Справа № 804/9904/15
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2016-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 рокусправа № 804/9904/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чередниченко В.Є.

суддів: Коршуна А.О. Панченко О.М.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою відділу Держгеокадастру у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2015 року у справі № 804/9904/15 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Землеустрій» до відділу Держгеокадастру у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2, Дніпродзержинська міська рада про визнання протиправним і скасування висновку та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Землеустрій» (далі - ТОВ «Землеустрій») 10 серпня 2015 року звернулося до суду з адміністративним позовом до відділу Держземагенства у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Землеустрій» до відділу Держгеокадастру у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, в якому, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати висновок відповідача від 17.03.2015 року №0-425-0.4-1324/2-15 про непогодження проекту землеустрою щодо відведення земельної;

- зобов'язати відповідача розглянути заяву про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,6420 га. за адресою: АДРЕСА_1 для розміщення багатофункціональної будівлі з автостоянкою громадянам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та надати висновок про його погодження.

Позов обґрунтовано тим, що вказані у оскаржуваному висновку підстави не погодження проекту відведення земельної ділянки не можуть бути підставами для відмови, оскільки формування земельної ділянки у порядку відведення земельної ділянки із земель державної та комунальної власності передбачає її відмежування, встановлення меж, фіксацію площі із єдиного масиву земель. Положеннями статей 123, 124, 134 Земельного кодексу України не визначено обов'язковості використання тієї чи іншої геоінформаційної системи при складанні документів, які є складовою частиною проекту відведення земельної ділянки. Також оскаржуваний висновок не містить посилань по кожному зауваженню на закони та прийнятті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері та розумного строку для усунення недоліків. Крім того, позивач вказує на неможливість пов'язування площі земельної ділянки, яка вилучена у користувача ВАТ «Дніпродзержинський автомобільний завод» із земельною ділянкою, на яку надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2015 року позов задоволено частково.

Суд визнав протиправним та скасував висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки №0-425-0.4-1324/2-15 від 17.03.2015 року. Зобов'язав відповідача повторно розглянути проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 для розміщення багатофункціональної будівлі з автостоянкою. В задоволенні інших вимог відмовив.

Постанова суду мотивована тим, що висновок відповідача №0-425-0.4-1324/2-15 від 17.03.2015 року в частині недоліків щодо використання інформаційних систем і програм, не містить відповідного посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Щодо оскаржуваного висновку в частині недоліків відносно розбіжностей площі земельної ділянки, яка вказана у заяві про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою суд вказує на те, що відповідачем не враховано, що Дніпродзержинською міською радою (рішення 42 сесії VI скликання Дніпродзержинської міської ради «Про набуття (припинення) прав на землю» від 30.10.2013 року №916-42/VI) надано саме дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, тобто на формування нової земельної ділянки, а не дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою в межах попереднього землекористування. Разом з тим, оскаржуваним висновком не встановлено розумного строку для усунення недоліків, відповідно до положень частини 8 статті 186-1 ЗК України, якою вказана стаття доповнена Законом України «Про внесення зміни до статті 186-1 Земельного кодексу України щодо спрощення процедури погодження проекту землеустрою» №180-VIII від 11.02.2015 року (набрання чинності - 12.03.2015 року).

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що проект землеустрою розроблено на земельну ділянку площею 0,6420 га. згідно з заявами громадян України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 09.10.2013 року, однак згідно з правовстановлюючими документами - договорами купівлі-продажу об'єкту нерухомості від 18.11.2011 року, цей об'єкт розташований на земельній ділянці - площею лише 0,6313 га. При цьому додаткові 0,0107 га мали перейти у користування замовників проекту лише на підставі рішення Дніпродзержинської міської ради, а не підпису посадовця, який узгодив акт встановлення меж (арк. 54 проекту). Згідно з пояснювальною запискою, обробку матеріалів польових вимірювань виконано геоінформаційної системою ГІС «Геопроект», проте на схемі розміщення земельної ділянки, плані земельної ділянки до акта встановлення меж та збірному кадастровому плані суміжних землевласників і землекористувачів зазначено, що звіт виконано у програмі «Sinergy Map (demo), тобто на демонстраційній версії, що є неприпустимим. Крім того, в доводах апеляційної скарги відповідач вказує на те, що Дніпродзержинська міська рада рішенням від 30.10.2013 року №916-42/VІ надала дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 у м. Дніпродзержинську, яка на час прийняття цього рішення знаходилася у користуванні іншого землекористувача, що суперечить положенням п.5 ст. 116 Земельного кодексу України.

Згідно з запереченнями на апеляційну скаргу, позивач посилаючись на її необґрунтованість, просив у задоволені скарги відмовити, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення представника позивача який заперечував щодо її задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що згідно з договором купівлі-продажу 1/2 частин нерухомого майна від 18.01.2011 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали по 1/2 частині багатофункціональної будівлі з автостоянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.29, 30).

Відповідно до пунктів 1.7 вищезазначених договорів земельна ділянка, на якій розташований відчужуваний об'єкт не є приватною власністю продавця, згідно з довідкою з Управління Держкомзему у місті Дніпродзержинську Дніпропетровської області від 18.01.2011 року площа земельної ділянки, яка розташована під багатофункціональною будівлею з автостоянкою складає 0,6313 га. та їй присвоєний кадастровий номер НОМЕР_1 (а.с. 29, 30).

Заявою від 09.10.2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до міського голови із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на право користування земельною ділянкою орієнтовною площею 0,6420 га. розташованою за адресою: АДРЕСА_1, для розміщення багатофункціональної будівлі з автостоянкою на підставі договорів купівлі-продажу нерухомого майна (а.с.24).

Підпунктом 11.11 рішення 42 сесії VI скликання Дніпродзержинської міської ради «Про набуття (припинення) прав на землю» від 30.10.2013 року №916-42/VI, надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, для розміщення багатофункціональної будівлі з автостоянкою (а.с.24 зворот).

Заявами від 12.08.2014 року треті особи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до ТОВ «Землеустрій» з проханням виконати геодезичні роботи та розробити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,6420 га. розташованою за адресою: АДРЕСА_1, для розміщення багатофункціональної будівлі з автостоянкою (а.с.23).

На замовлення третіх осіб, ТОВ «Землеустрій» розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 для розміщення багатофункціональної будівлі з автостоянкою за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15).

Рішенням 59 сесії VI скликання Дніпродзержинської міської ради «Про набуття (припинення) прав на землю» від 30.01.2015 року №1191-59/VI, вилучено з користування у ВАТ «Дніпродзержинський автомобільний завод» земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 0,6313 га., у зв'язку з відчуженням об'єкту нерухомого майна, у зв'язку з чим визнано таким, що втратили чинність, абзац 2 пункту 3 додатку до рішення міської ради від 27.05.2008 року №396-22/V та договір оренди (п.п.10.7).

Висновком відділу Держземагентства у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області №0-425-0.4-1324/2-15 від 17.03.2015 року не погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,6420 га., замовником якого є гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_2, адреса земельної ділянки: АДРЕСА_1 з наступних підстав:

- як вбачається з пояснювальної записки (арк.6), обробку матеріалів польових вимірювань виконана інформаційною системою ГІС «Геопроект», проте на (арк. 50) схемі розміщення земельної ділянки (арк. 56) плані земельної ділянки до акта встановлення меж, (арк. 59) плані до акта перенесення в натуру (на місцевості) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності та (арк. 67) збірному кадастровому плані суміжних землевласників і землекористувачів зазначено, що звіт виконано у програмі «Synergy Map (demo)»;

- як вбачається із копії заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності) у якій вказана орієнтовна площа земельної ділянки 0,6420 га. та підставою зазначено договір купівлі-продажу нерухомого майна проте, згідно з п.1.7 договорів купівлі-продажу 1/2 частини об'єктів нерухомого майна від 18.01.2011 року зазначено, що площа земельної ділянки яка розташована під багатофункціональною будівлею з автостоянкою складає 0,6313 га., кадастровий номер НОМЕР_1;

- згідно з рішенням Дніпродзержинської міської ради від 30.01.2015 року №1191-59/ VI «Про набуття (припинення) прав на землю» було вилучено з користування у ВАТ «Дніпродзержинський автомобільний завод» земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 0,6313 га., у зв'язку з відчуженням об'єкту нерухомого майна, у зв'язку з чим встановлено, що площа земельної ділянки, яка планується для відведення, збільшено на 0,0107 га. у порівнянні з площею вказаною у правовстановлюючих документах, а також за відсутності дозволу органу місцевого самоврядування безпосередньо на збільшення площі земельної ділянки що не відповідає ст. 123, 124, 134 Земельного кодексу України (а.с.89).

Законність та обґрунтованість висновку відділу Держземагентства у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області №0-425-0.4-1324/2-15 від 17.03.2015 року є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Згідно із ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Порядок регулювання земельних відносин встановлений у Земельному кодексі України №2768-III від 25.10.2001 року (далі - ЗК України).

Відповідно до положень статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права власності на ці об'єкти.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з договором купівлі-продажу 1/2 частин нерухомого майна від 18.01.2011 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали по 1/2 частині багатофункціональної будівлі з автостоянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.29, 30).

Відповідно до частини 2 статті 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з положеннями частин 3,4 статті 123 ЗК України умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Типовий договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджується Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ТОВ «Землеустрій» укладено договір розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 12 серпня 2014 року №12/08/0003 (а.с.12).

Частиною 4 статті 123 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідно до частин 15,17 статті 186-1 ЗК України оригінал відповідної документації із землеустрою подається розробником для погодження територіальному органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а іншим органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування та іншим суб'єктам, які здійснюють погодження документації із землеустрою - копії такої завіреної розробником документації.

Підставою для відмови у погодженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Щодо посилань відповідача у висновку №0-425-0.4-1324/2-15 від 17.03.2015 року, як на підставу для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,6420 га. на те, що звіт виконано у програмі «Synergy Map (demo)», суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

За змістом статті 50 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування є невід'ємною частиною землеустрою.

Статтею 40 Закону України «Про землеустрій» визначено, що технічне забезпечення землеустрою базується на використанні засобів обчислювальної та інформаційної техніки, технічних засобів для виконання геодезичних та інших робіт. Технологічне забезпечення землеустрою базується на використанні сучасних інформаційних технологій і систем для збору, ведення, контролю, накопичення, зберігання, поновлення, пошуку, перетворення, переробки, відображення, видачі й передачі даних.

Основою інформаційного забезпечення землеустрою є автоматизовані системи, призначені для обробки даних земельно-кадастрових, топографо-геодезичних та інших зйомок і дистанційного зондування, ведення земельної статистики, прогнозування, планування, проектування, картографування, організаційного управління.

На виконання цієї норми закону Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 11.04.2013 року №255 «Про затвердження вимог до технічного і технологічного забезпечення виконавців (розробників) робіт із землеустрою» затверджені вимоги до технічного забезпечення виконавців (розробників) робіт, зокрема п.2.1 передбачає, що виконавець (розробник) робіт із землеустрою повинен володіти (мати у власності або в користуванні) такими засобами обчислювальної та інформаційної техніки, технічними засобами для виконання геодезичних та інших робіт при здійсненні землеустрою комп'ютерною, обчислювальною та іншою інформаційною технікою і ліцензійним програмним забезпеченням, необхідним для забезпечення технологічного процесу виконання робіт із землеустрою.

При цьому слід зазначити, що жодна законодавча норма не визначає допустимість або заборону вказувати одну геоінформаційну систему, а використовувати іншу.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що зазначення позивачем того, що обробку матеріалів польових вимірювань ним було здійснено у програмі ГІС «Геопроект», а фактично виконано у програмі «Synergy Map (demo)» не є підставою для відмови у погодженні такого проекту, оскільки свідчить лише про халатність виконання такого вимірювання.

Щодо посилань відповідача у висновку №0-425-0.4-1324/2-15 від 17.03.2015 року, як на підставу для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,6420 га. на те, що підставою для виконання такого проекту зазначено договір купівлі-продажу нерухомого майна проте згідно з п.1.7 договорів купівлі-продажу 1/2 частини об'єктів нерухомого майна від 18.01.2011 року зазначено, що площа земельної ділянки яка розташована під багатофункціональною будівлею з автостоянкою складає 0,6313 га., кадастровий номер НОМЕР_1, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звертаючись до міського голови із заявою від 09.10.2013 року в якій ставили питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на право користування площею 0,6420 га. розташованою за адресою: АДРЕСА_1, для розміщення багатофункціональної будівлі з автостоянкою на підставі договорів купівлі-продажу нерухомого майна (а.с.24).

Тобто, підставою для надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на право користування ставили питання про площею 0,6420 га. розташованою за адресою: АДРЕСА_1, для розміщення багатофункціональної будівлі з автостоянкою є договір купівлі-продажу нерухомого майна.

Відповідно до пунктів 1.7 зазначених договорів купівлі-продажу нерухомого майна земельна ділянка, на якій розташований відчужуваний об'єкт не є приватною власністю продавця. Згідно з довідкою з Управління Держкомзему у місті Дніпродзержинську Дніпропетровської області від 18.01.2011 року площа земельної ділянки, яка розташована під багатофункціональною будівлею з автостоянкою складає 0,6313 га. та їй присвоєний кадастровий номер НОМЕР_1 (а.с. 29, 30).

Таким чином, об'єктом для розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є земельна ділянка площею 0,6313 га. розташована за адресою: АДРЕСА_1, на якій розташований об'єкт нерухомості придбаний на підставі договорів купівлі-продажу нерухомого майна.

Підпунктом 11.11 рішення 42 сесії VI скликання Дніпродзержинської міської ради «Про набуття (припинення) прав на землю» від 30.10.2013 року №916-42/VI, надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, для розміщення багатофункціональної будівлі з автостоянкою (а.с.24 зворот).

При цьому, суд звертає увагу на те, що Дніпродзержинською міською радою у рішенні 42 сесії VI скликання Дніпродзержинської міської ради «Про набуття (припинення) прав на землю» від 30.10.2013 року №916-42/VI не зазначено розмір земельної ділянки, що спростовує твердження позивача про те, що міською радою було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 площею 0,6420 га.

При цьому, слід зазначити й про безпідставність посилання позивача на той факт, що рішення 42 сесії VI скликання Дніпродзержинської міської ради «Про набуття (припинення) прав на землю» від 30.10.2013 року №916-42/VI ніким не скасовано та є чинним, оскільки ця обставина не підтверджує факт надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,6420 га. громадянам ОСОБА_1 та ОСОБА_2, тому, що це рішення не містить посилань на визначену площу земельної ділянки.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування чи оренду визначений положеннями статей 123, 124 ЗК України.

При цьому, позивачем не надано суду доказів надання міською радою дозволу на розроблення проекту землеустрою на надлишкові 107 м2 землі, що перебуває у комунальній власності.

Так, частиною 6 статті 186-1 ЗК України передбачено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Отже, підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Таким чином, відповідач встановивши невідповідність документації із землеустрою положенням законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів мав право для прийняття рішення про відмову у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Між тим, колегія суддів зазначає, що стаття 186-1 Земельного кодексу України була доповнена згідно з Законом України «Про внесення зміни до статті 186-1 Земельного кодексу України щодо спрощення процедури погодження проекту землеустрою» від 11.02.2015 №180-VIII, який набрав чинності 12 березня 2015 року (наступний день після опублікування у випуску №43 (6047) від 11.03.2015 газети "Голос України").

Так, положення частини 8 статті 186-1 ЗК України передбачає, що у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Таким чином, положеннями частини 8 статті 186-1 ЗК України на територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин покладено обов'язок надання вичерпного переліку недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків, а отже в свою чергу виконавцю (розробник) проекту землеустрою надано право на усунення недоліків проекту землеустрою зазначених цим органом.

Враховуючи те, що відповідачем на виконання приписів частини 8 статті 186-1 ЗК України у висновку №0-425-0.4-1324/2-15 від 17.03.2015 року не надано виконавцю (розробник) строк для усунення недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що порушує права такого виконавця, суд апеляційної інстанції зробив висновок щодо протиправності цього висновку та необхідності його скасування.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 200, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу відділу Держгеокадастру у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області - залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2015 року у справі № 804/9904/15 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений 15 січня 2016 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко