ділянок здійснювалася на підставі розпоряджень голови Полтавської РДА (окремо по кожному орендарю) шляхом укладання договорів оренди земельної ділянки.

Ревізією питання дотримання законодавства в частині повноти надходження коштів до місцевих бюджетів в межах Полтавського району, відповідно умов укладених договорів оренди землі, проведено за період з 01.01.2012 по 31.12.2014 по окремим договорам, що укладались Полтавською РДА.

Під час проведення ревізії фінансово-господарської діяльності Полтавської РДА, виявлено факти невиконання орендарями умов договорів, укладених з органами влади та місцевого самоврядування, щодо коригування орендної плати на індекс інфляції.

Так, 21.07.2008 Полтавською РДА укладено з ОСОБА_2 договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець - Полтавська РДА зобов'язувався надати, а орендар ОСОБА_2 прийняти в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Умовами укладеного договору оренди земельної ділянки площею 0,3266 га встановлено річний розмір орендної плати в сумі 7010,30 грн в рік (розмір місячної орендної плати складає 1/12 річної та становить 7010,30 грн: 12 = 584,19 грн).

Відповідно до п.10 договору оренди землі від 21.07.2008 обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки здійснюється з урахуванням індексу інфляції.

Ревізією встановлено, що при коригуванні місячної суми орендної плати в розмірі 584,19 грн на індекс інфляції за підсумком 2012 року ОСОБА_2 повинен сплатити до Мачухівського сільського бюджету 9397,13 грн, за підсумком 2013 року 9372,60 грн, 2014 року 10506,64 грн. Фактично ОСОБА_2 щорічно протягом 2012-2014 років сплачено 4552,35 грн.

Внаслідок невиконання умов п.10 договору від 21.07.2008, за висновком ревізії, до Мачухівської сільського бюджету у 2012-2014 роках не надійшло 15619,32 грн.

Таким чином, як стверджує позивач, внаслідок невиконання ОСОБА_2 умов п.10 договору оренди землі від 21.07.2008, останнім порушено вимоги ст.ст.525-526, п.1 ст.629 Цивільного кодексу України, п.1 ст.193 Господарського кодексу України, ст.21 Закону України "Про оренду землі".

На підставі висновків акту ревізії від 08.04.2015 №08-21/20, ДФІ в Полтавській області відповідно до пункту 7 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" направлено письмову вимогу на адресу Полтавської РДА про усунення виявлених ревізією порушень від 28.04.2015 №16-08-6-15/2893 та встановлено термін подання інформації про їх виконання до 28.05.2015 (а.с. 24-26).

Листом від 04.06.2015 №2607/01-22 Полтавська РДА повідомила ДФІ в Полтавській області про те, що на виконання вимоги від 28.04.2015 №16-08-6-15/2893 про усунення виявлених ревізією порушень належним чином повідомлено кожного з 24 орендарів про наявність у них заборгованості, яка виникла в зв'язку з не проведенням ними коригування орендної плати на індекс інфляції, як передбачено п.10 договорів оренди землі (а.с. 33-34).

Оскільки ОСОБА_2 не забезпечив сплату збитків у розмірі 3018,01 грн., ДФІ в Полтавській області звернулась до суду з даним адміністративним позовом про їх стягнення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач в даній справі позбавлений повноважень здійснювати контроль за правильністю обчислення і справляння орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Закону України від 26 січня 1993 року № 2939-XII «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі - Закон № 2939-XII) встановлено, що державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Статтею 8 Закону № 2939-XII передбачено, що орган державного фінансового контролю:

Орган державного фінансового контролю:

1) здійснює державний фінансовий контроль та контроль за:

- виконанням функцій з управління об'єктами державної власності;

- цільовим та ефективним використанням коштів державного і місцевих бюджетів;

- цільовим використанням і своєчасним поверненням кредитів (позик), одержаних під державні (місцеві) гарантії;

- достовірністю визначення потреби в бюджетних коштах при складанні планових бюджетних показників;

- відповідністю взятих бюджетних зобов'язань розпорядниками бюджетних коштів відповідним бюджетним асигнуванням, паспорту бюджетної програми (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі);

- веденням бухгалтерського обліку, а також складанням фінансової і бюджетної звітності, паспортів бюджетних програм та звітів про їх виконання (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі), кошторисів та інших документів, що застосовуються в процесі виконання бюджету;

- станом внутрішнього контролю та внутрішнього аудиту у розпорядників бюджетних коштів;

- усуненням виявлених недоліків і порушень;

2) розробляє пропозиції щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому;

3) вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб;

4) здійснює інші повноваження, визначені законами України та покладені на нього Кабінетом Міністрів України.

Отже, законодавець чітко визначив повноваження органу державного контролю.

Відповідно до статей 10, 265 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) плата за землю належить до місцевих податків та входить до складу податку на майно.

Згідно зі статтею 21 Закону України «Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 року N 161-XIV (далі - Закон N 161-XIV) орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Підпунктами 14.1.136, 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі XII - орендна плата); плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до пункту 286.2 статті 286 ПК України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно із пунктом 288.1 статті 288 ПК України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства.

Відповідно до підпункту 19-1.1.2 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи, зокрема, контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

Розділ II ПК України про адміністрування податків, зборів, платежів визначає порядок адміністрування податків та зборів, визначених у розділі I цього Кодексу, а також порядок контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства у випадках, коли здійснення такого контролю покладено на контролюючі органи.

Згідно з пунктом 41.1 статті 41 ПК України, контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

У складі контролюючих органів діють підрозділи податкової міліції.

В пункті 41.4 статті 41 кодексу визначено, що інші державні органи не мають права проводити перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, у тому числі на запит правоохоронних органів.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що повноваження органів державної фінансової інспекції не розповсюджуються на здійснення контролю за правильністю обчислення і справляння орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Доводи ДФІ у Полтавській області у апеляційній скарзі про те, що звернення до суду з позовом у справі спрямоване безпосередньо на усунення порушення в частині заниження розміру надходжень за оренду земельних ділянок, та, як наслідок, заниження доходної частини загального фонду сільського бюджету, та фактично є реалізацією основної функції органу ДФІ, колегія суддів вважає необґрунтованим. Функція зі здійснення державного фінансового контролю за цільовим та ефективним використанням коштів державного і місцевих бюджетів не може бути реалізована з метою здійснення контролю за правильністю обчислення і справляння орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, оскільки такі дії суперечать нормі пункту 41.4 статті 41 ПК України.

Відповідно до вищевикладеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального права, у відповідності до вимог норм матеріального права, тому колегія суддів вважає, що підстав для її скасування немає.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Полтавській області - залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 22.10.2015р. по справі № 816/3447/15 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_4
Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст ухвали виготовлений 14.12.2015 р.