Справа № 182/7990/15-а
Суддя: Шестакова З. С.
Дата ухвалення: 2015-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/7990/15-а
Провадження № 2-а/0182/181/2015
П О С Т А Н О В А
Іменем України
24.12.2015 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Шестакова З.С., розглянувши у скороченому провадженні адміністративному справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області про зобов`язання призначити та виплатити їй пенсію, -

встановив:
ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області (далі по тексту УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі) про зобов`язання призначити та виплатити їй пенсію.

Свої вимоги мотивує тим, що вона 14 травня 2015 року звернулася до УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі за призначенням пенсії згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та надала усі необхідні документи, передбачені розділом ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1.

На її думку, при призначені пенсії УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі значно обмежило її права, зокрема до страхового стажу не зараховано періоди роботи в військовій частині № НОМЕР_1 з 17 березня 1988 року по 24 серпня 1991 року.

Так відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Всі записи зроблені в трудовій книжці внесені відповідно до Інструкції ведення трудових книжок. Записи здійснені в хронологічній послідовності, акуратно, кульковою ручкою. УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі не зарахувало період роботи в військовій частині № НОМЕР_1 , мотивуючи тим, що в трудовій книжці в графі «на підставі чого внесена запис (документ, його дата та номер)» при звільнені з роботи в даті наказу є виправлення. Але в трудовій книжці в даній графі в даті наказу немає ніяких виправлень, а вимога відповідача надати додаткові довідки є протиправною.

Також, до розрахунку заробітної плати не враховані суми які зазначені в індивідуальних відомостях за період з жовтня 2000 року по січень 2001 року на підприємстві Нікопольський професійний ліцей, та з липня 2000 року по лютий 2001рік на підприємстві ПП «Шлях».

Відповідач при нарахуванні пенсії зарахував лише заробіток за основним місцем роботи, а повинен врахувати й заробіток на роботі за сумісництвом, так як страховий стаж обчислюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а в період до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством.

Таким чином, УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі протиправно вимагає надати додаткові довідки оскільки в індивідуальних відомостях є всі необхідні дані.

Для визначення заробітку за минулий рік (за повний 2014 рік) застосувало 2 960,62 грн. Відповідач застосував при розрахунку пенсії середню заробітну плату в Україні за три роки: 2012, 2013 і 2014 роки розмір якої склав 2 960,79 грн. на підставі частини 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До внесення змін до статті 40 цього закону вона була в наступній редакції: Зс середня заробітна плата у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням.

Внесені зміни значно погіршують умови пенсійного забезпечення осіб, зокрема зменшено розмір заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні з 3 149,95 грн. на 2 960,79грн., чим суттєво порушено законодавчо визначені до цього гарантії. Закон № 3668, яким внесено зміни, не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій, а тому суперечить ст. 22 Конституції України.

Пенсія їй з дня призначення (14 травня 2015 року) не виплачувалася, що суперечить вимогам ст.ст. 21, 22, 24 Конституції України, так як при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Тому, ОСОБА_1 просила суд зобов`язати УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі призначити їй пенсію за віком в повному обсязі на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 14 травня 2015 року, зарахувавши при призначенні пенсії стаж її роботи в військової частині № НОМЕР_1 з 17 березня 1988 року по 24 серпня 1991 року; заробіток за сумісництвом за періоди з жовтня 2000 року по січень 2001 року у Нікопольському професійному ліцеї, та з липня 2000 року по лютий 2001 року у ПП «Шлях»; середній заробіток по народному господарству в України, з якого сплачені страхові внески в Пенсійний фонд України за 2014 рік в сумі 3 149,95 грн..

Зобов`язати УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі виплачувати їй пенсію з 14 травня 2015 року та виплатити заборгованість, що утворилась з цього часу.

Стягнути з відповідача судові витрати.

УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі позовні вимоги ОСОБА_1 не визнало, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість.

Згідно поданих заперечень (вхідний № 24826/15 від 09 грудня 2015 року) відповідач вказує, що стаж роботи позивача у військовій частині № НОМЕР_1 з 17 березня 1988 року по 24 серпня 1991 року згідно трудової книжки не зараховано з наступних підстав.

Відповідно до Інструкції у розділі «Відомості про роботу» трудової книжки закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі виникнення такої ситуації виправлення повинні бути проведені відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а саме: неправильний запис визнається недійсним про що вноситься відповідний запис або у разі незначної описки ставиться обов`язково відмітка «Виправленому вірити», підпис особи що вносила запис та печатка підприємства.

Враховуючи вищезазначене період роботи ОСОБА_1 у військовій частині № НОМЕР_1 з 17 березня 1988 року по 24 серпня 1991року не зарахований до страхового стажу в зв`язку з наявними виправленнями, в графі «на підставі чого внесений запис (документ, його дата та номер)», при звільнені з роботи в даті наказу, які не завірені підписом та печаткою підприємства.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній для зарахування вищезазначеного періоду до страхового стажу необхідно надати довідку з військовій частині № НОМЕР_1 для підтвердження факту роботи.

Щодо твердження позивача про неправомірне застосування показника середньої заробітної плати в розмірі 2 960,79 грн. відповідач зазначає, що така позовна вимога прямо суперечить вимогам ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Дана норма не визнана неконституційною, тому УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі цілком законно застосовано при розрахунку пенсії ОСОБА_1 середню заробітну плату по Україні за три роки, а саме: за 2012, 2013 та 2014 роки розмір якої склав 2 960,79грн.

Щодо не виплати позивачу пенсії з дня призначення відповідач зазначив , що згідно з ч. 2

ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 внесено зміни до ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З урахуванням внесених змін вказана стаття Закону передбачає, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів 1 та 2 груп, інвалідів війни 3 групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Позивач на момент призначення пенсії була державним службовцем, мала 12 ранг державного службовця, працювала на посаді головного спеціаліста-юрисконсульта в УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі.

Отже, зазначена норма чітко встановлює, що пенсія особам, які працюють на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» не виплачуються.

Заробіток за сумісництвом за період з жовтня 2000 по січень 2001 р. - страхувальник Нікопольський професійний ліцей та з липня 2000 по лютий 2001р. - страхувальник ПП «Шлях» УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі не було зараховано з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Всі записи в трудовій книжці вносяться відповідно до Інструкції ведення трудових книжок.

Згідно трудової книжки ОСОБА_1 з 05 вересня 1991року по 03 серпня 2004 рік працювала в АТП-11268. В пенсійній справі, а також в трудовій книжці відсутні будь-які відомості, які б підтверджували роботу позивача за сумісництвом в Нікопольському професійному ліцеї та в ПП «Шлях», в зв`язку з чим їй було запропоновано надати до управління довідки про періоди роботи за сумісництвом. Оскільки такі документи надані не були, то пенсія була розрахована з наявних у пенсійній справі документів.

Тому, відповідач просив суд в позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, 15 травня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі з заявою про призначення їй пенсії з 14 травня 2015року, за документами пенсійної справи страховий стаж складає 37 років 01місяц 22 днів.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Всі записи в трудовій книжці вносяться відповідно до Інструкції ведення трудових книжок.

Невідповідність трудової книжки вимогам, що ставляться до такого документу позбавляють трудову книжку юридичної сили.

Згідно вказаної Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці трудової книжки. Прізвище, ім`я та по-батькові і дата народження вказуються на підставі паспорта або свідоцтва про народження. Першу сторінку трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Відповідно до Інструкції у розділі «Відомості про роботу» трудової книжки закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі виникнення такої ситуації виправлення повинні бути проведені відповідно до Інструкції про порядок ведення

трудових книжок, а саме: неправильний запис визнається недійсним про що вноситься відповідний запис або у разі незначної описки ставиться обов`язково відмітка «Виправленому вірити», підпис особи що вносила запис та печатка підприємства.

Таким чином, суддя приходить висновку, що період роботи ОСОБА_1 у військовій частині № НОМЕР_1 з 17 березня 1988 року по 24 серпня 1991рік правомірно не зарахований до страхового стажу, в зв`язку з наявними виправленнями в графі «на підставі чого внесений запис (документ, його дата та номер)» при звільнені з роботи в даті наказу, які не завірені підписом та печаткою підприємства.

Не ґрунтується на нормах закону і твердження позивача щодо неправомірного застосування показника середньої заробітної плати в розмірі 2 960,79 грн., оскільки такі вимоги прямо суперечить вимогам ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Тому УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі законно застосовано при розрахунку пенсії ОСОБА_1 середню заробітну плату по Україні за три роки, а саме за 2012, 2013 та 2014 роки, розмір якої склав 2 960,79 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015року внесено зміни до ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З урахуванням внесених змін вказана стаття Закону передбачає, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів 1 та 2 груп, інвалідів війни 3 групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам, поширюється на пенсіонерів незалежно від часу призначення пенсії.

Позивач на момент призначення пенсії була державним службовцем, мала 12 ранг державного службовця, працювала на посаді головного спеціаліста-юрисконсульта в УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі.

Отже, зазначена норма чітко встановлює, що пенсія особам, які працюють на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» не виплачуються.

Позивач обіймаючи посаду головного спеціаліста-юрисконсульта УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі, працювала на державній службі, а тому, відповідно до ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не мала права на виплату призначеної пенсії.

У рішенні від 26 грудня 2011року № 20-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежить від соціально-економічних можливостей держави.

Також, Конституційний Суд України у рішенні від 25 січня 2012 року № 3рп/2012 зробив висновок, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної,

часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі Ейрі проти Ірландії також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі Кйартан Асмундсон проти Ісландії від 12 жовтня 2004 року.

Отже, одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Конституційний Суд України також зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч. 1 ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Приймаючи до уваги вищезазначене, можна зробити висновок, що ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із внесеними змінами, не визнана неконституційною, позивач не є інвалідом І, ІІ групи, інвалідом війни ІІІ групи, учасником бойових дій, не займала посади в органах, перелік яких визначений у п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо пенсійного забезпечення», а обіймала посаду на момент призначення пенсії, яка дає право на призначення пенсії на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», тому УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі правомірно не виплачувало ОСОБА_1 призначену їй пенсію.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Всі записи в трудовій книжці вносяться відповідно до Інструкції ведення трудових книжок.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно трудової книжки ОСОБА_1 з 05 вересня 1991року по 03 серпня 2004 рік працювала в АТП-11268.

В пенсійній справі, а також в трудовій книжці відсутні будь-які відомості, які б підтверджували роботу позивача за сумісництвом в Нікопольському професійному ліцеї та в ПП «Шлях», в зв`язку з чим, їй було запропоновано надати до УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі довідки про періоди її роботи за сумісництвом, однак позивач необхідні документи не надала.

Отже, з урахуванням викладених обставин, суддя вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зобов`язання УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі призначити пенсію за віком зарахувавши при призначенні пенсії: 1) стаж роботи за період роботи в військовій частині № НОМЕР_1 з 17 березня 1988 року по 24 серпня 1991 рік; 2) заробіток за сумісництвом, який зазначено в індивідуальних відомостях; 3) середній заробіток, з якого сплачені страхові внески в Пенсійний фонд за минулий рік в сумі 3 149,95грн., та зобов`язання виплачувати призначену пенсію з 14 травня 2015 року, - не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

З урахуванням викладених обставин, керуючись ст.ст. 6, 11, 71, 159-163, 183-2 КАС України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суддя

постановив:
Відмовити ОСОБА_1 в позові до Управління Пенсійного Фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області про зобов`язання призначити та виплатити їй пенсію.

Постанова може були оскаржена до Апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: З. С. Шестакова