Справа № 381/4764/15-а
Суддя: Чернишова Є. Ю.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року Провадження № 2-а/381/105/15

Справа № 381/4764/15-а

Приміщення суду за адресою: 08500, м. Фастів, вул. Радянська, 25

час прийняття постанови: 12:30 год.

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чернишової Є.Ю.

за участі: секретаря Соловей Ж.В.;

позивача ОСОБА_1;

представника позивача ОСОБА_2;

представника відповідача ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до виконавчого комітету Фастівської міської ради, третя особа - ОСОБА_4 про зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

10.11.2015 року позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, посилаючись на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1. У вересні 2015 року позивач звернувся до виконавчого комітету Фастівської міської ради з приводу надання дозволу на переведення частини цього житлового будинку з житлового фонду в нежитловий під подальше використання приміщення в комерційних цілях. Відділом містобудування та архітектури виконавчого комітету Фастівської міської ради на його звернення 21.09.2015 року було надано письмову відповідь за № 18-10/207, в якій визначено перелік документів, необхідних для попереднього розгляду вказаного питання на комісії з вирішення питань погодження будівництва, реконструкції та перепланування, серед яких - завірені належним чином погодження від всіх співвласників по будинку. Так, ОСОБА_1 отримав погодження від власників прилеглих квартир № 4 та № 3, однак у позивача відсутня можливість отримати дозвіл у ОСОБА_4, яка є власником прилеглої квартири АДРЕСА_2. Позивач неодноразово звертався до неї з проханням надати письмовий дозвіл (згоду) на переведення частини свого житлового будинку з житлового фонду в нежитловий під подальше використання приміщення в комерційних цілях, проте вона відмовляється надати йому дозвіл. З даного приводу ОСОБА_1 звернувся до гр. ОСОБА_4 письмово, проте вона, отримавши його листа 03.10.2015 року, ніяким чином не відреагувала на звернення. Саме відмова гр. ОСОБА_4 в наданні такого дозволу перешкоджає позивачу у переведенні належної йому квартири до нежитлового фонду, та, як наслідок, він не може надати необхідний повний пакет документів до виконавчого комітету Фастівської міської ради для отримання рішення про переведення частини житлового будинку з житлового фонду в нежитловий.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, надали пояснення, аналогічні викладеним у позові.

Представник відповідача позов не визнав, пояснивши, що для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа повинна надати до органу місцевого самоврядування письмову згоду власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб, але такого погодження ОСОБА_1 не отримав від ОСОБА_4 на підставі зазначеного вважає, що дії позивача призведуть до суттєвого порушення прав третьої особи - ОСОБА_4, на підставі чого просив відмовити у задоволені позову.

Третя особа, яка про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилась, не повідомивши про причини неявки, від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, тому суд вважає можливим вирішити справу за її відсутності на підставі наявних у ній даних і доказів.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, встановив наступне.

Згідно договору дарування квартири від 28.02.1995 року ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 (а.с. 8).

19.01.2012 року Фастівським МБТІ був виготовлений технічний паспорт на кв. № 1 та АДРЕСА_4 (а.с. 9-14).

У вересні 2015 року позивач звернувся до Виконавчого комітету Фастівської міської ради з приводу надання дозволу на переведення частини житлового будинку з житлового фонду в нежитловий з метою подальшої реконструкції для розміщення обєкта непромислового характеру.

Листом відділу містобудування та архітектури № 18-10/207 від 21.09.2015 року ОСОБА_5 визначено перелік документів, необхідних для попереднього розгляду вказаного питання на комісії з вирішення питань погодження будівництва, реконструкції та перепланування, серед яких - завірені належним чином погодження від всіх співвласників по будинку (а.с.15).

На виконання зазначених вимог позивачем зібрані всі необхідні документи та власницями квартир № 4 та № 3 по вулиці Гагаріна, 3 м. Фастові Цвітковою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надані нотаріально посвідчені заяви від 22.09.2015 року та 22.09.2015 року відповідно, в яких вони не заперечують проти того, щоб квартира № 1, що знаходиться в місті Фастові Київської області по вулиці Гагаріна була переведена з житлового фонду в нежитловий. (а.с. 16, 17).

Як зазначає позивач, третя особа ОСОБА_4, власниця прилеглої квартири АДРЕСА_5, відмовляє в наданні погодження. Позивач 21.09.2015 року звернувся до неї письмово, але, отримавши листа 03.10.2015 року, вона ніяким чином не відреагувала на звернення.

Така пасивна поведінка третьої особи має вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів позивача, а саме на реалізацію його права користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, тому позивач наполягає на зобовязанні відповідача субєкта владних повноважень, надати йому дозвіл на переведення житлового приміщення квартири у нежитловий фонд.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак суд наголошує, що можливість зобовязання субєкта владних повноважень на вчинення будь-яких дій має кореспондувати з встановленим законодавством обовязком такого субєкта вчиняти ці дії.

Спірні правовідносини регулюються положеннями ЖК Української РСР, а питання переведення квартири в нежитлове приміщення вирішується в порядку, встановленому ст.8 цього Кодексу.

Відповідно до ст.6, 7 якого житлові будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як жилих приміщень і гуртожитків.

Переведення придатних для проживання жилих будинків і жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду в нежилі, як правило, не допускається. У виняткових випадках переведення жилих будинків і жилих приміщень у нежилі може здійснюватися за рішенням органів, зазначених у частині другій статті 7 цього Кодексу.

За змістом ч.2 ст. 7 ЖК Української РСР, непридатні для проживання жилі будинки і жилі приміщення переобладнуються для використання в інших цілях або такі будинки зносяться за рішенням виконавчого комітету обласної, міської (міста республіканського підпорядкування) ради народних депутатів.

Стаття 150 Житлового кодексу передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів сімї та мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Разом з тим, переобладнання та перепланування квартири, що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться тільки з дозволу виконавчого комітету місцевої ради (ст.152 Житлового кодексу).

Відповідно до п.1.4.1 ,п.1.4.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом №76 від 17 травня 2005 року Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за № 927/11207, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.

Разом з тим, переведення жилих приміщень в нежилі може здійснюватися за рішенням органу місцевого самоврядування за умов виконання власником такого приміщення низки певних вимог щодо обладнання і користування приміщенням.

Аналогічну позицію висловило Міністерство з питань житлово-комунального господарства України у листі від 12.05.2008 р. N 8/7-336, який хоча і не встановлює норми права, які підлягають обовязковому застосуванню, однак його зміст не суперечить положенням житлового законодавства, тому суд вважає можливим застосувати таке розяснення до спірних правовідносин.

Так, відповідно до пункту 1.4.5 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подаватися такі документи, зокрема, згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності.

З наведеного виходить, що позивачем не дотримано одного з пунктів переліку, а саме не надано погодження від ОСОБА_4, яка є власником прилеглої квартири АДРЕСА_6, що унеможливлює надання дозволу на переведення житлового приміщення квартири у нежитловий фонд.

Стосовно посилань позивача на те, що він як приватний власник квартири обмежений у здійсненні свого права власності, то суд вважає, що до поняття «житловий фонд» відносяться всі форми власності і їх відокремлення законодавчо не передбачено. Як по відношенню до приватної форми власності, так як і до інших форм власності, передбачена процедура переведення житлового приміщення в нежитлове лише у виняткових випадках (ст. 8 ЖК України) з дотриманням певної процедури.

За вказаних обставин, суд не може зобов'язати відповідача прийняти рішення щодо переведення житлової квартири розряд нежитлових, оскільки таке рішення про переведення житлової квартири розряд нежитлових може бути прийняти лише у повній відповідності із законом, з дотриманням офіційно встановленої процедури.

В той же час, відповідно до вимог ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Суд вважає, що позивачем в даному випадку невірно обраний спосіб захисту порушеного права, оскільки саме від отримання згоди власників сусідніх квартир залежить реалізація його права на проведення переобладнання/перепланування його власного житла.

Відповідно до положень ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, тому правовою підставою звернення до суду має бути саме зазначені положення законодавства, а вимоги зверненні до особи, яка перешкоджає здійсненню встановлених законом прав.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Так, позивачем не надані суду докази в обґрунтування заявлених вимог, а зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Керуючись ч.1 ст.ст.41, 142, 143 Конституції України, ч. 2 ст. 7, ст.8 ЖК України, ст.195 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Фастівської міської ради, третя особа - ОСОБА_4 про зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Повний текст постанови виготовлений 22 грудня 2015 року.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Фастівський міськрайонний суд Київської області з одночасним надісланням апеляційної скарги особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складання постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя Є.Ю.Чернишова