Справа № 14619/11/2070
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2012-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

28 березня 2012 р. справа № 2-а- 14619/11/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Біленського О.О.

при секретарі судового засідання Лишняк І.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Харківської області Державної податкової служби
про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1Д.) звернулась до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Харківської області про скасування податкового повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Харківської області від 27.10.2011 року №1.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.03.2012 року було допущено заміну відповідача - Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Харківської області на її правонаступника Державну податкову інспекцію у Балаклійському районі Харківської області Державної податкової служби (далі - ДПІ у Балаклійському районі Харківської області ДПС).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення від 27.10.2011 року №1, яким до позивача на підставі п.116.1 ст.116 Податкового кодексу України застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 510,00 грн. Позивач зазначив, що в 2011 році фактично здійснювала підприємницьку діяльність лише з 03.03.2011 року по 31.03.2011 року на підставі патенту серії ПАЕ № 786797, який було видано відповідачем. При цьому, цей патент було видано на підставі Декрету Кабінету міністрів України від 26.12.1992 року №13-92 «Про прибутковий податок з громадян»(далі Декрет №13-92). Придбавши такий патент позивач, тим самим, сплатила фіксований податок, передбачений ст.14 Декрету №13-92. Позивач вважає, що положення абзацу 21 пункту 1 ст.14 Декрету №13-92 є спеціальними по відношенню до пунктів 44.1 та 44.3 ст.44 Податкового кодексу України, тому вимоги пунктів 44.1 та 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України на платників фіксованого податку не розповсюджуються, а отже позивач не може бути притягнутий до відповідальності на підставі пункту 116.1 ст.116 Податкового кодексу України за невиконання вимог пунктів 44.1 та 44.3 ст.44 Податкового кодексу України. З огляду на вказане позивач вважає, що штрафна (фінансова) санкція застосована до неї незаконно.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити на підставі викладених у позові фактів та додаткових пояснень.

Представник відповідача у запереченнях на адміністративний позов та у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що ДПІ у Балаклійському районі проведена позапланова виїзна документальна перевірка ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 13.01.2010 року по 10.10.2011 року. В ході здійснення ДПІ у Балаклійському районі податкового контролю платником податків не надано до перевірки оригіналів документів чи їх копій, повязаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на податкові органи, а саме не надано документів на товар, який був придбаний та реалізований в ході здійснення підприємницької діяльності. Як свідчать матеріали перевірки ФОП ОСОБА_1, у період з 01.03.2010 року 31.03.2010 року та з 03.03.2011 року по 31.03.2011 року, обрала спосіб оподаткування доходів, одержаних від підприємницької діяльності, за фіксованим розміром податку шляхом придбання патенту, а всі інші періоди на загальній системі оподаткування. У періоді, що перевірявся платник податків задекларував валовий дохід у такому розмірі: 2010 рік - 3000,00 грн., 2011 рік - 2800,00 грн.. Вказана обставина підтверджує здійснення торгівельно-закупівельної діяльності. На підставі встановлених актом перевірки порушень, ДПІ у Балаклійському районі відповідно до п.121.1 ст.121 Податкового кодексу України, що передбачає відповідальність за незабезпечення платником податків зберігання первинних та інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом було застосовано штрафну санкцію у розмірі 510,00 грн.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця, ФОП ОСОБА_1 зареєстрована в якості фізичної особи підприємця Балаклійською районною державною адміністрацією Харківської області 13.01.2010 року.

Згідно довідки ДПІ у Балаклійському районі Харківської області ДПС №958 від 05.03.2012 року, ФОП ОСОБА_1 перебуває на обліку у ДПІ у Балаклійському районі Харківської області з 13.01.2010 року.

З матеріалів справи вбачається, що 13.05.2011 року ФОП ОСОБА_1 звернулась до ДПІ у Балаклійському районі Харківської області з заявою про припинення платника податків. На підставі п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.7, п.78.2, п.78.4 ст.78 Податкового кодексу України, відповідно до направлення від 10 жовтня 2011 року №292, виданого ДПІ у Балаклійському районі та згідно з Наказом №381 від 10.10.2011 року про проведення позапланової виїзної перевірки субєктів ФОП ОСОБА_1, фахівцями ДПІ у Балаклійському районі Харківської області була проведена документальна позапланова виїзна перевірка фінансово господарської діяльності з питань дотримання субєктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 13.01.2010 року по 10.10.2011 року. До проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 ознайомлена з Наказом №381 від 10.10.2011 року, копію якого вручено ФОП ОСОБА_1 10.10.2011 року разом з направленням про проведення документальної позапланової виїзної перевірки. Перевірку проведено з відома ФОП ОСОБА_1 та в її присутності. За результатами проведеної перевірки складено акт №699/17-202/НОМЕР_1 від 13.10.2011 року. Перевіркою ФОП ОСОБА_1 було встановлено порушення п.44.1 та п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України в частині не зберігання документів на придбання товарів у 2011 році.

За наслідками перевірки ДПІ у Балаклійському районі Харківської області було винесено податкове повідомлення рішення № від 27.10.2011 року, яке було отримано ФОП ОСОБА_1 28.10.2011 року відповідно до розписки на корінці вказаного податкового повідомлення - рішення.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 03.03.2011 року звернулась до ДПІ у Балаклійському районі Харківської області з заявою на одержання патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян. На підставі вказаної заяви ДПІ у Балаклійському районі Харківської області було видано патент серії ПАЕ №786797 терміном дії з 03.03.2011 року по 31.03.2011 року.

Актом перевірки встановлено, що документи (накладні, чеки, рахунки) на закупівлю товару за 2011 рік до перевірки не надані, так як вони не зберігались.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1, у період з 03.03.2011 року по 31.03.2011 року, обрала спосіб оподаткування доходів, одержаних від підприємницької діяльності, за фіксованим розміром податку шляхом придбання патенту, а всі інші періоди 2011 року перебувала на загальній системі оподаткування.

Фізична особа підприємець, згідно п.2 ст.55 Господарського кодексу України є субєктом господарювання, тому на нього розповсюджуються його норми. Згідно ч.8 ст.19 Господарського кодексу України всі субєкти господарювання зобовязані вести первинний облік результатів своєї діяльності та вести бухгалтерський облік.

Згідно з п.6 ст. 128 Господарського кодексу, громадянин - підприємець зобовязаний вести облік результатів своєї підприємницької діяльності відповідно до вимог законодавства та своєчасно подавати до податкових органів декларації про доходи, інші необхідні відомості для нарахування податків та інших обовязкових платежів, сплачувати податки та інші обовязкові платежі в порядку і в розмірах, установлених законом.

Відповідно до ст.14 Декрету про прибутковий податок громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів, одержаних від цієї діяльності, за фіксованим розміром податку шляхом придбання патенту.

Згідно з п.1 вищезазначеної статті у разі сплати фіксованого податку платник такого податку звільняється від ведення обовязкового обліку доходів і витрат. При цьому, фізичні особи - платники фіксованого податку можуть вести облік доходів і витрат у будь-якій зручній для них формі, що не вимагає будь-якої реєстрації.

Отже, платник фіксованого податку звільняється саме від ведення обовязкового обліку доходів і витрат, а не від обовязку зберігання первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Суд зазначає, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України.

Статтею 44 Податкового кодексу України визначені вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, зокрема відповідно до п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно положень п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України, платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

В свою чергу, відповідно до пунктів 16.1.5 та 85.4 Податкового кодексу України, податкова служба має право вимагати первинні документи під час проведення перевірок, а платник податків має їх надавати.

Таким чином, фізичні особи - підприємці платники фіксованого податку звільняються від обовязкового ведення обліку доходів та витрат, але ведуть спрощений облік доходів та витрат у будь-якій зручній для них формі. При цьому слід зазначити, що фізичні особи підприємці платники фіксованого податку не звільняються від обовязку щодо наявності підтверджуючих документів на товар, який реалізується, оскільки платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами.

Також, суд звертає увагу на те, що ФОП ОСОБА_1 протягом 2011 року за виключенням періоду з 03.03.2011 року по 31.03.2011 року перебувала на загальній системі оподаткування, що підтверджується довідкою ДПІ у Балаклійському районі Харківської області.

Згідно пункту 177.10 ст.177Податкового кодексу України фізична особа - підприємець, перебуваючи на загальній системі оподаткування, зобовязана мати первинні документи щодо походження товару. Ведення бухгалтерського обліку у фізичної особи підприємця на загальній системі оподаткування полягає у заповненні книги обліку доходів та витрат, яка затверджена Наказом ДПА №1025 від 24.12.2010 року. Відповідно до пункту 1 цього наказу, внесення даних до книги здійснюється виключно на підставі первинних документів.

Пунктом 177.2 ст.177 Податкового кодексу України, встановлено, що чистий дохід ФОП визначається як різниця між виручкою у грошовій та негрошовій формі та документально підтвердженими витратами. Тобто, лише на підставі належно оформлених первинних документів, ФОП на загальній системі має право віднести вартість придбаних товарів чи послуг до складу валових витрат та, відповідно, зменшити свій загальний оподатковуваний дохід.

Крім того, підприємці, які знаходились на загальній системі оподаткування, відповідно до п.174.4 та 177.10 ст.177 Податкового кодексу України, мають право включати в перелік своїх витрат безпосередньо повязаних з отриманням доходів тільки документально підтверджені витрати та зобовязані мати документи підтверджуючі походження товару.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не задекларовано будь-які витрат, повязаних з одержанням доходу, ні в 2010 року, ні в 2011 році та не надано будь-яких доказів щодо часу придбання товару.

Окремо суд зауважує, що в силу норм Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»від 16.07.1999 року №996-ХIV зі змінами та доповненнями (далі Закон України №996-ХIV), де вказано, що цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, в кореспонденції з нормами ст.51 Цивільного кодексу України, де зазначено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин, до правовідносин за участю фізичної особи-підприємця в повній мірі можуть бути застосовані акти законодавства, які визначають порядок ведення обліку товарів юридичними особами, позаяк зміст та правова суть операцій з придбання, обліку, використання та подальшої реалізації товарів жодним чином не залежить від того хто саме здійснює такі операції.

Тобто, для фізичної особи на загальній системі є чіткі норми, згідно яких кожний показник обліку має підтверджуватися первинними документами. При цьому це стосується як витрат, так і доходів.

Таким чином, ФОП ОСОБА_1, яка здійснювала підприємницьку діяльність без створення юридичної особи за спрощеною системою оподаткування, обліку та звітності, та субєкти підприємницької діяльності, яка перебувала на загальній системі оподаткування зобовязана мати підтверджуючі документи щодо придбання товарів (робіт, послуг), які використовуються у підприємницькій діяльності та мала обовязок ведення обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Слід відмітити, що приватний підприємець, незалежно від способу оподаткування одержаних доходів, є податковим агентом стосовно нарахування, утримання податку при виплаті доходів як найманим працівникам, так і іншим громадянам, в тому числі приватним підприємцям. При закупівлі товарів (робіт, послуг) у інших громадян, які також є суб'єктами підприємництва, приватний підприємець є податковим агентом стосовно виплачених доходів. При цьому податок на доходи не утримується, якщо фізична особа, у якої закуповуються товари, є також приватним підприємцем та підтвердить це копією документа, що підтверджує її державну реєстрацію відповідно до закону як суб'єкта підприємницької діяльності. Незалежно від факту утримання чи неутримання податку на доходи фізичних осіб, приватний підприємець, який виплачує дохід іншому підприємцю, зобов'язаний відобразити такий дохід у Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за формою 1 ДФ, який затверджений наказом ДПА України від 24.12.2010 року №1020. У разі не підтвердження приватним підприємцем первинними документами факту закупівлі товару у інших приватних підприємців, вважається, що приватний підприємець виплатив дохід фізичній особі, яка не є суб'єктом підприємництва.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що з метою підтвердження господарських операцій саме з субєктами підприємництва, у визначений період, підтвердження правильності відображення показників у декларації про доходи, одержані за звітний період та можливості перевірки вказаних відомостей податковим органом ФОП ОСОБА_1 зобовязана була зберігати документи на придбання товарів за 2011 рік.

Під час розгляду справи позивачем були надані та долучені копії накладних на придбання товару.

Вимогами п.9.1, п.9.2, ст.9 Закону України №996-ХIV, п.2.4 Положення Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України №88, первинні документи для надання їм юридичної сили та доказовості повинні мати обов'язкові реквізити, у тому числі посада, прізвище і підписи осіб, відповідальних за дозвіл на здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Закону України №996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити, серед яких, зокрема, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

На даних бухгалтерського обліку ґрунтується фінансова, податкова, статистична та інші види звітності. Тобто первинні документи, оформлені належним чином, з відображенням господарських операцій є основою і для податкового обліку.

Відповідно до вимог пункту 1 статті 11 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" на основі даних бухгалтерського обліку підприємства зобов'язані складати фінансову звітність. Фінансову звітність підписують керівник та бухгалтер підприємства.

З огляду на вимоги законодавства, суд, при досліджені наданих позивачем накладних, приходить до висновку про неналежність вказаних доказів, через відсутність можливості ідентифікації осіб які видали накладні, доказів факту оплати товару, переліку придбаного товару, його ціни та дати придбання.

Відповідно до положень п.121.1 ст.121 Податкового кодексу України, незабезпечення платником податків зберігання первинних документів облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з положень Податкового кодексу України, з огляду на позовні вимоги та встановлені судом фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення рішення від 27.10.2011 року №1 винесено Державною податковою інспекцією у Балаклійському районі Харківської області без порушення вимог чинного законодавства, у межах повноважень та у спосіб, що встановлені ПК України, з використанням повноважень, з метою, якою це повноваження надано та обґрунтовано, тобто з урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Таким чином дії відповідача є правомірними, вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 17, 50, 160-163, 167, 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Харківської області Державної податкової служби про скасування податкового повідомлення - рішення відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених цією статтею, залишається без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова у повному обсязі виготовлена 04.04.2012 року.

Суддя Біленський О.О.