Справа № 816/2927/15
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 р.Справа № 816/2927/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старосуда М.І.

Суддів: Лях О.П. , Яковенка М.М.

при секретарі судового засідання Котелевець Н.В. за участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Хорольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2015р. по справі № 816/2927/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Дніпроагролан"

до Хорольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області

про скасування податкового повідомлення - рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Хорольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області, у якій, з урахуванням уточнень, просив суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Хорольської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області № НОМЕР_1 від 04 червня 2015 року; зобов'язати Хорольську ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області подати до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми 117 616 грн., що підлягає відшкодуванню з бюджету на поточний рахунок ТОВ "Агрофірма Дніпроагролан".

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2015року зазначений адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Хорольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС (Семенівське відділення) від 04.06.2015 року № НОМЕР_1 в частині зменшення суми бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 78408 грн. та 39204 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову в цій частині та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, оскільки суд не врахував, що позивач безпідставно включив до суми бюджетного відшкодування надміро сплачені кошти в розмірі 78 407,36 грн.

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Представник позивача, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Хорольською об'єднаною державною податковою інспекцією в період з 06.05.2015 по 13.05.2015 проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ТОВ "Агрофірма Дніпроагролан" сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на рахунок платника у банку за лютий 2015 року у зв'язку з поданням податкової декларації з ПДВ за лютий 2015 року (вх. № НОМЕР_2 від 19.03.2015 та з урахуванням уточнених податкових декларацій № НОМЕР_3 від 06.05.2015, № 6 від 08.05.2015) з додатками. Позивачем було задекларовано від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, відображене у рядку 19 податкової декларації, у сумі 256 грн.; суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку, яку сформовано з урахуванням залишку від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, нарахованою за попередні звітні (податкові) періоди, а саме: листопад 2014 року складає 377 145 грн., грудень 2014 року - 2 475 грн., січень 2015 року - 667 грн.

За наслідками перевірки податковим органом складено акт № 216/15/31563604 від 20.05.2015 "Про результати документальної поза платної виїзної перевірки правомірності нарахування ТОВ "Агрофірма Дніпроагролан" сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на рахунок платника у банку за лютий 2015 року", у висновках якого зазначено порушення позивачем:

п. 33 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідних положень, п. 200.14 ст. 200, п. 209.2 ст. 209 та підпункту 209.15.1 п. 209.15 ст. 209 ПК України, в результаті чого ТОВ "Агрофірма Дніпроагролан" завищено суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на рахунок платника у банку у сумі 81 550 грн. у тому числі: за січень 2015 року у сумі 667 грн., за грудень 2014 року у сумі 2 475 грн., за листопад 2014 року у сумі 78 408 грн.;

п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201, п. 209.2 ст. 209 та п.п. 209.15.1 п. 209.15 ст. 209 ПК України, в результаті чого ТОВ "Агрофірма Дніпроагролан" завищено від'ємне значення з податку на додану вартість у сумі 2 857 грн., у тому числі за січень 2015 року на суму 667 грн., за грудень 2014 року у сумі 2 190 грн.;

п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201, п. 209.2, підпункту 209.15.1 п. 209.15 ст. 209 ПК України, в результаті чого ТОВ "Агрофірма Дніпроагролан" занизило податку на додану вартість загальної декларації у сумі 1 308 грн., у тому числі: за січень 2015 року у сумі 73 грн., за грудень 2014 року у сумі 1 235 грн.;

та документально підтверджено при відображенні ТОВ "Агрофірма Дніпроагролан" у декларації за лютий 2015 року бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку ПДВ у сумі 298 737 грн.

На підставі акту перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення рішення від 04.06.2015 року № НОМЕР_1, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 81 550 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 40 775 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги виходив з того, що позивачем не допущено порушень, зазначених відповідачем в акті перевірки, щодо заявлення сум бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 78 408 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до податкового органу подано податкову декларацію від 11.03.2015 року з податку на додану вартість за лютий 2015 року, в якій в рядку 26 "Сума залишку від'ємного значення попередніх звітних періодів на початок поточного звітного періоду" Д2 визначено суму у розмірі 380 287 грн., так само в рядку 30 "Сума залишку від'ємного значення попередніх звітних періодів, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку" Д2, Д4 визначено суму у розмірі 380 287 грн. В додатку 2 до вказаної декларації "Розрахунок суми залишку від'ємного значення попередніх податкових періодів до 01 лютого 2015 року за звітний період лютий 2015 року визначено суму залишку від'ємного значення попередніх звітних періодів у розмірі 380 287 грн.

Вказана сума складається з від'ємного значення, що підлягає зарахуванню до податкового кредиту наступного звітного періоду (січень 2015 року) у розмірі 667 грн., суми залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (грудень 2014 року) у розмірі 2 475 грн., суми задекларовані до бюджетного відшкодування в рахунок зменшення податкових зобов'язань з податку наступних звітних періодів (листопад 2014 року) у розмірі 377 145 грн.

08.05.2015 позивачем подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника податку, що перевищує суму, яка підлягає перерахуванню до бюджету, якою уточнено заяву про повернення суми бюджетного відшкодування за лютий 2015 року та заявлено суму до відшкодування у розмірі 380 287 грн.

Як зазначено в акті перевірки № 482-20 від 13.07.2015 року, відповідач вважає суму від'ємного значення, визначену позивачем в податковій декларації у розмірі 380 287 грн. помилковою, оскільки позивачем завищено бюджетне відшкодування у сумі 81550 грн., а саме: за січень 2015 року у сумі 667 грн., за грудень 2015 року у сумі 2475 грн., за листопад 2015 року у сумі 78408 грн. надмірно сплачені кошти. А тому суму 298 737 грн. позивач мав включити до суми, що підлягала бюджетному відшкодуванню та декларувати згідно п. 33 підрозділу 2 Розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України.

В суді першої інстанції позивач погодився з висновками відповідача щодо завищення сум бюджетного відшкодування з ПДВ за січень 2015 року у сумі 667 грн., за грудень 2015 року у сумі 2475 грн.

Згідно акту перевірки № 482-20 від 13.07.2015 року за позивачем станом на 31.12.2014 року рахується позитивне сальдо у розмірі 377 144,75 грн., однак відповідач вважає, що бюджетному відшкодуванню підлягає лише 298 737 грн., оскільки 78408 грн. надмірно сплачені кошти.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.09.2014 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_4, яким позивачу збільшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 405 797 грн. у звязку з виявленням податковим органом невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації за червень 2014 року № НОМЕР_5 від 18.07.2014 року.

А пунктом 200.14 статті 200 ПК України передбачено, що якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування у звітному (податковому) періоді, та зараховує таку суму заниження до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Отже, суму бюджетного відшкодування у розмірі 405 797 грн. податковий орган повинен був зарахувати до складу податкового кредиту наступного за червнем 2014 року звітним періодом на підставі податкового повідомлення рішення № НОМЕР_4 від 09.09.2014 року.

Згідно картки особового рахунку платника податків ТОВ "Агрофірма Дніпроагролан" 19.09.2014 року до картки позивача внесено запис про збільшення суми відшкодування за податковим повідомлення рішенням № НОМЕР_4 у розмірі 405 797 грн. та, відповідно, зменшено суму податку на додану вартість на вказану суму. 22.10.2014 року суму у розмірі 405 797 грн. перенесено до графи "Переплата".

17 жовтня 2014 року позивачем подано декларацію з податку на додану вартість на суму податку 13 173 грн. з терміном сплати до 30.10.2014 року. Податковим органом, відповідно до даних картки особового рахунку позивача, 30.10.2014 року зараховано на погашення задекларованої позивачем суми ПДВ 13 173 грн. за рахунок сум бюджетного відшкодування і станом на 30.10.2014 року за позивачем рахувалась сума бюджетного відшкодування у розмірі 392 624 грн. 39 коп. (405 797,39 грн. 13 173 грн.).

Отже, станом на 01.11.2014 року за позивачем рахувалось 392 624 грн. залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного періоду. Вказаний залишок також відображено в акті № 482-20 від 13.07.2015 про проведення розрахунків між позивачем та Хорольською ОДПІ, де станом на 01.11.2014 року за позивачем рахується позитивне сальдо у розмірі 392 624,39 грн.

Згідно картки особового рахунку позивача за грудень 2014 року позивач погасив податкових зобов'язань на загальну суму 100 392,6 грн., з яких податковий орган повинен був зарахувати на погашення податкового боргу кошти, що сплатив позивач в сумі 84 912,96 грн. (78426,00 грн. (сплачені 03.12.2014 року, платіжне доручення № 860) + 6486,96 грн. сплачені 03.12.2014 року, платіжне доручення № 861), а суму податкових зобов'язань, що залишилась непогашеною, за рахунок сплачених платником податків коштів, у розмірі 15 49,64 грн. (100392,6грн. - 84912,96 грн.) - за рахунок залишку сум бюджетного відшкодування позивача.

Отже, залишок суми бюджетного відшкодування позивача станом на 30.01.2015 року повинен складати 377 144,75 грн. (392 624,39-15 479,64).

Доводи апелянта, що суд першої інстанції не врахував, що позивач безпідставно включив до суми бюджетного відшкодування надміро сплачені кошти в розмірі 78 407,36 грн., колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Пунктом 87.1 статті 87 Податкового кодексу України визначено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Відповідно до п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податку податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється.

Отже, Податковим кодексом України передбачено обов'язок податкового органу спрямовувати кошти, що сплачує платник податків, саме на погашення зобов'язань такого платника, проте за наявності обов'язкової умови - наявність податкового боргу, а не на власний розсуд обирати джерела сплати податкового боргу чи то за рахунок переплати, чи за рахунок сум бюджетного відшкодування.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податковий орган зобов'язаний був погашати зобов'язання позивача згідно з черговістю їх виникнення в першу чергу за рахунок самостійно сплачених позивачем коштів, а погашення зобов'язань позивача за рахунок сум бюджетного відшкодування мало відбуватись лише у випадку, коли не здійснюється сплата зобов'язання коштами платника податків у встановлений законом строк.

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення Хорольської об'єднаної державної податкової інспекції від 04.06.2015 року № НОМЕР_1 в частині зменшення суми бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 78408 грн. та пропорційно нарахованих 39204 грн. штрафних (фінансових) санкцій є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки відповідачем неправомірно зменшено суму бюджетного відшкодування позивача (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 78408 грн.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2015 року в частині задоволення позову прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права, що обумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Вирішуючи питання щодо судового збору, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.87 КАС України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Відповідно до ч.1 ст.97 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до Закону України Про судовий збір, Хорольська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Полтавській області не звільнена від сплати судового збору, в тому числі при поданні апеляційної скарги, а тому зобовязана була при такому зверненні сплатити судовий збір.

Статтею 8 Закону України Про судовий збір передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч.2 ст. 88 КАС України, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо оплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою судді апеляційної інстанції від 09.11.2015 року апеляційна скарга відповідача була залишена без руху у звязку з не сплатою судового збору у розмірі 2587 грн. 46 коп. з наданням строку для усунення недоліків. На підставі звернення апелянта із клопотанням про відстрочення сплати судового збору, Хорольській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на постанову суду до моменту прийняття судового рішення.

Враховуючи, що судове рішення прийняте не на користь апелянта, субєкта владних повноважень, якому було відстрочено сплату судового збору у розмірі 2587 грн. 46 коп. до ухвалення судового рішення за наслідками апеляційного перегляду, тому колегія суддів приходить до висновку про необхідність такого стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Хорольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Хорольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2015р. по справі № 816/2927/15 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Хорольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області судовий збір у розмірі 2587 грн. 46 копійок до спеціального фонду Державного бюджету України - отримувач УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк: ГУ ДКСУ в Харківській області, рахунок 1011, код класифікації доходів бюджету 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173 .

Вступна та резолютивна частина ухвали прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 09 грудня 2015 року. У повному обсязі буде складена 14 грудня 2015 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів, - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5