Справа № 552/5129/15-а
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 р. Справа № 552/5129/15-а

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.

Суддів: Бегунца А.О. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Київського районного суду м. Полтави від 28.10.2015р. по справі № 552/5129/15-а

за позовом ОСОБА_3

до Полтавської митниці ДФС

про скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Київського районного суду м. Полтави з адміністративним позовом до Полтавської митниці ДФС, в якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Полтавської митниці ДФС № 0062/80600/15 від 20.08.2015р. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20.08.2015р. постановою №0062/80600/15 притягнуто до адміністративної відповідальності позивача за порушення митних правил за ст. 485 МК України з накладенням штрафу в сумі 5088 грн. Позивач з постановою не погоджується, вважає її протиправною, такою, що підлягає скасуванню.

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 28.10.2015р. в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Полтавської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне зясування обставин справи.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач просив суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги позивача, а постанову Київського районного суду м. Полтави від 28.10.2015р. по справі №552/5129/15-а залишити без змін.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України оскаржувана постанова переглянута в межах апеляційної скарги.

У судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 05.05.2015р. було складено протокол про пушення митних правил № 0062/80600/15 за ст. 485 МК України відносно позивача.

Згідно протоколу, 25.01.2013р. відповідно до МД № 806020000/2013/000761 позивач ОСОБА_3, перебуваючи на посаді директора ПВКП «Агродеталь», було проведено митне оформлення в режимі «імпорт» вантажу на підставі зовнішньоекономічного договору. Проте при декларуванні вантажу позивачем не було додано до митної декларації довідки про транспортні витрати.

В результаті перевірки відповідачем було встановлено, що позивачем при декларуванні товару не було зазначено понесені витрати підприємства на транспортування у сумі 17280,00грн., які були відомі позивачу, тим самим позивачем вчинено протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, що спричинило недобори митних платежів на загальну суму 1696,00грн.

Таким чином, постановою в справі про порушення митних правил № 0062/80600/15 від 20.08.2015р. ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні порушення митних правил за вчинення зазначених в протоколі дій, за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5088,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив того, що в діях позивача є наявними ознаки складу правопорушення, що передбачені ст. 485 МК України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

У відповідності до положень закріплених в п. 28 ст. 4 МК України митні правила - встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем, або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно норм закріплених у п.п. 1,4 ч. 1 ст. 266 МК України декларант зобов'язаний, зокрема, здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу.

До складу митних платежів, згідно до п. 27 ст. 4 МК України належать : мито, акцизний податок із ввезених на митну територію України підакцизних товарів (продукції), податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів (продукції).

Статтею 485 МК України встановлено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Порушення митних правил, відповідно до ст. 458 МК України, є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Слід зазначити, що положеннями ч. 1 ст. 487 МК України визначено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з ч. 1 ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, необхідною умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є доведеність факту вчинення порушення митних правил даною особою та вина особи у його вчиненні.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 50 МК України визначено, що для нарахування митних платежів використовуються відомості про митну вартість товарів.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Положеннями визначеними ч. 4 ст. 58 МК України врегульовано, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Разом з тим, п. 5 ч. 10 ст. 58 МК України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, зокрема, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Також, у відповідності до ч. 11 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню: плата за будівництво, спорудження, складення, технічне обслуговування або технічну допомогу, здійснені після ввезення імпортних товарів, таких як промислова установка, машини або обладнання; витрати на транспортування після ввезення; податки, які справляються в Україні.

Отже, наведеною нормою прямо передбачено відсутність обовязку включати до складу митної вартості товару витрати на його транспортування після ввезення на територію України за умови виділення їх з ціни товару.

Слід зауважити, що відповідно до ч. 1 ст. 9 МК України митну територію України становлять територія України, зайнята сушею, територіальне море, внутрішні води і повітряний простір, а також території вільних митних зон, штучні острови, установки і споруди, створені у виключній (морській) економічній зоні України, на які поширюється виключна юрисдикція України. в свою чергу, межі митної території України є митним кордоном України. Митний кордон України збігається з державним кордоном України, крім меж штучних островів, установок і споруд, створених у виключній (морській) економічній зоні України, на які поширюється виключна юрисдикція України. Межі території зазначених островів, установок і споруд становлять митний кордон України (ст.10 МК України).

Отже, до складу митної вартості, згідно положень визначених ч. 4 та п. 5 ч. 10 ст. 58 МК України входить лише вартість транспортування задекларованого товару до митної території України. Витрати по транспортуванню імпортованого товару в межах митної території України у разі їх виділення з ціни товару не включаються до складу митної вартості даного товару.

З наявних матеріалах справи рахунку на оплату від 30.01.2013р., довідки про надання послуг від № 14 від 28.01.2013 р. вбачається, що вартість транспортних витрат на перевезення вантажу до кордону України (Одеський морський транспортний порт) не перевищила 17280,00 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем по справі було цілком правомірно враховано у складі митної вартості задекларованого товару транспортні витрати в сумі 17280,00 грн.

Згідно з п. 1 ч. 12 ст. 531 МК України відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил, є підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил.

Згідно з ч.1 ст.527 МК України у справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: про проведення додаткової перевірки; про накладення адміністративного стягнення; про закриття провадження у справі.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає постанову у справі про порушення митних правил від 20.08.2015 року № 0062/80600/15, винесену заступником начальника Полтавської митниці ДФС ОСОБА_4, про визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 Митного кодексу України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу - неправомірною, такою, що прийнята необґрунтовано та підлягає скасуванню, а справу про правопорушення митних правил закриттю.

В свою чергу, неповне зясування обставин у справі, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, відповідно до п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст.202 КАС України, що призвело до неправильного вирішення справи, є підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Згідно ч. 2 ст. 205 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може прийняти нову постанову, якою суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Київського районного суду м. Полтави від 28.10.2015р. по справі № 552/5129/15-а підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення адміністративного позову ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 1,3,4 ч. 1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Київського районного суду м. Полтави від 28.10.2015р. по справі № 552/5129/15-а скасувати.

Прийняти нову постанову.

Визнати протиправною та скасувати постанову Полтавської митниці ДФС №0062/80600/15 від 20.08.2015р. про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності по ст. 485 Митного кодексу України.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_5
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_6 ОСОБА_7
Повний текст постанови виготовлений 21.12.2015 р.