Справа № 2-а-467/1-10
Суддя: Бартащук Л. П.
Дата ухвалення: 2010-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-467/1- 2010 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2010 року Дніпровський районний суд м. Києва в складі :

Головуючого судді БАРТАЩУК Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва про визнання неправомірною відмови в перерахунку щомісячної компенсації у звязку з втратою годувальника та зобовязання зробити перерахунок, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою, в якій просить визнати дії Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва по відмові в перерахунку їй щомісячної компенсації за втрату годувальника відповідно до ст. 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" неправомірними та зобовязати відповідача - УПФУ у Дніпровському районі м. Києві здійснити перерахунок та виплату щомісячної компенсації за втрату годувальника в розмірі 50% від мінімальної пенсії за віком за період з 1 січня 2003 року по теперішній час з урахуванням виплачених сум за цей же період.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 21 вересня 1997 року помер її чоловік ОСОБА_2, який при житті був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АСС, категорія II у 1986 році, що підтверджується посвідченням серії А № 206901 від 08.04.1993 року. Смерть ОСОБА_2 повязана з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АСС, що підтверджується експертним висновком від 23.06.1998 року.

Вона, як дружина, перебувала на утриманні чоловіка з 06.09.1993 року по день його смерті 21.09.1997 року, що підтверджується довідкою № 520 від 23.05.2003 року та отримала посвідчення, згідно якого вона має право на отримання пенсії і компенсації у звязку з втратою годувальника (копія посвідчення № 002121 від 11.04.2002 року).

Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва, де їй була призначена пенсія в розмірі 149 грн. 40 коп., яка неодноразово збільшувалась і на сьогоднішній день складає 1 360 грн. 74 коп. та щомісячна компенсація в розмірі 7 грн. 50 коп., з 1 січня 2008 року щомісячна компенсація становила 47.00 грн., з 1 квітня 2008 року - 48 грн. 80 коп., з 1 жовтня 2008 року - 49 грн. 80 коп., що підтверджується довідками № 14871, № 14872, № 14874, № 14875, № 14876 і № 14877 від 24.09.2009 року.

З 1 січня 2003 року по теперішній час , відповідно до Законів України Про Державний бюджет на 2003 , 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009 роки неодноразово змінювався прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, однак щомісячна компенсація за втрату годувальника виплачувалась у розмірах, значно нижчих, ніж гарантовано Конституцією України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Звернувшись до відповідача з заявою про здійснення перерахунку компенсації, їй було відмовлено. Тому вона просить захистити її порушені конституційні права.

До початку судового засідання від позивача надійшла письмова заява, згідно якої вона просить розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду письмові заперечення, в яких просить в задоволенні позову відмовити з підстав, викладених в письмових запереченнях у його відсутність.

Суд вважає можливим справу розглянути на підставі наявних в справі доказів в порядку письмового провадження, що не суперечить вимогам ч. 3 ст. 122 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 є вдовою померлого 21.09.1997 року ОСОБА_2 (а.с. 9), з яким вона перебувала в зареєстрованому шлюбі (а.с. 6)

ОСОБА_2 за життя був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АСС,

категорія II, що підтверджується посвідченням серії А № 206901 від 08.04.1993 року (а.с. 7).

Смерть ОСОБА_2 повязана з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС, що підтверджується експертним висновком від 23.06.1998 року (а.с. 8).

Позивачка перебувала на утриманні чоловіка з 06.09.1993 року по день його смерті 21.09.1997 року, що підтверджується довідкою № 520 від 23.05.2003 року (а.с. 10) та отримала посвідчення, згідно якої вона має право на отримання пенсії і компенсації у звязку з втратою годувальника ( а.с. 11.).

Також ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва, де їй була призначена пенсія в розмірі 149 грн. 40 коп., яка неодноразово збільшувалась і складає 1360 грн. 74 коп. та щомісячна компенсація в розмірі 7 грн. 50 коп., з 1 січня 2008 року щомісячна компенсація становила 47.00 грн., з 1 квітня 2008 року - 48 грн. 80 коп., з 1 жовтня 2008 року - 49 грн. 80 коп., що підтверджується відповідними довідками № 14871, № 14872, № 14874, № 14875, № 14876 і № 14877 від 24.09.2009 року (а.с. 14-20).

Відповідно до ст.52 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", щомісячна компенсація в разі втрати годувальника призначається на кожного непрацездатного члена сім'ї, який був на його утриманні, в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України. Право на щомісячну компенсацію в разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи мають непрацездатні члени сім'ї годувальника, які були на його утриманні

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом.

Відповідно до ч.З ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначено законом, підвищується розмір пенсії, визначений ст. 54 цього закону, а також розмір щомісячної передбаченої ст. 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином є необгрунтованими доводи Відповідача про відсутність нормативно-правового акту, який визначений розмір мінімальної пенсії за віком, який підлягає застосуванню в спірних правовідносинах.

На звернення позивачки до Відповідача з заявою про проведення перерахування щомісячної компенсації за втрату годувальника, їй було відмовлено, що підтверджується листом № 8565/06 від 05.06.2009 року (а.с. 12).

Свою відмову відповідач мотивував тим, що порядок обчислення щомісячної компенсації за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначено Кабінетом Міністрів України і тому відповідач при призначенні щомісячної компенсації керувався постановами КМУ.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Таким чином, доводи Відповідача - УПФУ у Дніпровському районі м. Києва щодо відмови в проведенні перерахунку щомісячної компенсації за втрату годувальника., виключно на нормах, які встановлені постановами Кабінету Міністрів України, не можуть прийматися судом як доказ правомірності діянь відповідача , оскільки надання права Кабінету Міністрів України ивдавати обов»язкові для виконання нормативно-правові акти не означає, що останній вправі звужувати обсяг прав, передбачених чинним Законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законами і саме Законом чітко вказаний розмір таких виплат.

Відповідно до ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання дії чи бездіяльність субєкта владних повноважень і зобовязати відповідача вчинити певні дії.

Згідно зі ст. 71 КАС України, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, відповідачем не надано жодних доказів того, що посадовими особами Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва вживалися будь-які дії, в тому числі щодо направлення запитів, листів тощо на виконання положень Закону України «Про статус і

соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Отже, суд вважає доведеним факт протиправного діяння Відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва, а саме - відмови позивачу в здійсненні перерахунку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду у Дніпровському районі м. Києва про визнання неправомірною відмови в перерахунку їй щомісячної компенсації у звязку з втратою годувальника та зобовязання зробити перерахунок щомісячної компенсації підлягає задоволенню.

Згідно з Законом України №1691-УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних з соціальними виплатами», який опубліковано в газеті «Голос України» №42 (4792) 10 березня 2010 року, після набрання чинності цим Законом (з дня опублікування) адміністративні суди завершують розгляд справ, провадження в яких було відкрито за п. З ч. 18 КАС України. Адміністративні позови, апеляційні та касаційні скарги чи подання, передаються до відповідних судів, які здійснюватимуть їх розгляд в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 46 Конституції України, ст. 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законами України Про Державний бюджет України на 2003 рік, на 2004 рік, на 2005 рік, на 2006 рік, на 2007 рік, на 2008 рік, на 2009 рік, ст. ст. 17, 19, 104, 158-163, 167, 186 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва про визнання неправомірною відмови в перерахунку щомісячної компенсації у звязку з втратою годувальника - задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку щомісячної компенсації за втрату годувальника протиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва перерахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну компенсацію за втрату годувальника в розмірі 50% від мінімальної пенсії за віком з урахуванням розміру мінімальної пенсії за віком, який встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період з 01 січня 2003 року по 11 березня 2010 року, з урахуванням виплачених ОСОБА_1 сум за цей же період.

Постанова суду може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва у 20-ти денний термін з дня подачі заяви про апеляційне оскарження, яка подається протягом 10-ти днів з дня складення постанови в повному обсязі.

СУДДЯ: