Справа № 813/6039/15
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2016 року № 813/6039/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Потабенко В.А.,

за участю секретаря судового засідання Петрика Р.І.,

за участі представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, згідно договору,

від відповідача 1 ОСОБА_2, згідно довіреності,

від відповідача 2 не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_4, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним і скасування рішення та зобов'язання вичинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (надалі ОСОБА_3, позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" ОСОБА_4 (далі уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_4, відповідач 1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі ФГВФО, відповідач 2), в якому, враховуючи заяву про зміну предмету позову від 16.12.2015 року вх. № 41138, просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_4 про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) від 23.02.2015 року № 007-13560-230215, укладеного між ОСОБА_3 (і.п.н. НОМЕР_1, м. Львів, вул. Панаса Сотника, 45) та ПАТ «Дельта Банк» та застосування наслідків недійсності правочинів, яке оформлено наказом від 16.09.2015 року № 813 "Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями";

- зобовязати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_4 включити ОСОБА_3 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з належною йому сумою в розмірі 2545,64 євро, які обліковані на поточному банківському рахунку № 3333, який відкритий згідно договору банківського вкладу 23.02.2015 року № 007-13560-230215;

- зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_4 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_3 як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування за договором банківського вкладу (депозиту) від 23.02.2015 року № 007-13560-230215 у розмірі 2545,64 євро за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначає, що не погоджується з позицією уповноваженої особи ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Дельта Банк" щодо визнання банківського вкладу нікчемним та не включення позивача у реєстр вкладників ПАТ "Дельта Банк", вклади яких підлягають відшкодуванню за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Позивач наголошує, що повідомлення про нікчемність не містить жодного обґрунтування визнання договору нікчемним та посилання на конкретні обставини, що стали підставою для визнання договору нікчемним. Крім того, позивач зазначив, що договір укладено 23.02.2015 року, тобто ще до моменту визнання банку неплатоспроможним. Більше того, у відповідності до вказаного договору проводилися операції щодо внесення коштів на депозитний рахунок та їх зняття, що підтверджує реальність договору. Враховуючи викладене, позивач вважає вказане рішення уповноваженої особи ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Дельта Банк" протиправним. У зв'язку з чим, з метою реалізації права позивача на відшкодування за рахунок ФГВФО коштів за вкладом відповідно до договору № 007-13560-230215, укладеним з ПАТ "Дельта Банк", позивач просить задовольнити позові вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача-1 уповноваженої особи ФГВФО на тимчасову адміністрацію ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_4 в судовому засідання проти позову заперечив, з підстав викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов від 01.12.2015 року та доповненні до заперечення від 09.12.2015 року, суть яких полягає в наступному. Постановою Національного банку України № 664 від 02.10.2015 року відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ "Дельта Банк". У зв'язку з цим, рішенням виконавчої дирекції ФГВФО № 181 від 02.10.2015 року розпочата процедура ліквідації вказаного банку з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року включно. Комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями ПАТ "Дельта Банк" було здійснено перевірку договорів (правочинів) за вкладами операціями, на предмет виявлення договорів (правочинів), що є нікчемними з підстав, передбачених частиною 3 статті 38 Закону України "По систему гарантування вкладів фізичних осіб". За результатами вказаної перевірки виявлено наявність ознак нікчемності у ряді договорів банківського вкладу (депозиту), що були укладені між ПАТ "Дельта Банк" та фізичними особами клієнтами після 16.01.2015 року. Так, перевіркою встановлено, що умови договорів банківських вкладів (перелік яких наведено у додатку № 1 Протоколу, серед яких є і договір № 007-13560-230215 від 23.02.2015 року) укладені між банком та фізичними особами після 16.01.2015 року включно, за якими здійснювалися перерахування коштів на вкладні рахунки з рахунків фізичних осіб, що є одночасно кредиторами банку, надають кредиторам фізичним особам переваги перед іншим кредиторами, а отже такі договори банківського вкладу є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Правовою підставою для включення вкладника до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО, є наявність у неї права на відповідний вклад, що має підтверджуватися банківським документом. Враховуючи те, що договір банківського вкладу позивача було визнано нікчемним, жодних підстав для включення позивача до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО у відповідача не було. Тому представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача-2 ФГВФО в судове засідання не прибув, причин неявки суду не повідомив. Належним чином повідомлявся про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення судової повістки.

Крім того, в матеріалах справи містяться письмові заперечення відповідача-2 на адміністративний позов, що надійшли на адресу суду 27.11.2015 року за вх. № 39004, суть яких полягає в наступному. Представник відповідача зазначає, що виконавча дирекція ФГВФО затверджує загальний реєстр вкладників на підставі переліку вкладників, складеного та наданого уповноваженою особою. Перелік, який складається уповноваженою особою ФГВФО, по суті має характер попереднього документа, який надалі затверджується ФГВФО у формі Загального реєстру. Враховуючи те, що у переданому уповноваженою особою переліку вкладників інформація про позивача відсутня, дані про позивача не були враховані при складанні та затвердженні загального реєстру. Крім того, представник зазначив, що законодавством не передбачено здійснення перевірки ФГВФО інших документів, крім переліку вкладників. Тому, як уже зазначалося, оскільки позивача не було включено до переліку вкладників, які затверджує уповноважена особа, у ФГВФО не було жодних правових підстав для включення позивача до загального реєстру. Враховуючи викладене, представник відповідача-2 просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача-1, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступного.

23.02.2015 року між позивачем та ПАТ "Дельта Банк" в особі ОСОБА_5 було укладено договір № 007-13560-230215 банківського вкладу (депозиту) "Зростаючий" у євро, для чого відкрито поточних рахунок № 4961.

Згідно платіжного доручення № 46326392 від 23.02.2015 року на вищевказаний рахунок було переказано 4390,00 євро.

Протягом періоду з 25.02.2015 року по 02.03.2015 року, позивачем було вилучено частину вкладу в сумі 1845,00 євро, що підтверджується заявами на видачу готівки № 46459051 від 25.02.2015 року, № 46508651 від 26.02.2015 року, № 46569367 від 27.02.2015 року, № 46629871 від 02.03.2015 року.

Згідно банківської виписки по картковому рахунку, станом на 04.03.2015 року загальна сума депозиту на рахунку становила 2545,64 євро.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року № 51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк".

02.10.2015 року постановою правління Національного банку України від № 664 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію згаданого банку в зв'язку з чим призначено уповноважену особу ФГВФО на здійснення ліквідації ОСОБА_4.

Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО № 147 від 03.08.2015 року строк здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк" продовжено до 02.10.2015 року включно.

Постановою Національного банку України № 664 від 02.10.2015 року, відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ "Дельта Банк".

Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО № 181 від 02.10.2015 року розпочато процедуру ліквідації вказаного банку з 02.10.2015 року по 04.10.2017 року включно.

Комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями ПАТ "Дельта Банк" здійснено перевірку договорів (правочинів) за вкладними операціями на предмет виявлення договорів (правочинів), що є нікчемними з підстав, передбачених, крім іншого, ч. 3 ст. 38 Закону України "По систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Згідно протоколу засідання Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ "Дельта Банк", призначеної наказом уповноваженої особи ФГВФО № 408 від 29.05.2015 року, Комісія дійшла висновку, що умови договорів банківських вкладів (перелік яких наведено в додатку № 1 до цього протоколу), укладені між банком та фізичними особами після 16.01.2015 року включно, за якими здійснювалися перерахування коштів на вкладні рахунки з рахунків фізичних осіб, що є одночасно кредиторами банку, надають кредиторам фізичним особам переваги перед іншими кредиторами, а отже такі договори банківського вкладу є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "По систему гарантування вкладів фізичних осіб".

16.09.2015 року винесено наказ тимчасової адміністрації ПАТ "Дельта Банк" № 813 "Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями".

Представник ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_6 листом від 23.09.2015 року № 8821/3193 повідомила позивача про те, що його договір банківського вкладу від 23.02.2015 року № 007-13560-230215 та операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору, визнані уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб нікчемними відповідно до вимог пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Не погоджуючись з зазначеними діями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків регулюються та визначаються Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Так, у відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції, зокрема: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований ст. 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відповідно до якого уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах Урядовий кур'єр або Голос України та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

З метою забезпечення прав Фонду, Уповноважена особа, як зазначено в ч. 2 ст. 38 закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", забезпечує перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За змістом ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки та банківську діяльність"; банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Згідно наведеного, суд дійшов висновку, що Уповноважена особа Фонду наділена повноваженнями перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

В той же час, як це випливає зі змісту вказаного, таке право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" пов'язує нікчемність правочину. Одного лише твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно, у випадку який розглядається, нівелюється протилежним твердженням особи про дійсність вкладу.

Таким чином, за обставин відсутності у розпорядчому рішенні посилань на передбачені законом підстави визнання правочину нікчемним, таке рішення суб'єкта владних повноважень є необґрунтованим.

Суд також зазначає, що субєкт владних повноважень, приймаючи такого роду рішення, не може обмежитись формальною вказівкою на пункт, частину та статтю Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", і зобовязаний розяснити вкладнику зміст та суть підстав, з яких його договір банківського вкладу визнаний нікчемним.

Чого, однак, зроблено не було.

Загальне поняття нікчемності правочинів наведено у статті 228 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Так, у відповідності до ч.ч. 1, 2 вказаної статті правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

До таких правочинів відносяться правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (ст. 14 Конституції України); відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

Як вже було зазначено вище, судом встановлено, що 23.02.2015 року між позивачем та ПАТ "Дельта Банк" в особі ОСОБА_5 було укладено договір № 007-13560-230215 банківського вкладу (депозиту) "Зростаючий" у євро, для чого відкрито поточних рахунок № 4961.

Згідно платіжного доручення № 46326392 від 23.02.2015 року на вищевказаний рахунок було переказано 4390,00 євро.

Протягом періоду з 25.02.2015 року по 02.03.2015 року, позивачем вилучалося частину вкладу в сумі 1845,00 євро, що підтверджується заявами на видачу готівки № 46459051 від 25.02.2015 року, № 46508651 від 26.02.2015 року, № 46569367 від 27.02.2015 року, № 46629871 від 02.03.2015 року.

Вищевказане підтверджується копією банківської виписки по картковому рахунку, згідно якої, станом на 04.03.2015 року загальна сума депозиту на рахунку становила 2545,64 євро. Вказана виписка містить підпис уповноваженої особи банку та відбиток штампа.

Відповідно до п. 2.9 Розділу IV Інструкції про проведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління національного Банку України від 01.06.2011 року № 174, банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час час виконання операції або напис чи штамп "вечірня" чи "післяопераційний час"), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

На підтвердження факту надходження грошових коштів на рахунок ОСОБА_3 позивачем надано належним чином оформлений документ банківської установи, який свідчить про те, що грошові кошти відповідно до укладеного договору внесені.

Більше того, позивачем зазначено та документально підтверджено, що протягом періоду з 25.02.2015 року по 02.03.2015 року ним було вилучено частину вкладу в сумі 1845,00 євро. На підтвердження вказаного, позивачем долучено копії заяв на видачу готівки № 46459051 від 25.02.2015 року, № 46508651 від 26.02.2015 року, № 46569367 від 27.02.2015 року та № 46629871 від 02.03.2015 року.

Відтак, обґрунтування представником відповідача-1 свого рішення про визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту), укладеного між банком та ОСОБА_3 з метою здійснення перерахування коштів на вкладні рахунки з рахунків фізичних осіб, що є одночасно кредиторами банку, є безпідставним, оскільки представником відповідача не надано жадного доказу про те, що позивачем кошти фактично не вносилися на рахунок за спірним договором. Крім того, відповідачем-1 не спростовано факту часткового повернення ОСОБА_3 вкладених коштів в сумі 1844,36 євро., що додатково підтверджує реальність договору банківського вкладу.

Суд зазначає, що факт отримання банком коштів від позивача відповідачами не заперечувався.

Наведені обставини спростовують твердження представника відповідача-1 про нікчемність укладеного між позивачем та банком правочину.

Суд також вважає за необхідне вказати, що представник відповідача-1, зазначаючи у своєму запереченні від 01.12.2015 року та доповненнях до заперечень від 09.12.2015 року підстави для визнання правочину від 23.02.2015 року нікчемним та розкриваючи зміст таких підстав, намагався усунути неповноту та юридичну неспроможність самого повідомлення про нікчемність правочину від 23.09.2015 року № 8821/3193.

Крім того, суд наголошує, що оскільки станом на дату укладення між позивачем та ПАТ "Дельта Банк" договору банківського вкладу № 007-13560-230215 від 23.02.2015 року, ПАТ "Дельта Банк" взяло на себе зобов'язання виплатити прийняту від вкладника грошову суму та відсотки на неї на умовах і в порядку, встановлених договором, відтак, позивач мав гарантоване законом право на відшкодування коштів за цими вкладами, включаючи нараховані відсотки, що були розміщені ним в ПАТ "Дельта Банк" за рахунок ФГВФО.

Вищевказане відповідає правовій позиції Конституційного Суду України, яка висловлена ним в абзаці 3 п. 3.1. рішення від 29.06.2010 року № 17-рп/2010 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної ОСОБА_2 України з прав людини.

Так, Конституційний Суд України у наведеному рішенні вказав на те, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, в якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

В іншому рішенні від 22.09.2005 року № 5-рп/2005 у справі про постійне користування земельними ділянками Конституційний Суд України вказав, що із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини).

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 9 КАС України, передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Відповідно до ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наслідком розгляду справи суд дійшов висновку про необхідність скасування рішення уповноваженої особи ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_4 про нікчемність правочину, оформленого у формі повідомлення № 8821/3193 від 23.09.2015 року, оскільки таке є протиправним.

Звідси, за відсутності підстав нікчемності правочину уповноважена особа ФГВФО ОСОБА_4 зобов'язана була надати до ФГВФО інформацію щодо вкладника ОСОБА_3, стосовно якого необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО.

Відновлюючи порушене право позивача на отримання відшкодування за рахунок коштів ФГВФО, суд зобов'язує уповноважену особу на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_4 включити ОСОБА_3 до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за рахунок ФГВФО за вкладами в ПАТ "Дельта Банк", відповідно до договору банківського вкладу (депозиту) від 23.02.2015 року № 007-13560-230215 в сумі 2545,64 євро.

Також, враховуючи причинно-наслідковий зв'язок протиправних дій уповноваженої особи ФГВФО, які призвели до невключення позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, через визнання договору банківського вкладу нікчемним та з метою повного відновлення порушеного права позивача, як вкладника, суд дійшов висновку зобов'язати уповноважену особу ФГВФО на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_4 надати ФГВФО додаткову інформацію щодо виплати відшкодування за рахунок ФГВФО ОСОБА_3, вкладнику ПАТ "Дельта Банк" відповідно до договору банківського вкладу (депозиту) від 23.02.2015 року № 007-13560-230215 в сумі 2545,64 євро.

Згідно ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 162 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Отже, у зв'язку з безпідставним визнанням договору банківського вкладу позивача нікчемним та винесенням відносно ОСОБА_3 наказу тимчасової адміністрації ПАТ "Дельта Банк" № 813 "Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями" від 16.09.2015 року, що призвело до порушення права позивача на безперешкодне відшкодування коштів за банківським вкладом за рахунок ФГВФО, суд дійшов переконання вийти за межі позовних вимог.

Так, з метою повного відновлення порушеного права позивача, суд дійшов висновку визнати протиправними та скасувати дії щодо застосування наслідків нікчемності договору банківського вкладу (депозиту) від 23.02.2015 року № 007-13560-230215, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта Банк», результатом яких стало обнуління рахунку позивача.

Тобто, позов слід задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 94 КАС України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача-1 в користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 18, 19, 69-71, 94, 128, 158-163, 167 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" ОСОБА_4 про нікчемність правочину, оформленого повідомленням від 23.09.2015 року № 8821/3193.

Визнати протиправними та скасувати дії щодо застосування наслідків нікчемності договору банківського вкладу (депозиту) від 23.02.2015 року № 007-13560-230215, укладеного між ОСОБА_3 (і.п.н. НОМЕР_1, м. Львів, вул. Панаса Сотника, 45) та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б).

Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" ОСОБА_4 включити ОСОБА_3 (і.п.н. НОМЕР_1, м. Львів, вул. Панаса Сотника, 45) до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за вкладами в публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", відповідно до договору банківського вкладу (депозиту) від 23.02.2015 року № 007-13560-230215 в сумі 2545,64 євро.

Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" ОСОБА_4 надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо виплати відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_3 (і.п.н. НОМЕР_1, м. Львів, вул. Панаса Сотника, 45), вкладнику публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" відповідно до договору банківського вкладу (депозиту) від 23.02.2015 року № 007-13560-230215 в сумі 2545,64 євро.

Стягнути з уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_4 (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б) в користь ОСОБА_3 (і.п.н. НОМЕР_1, м. Львів, вул. Панаса Сотника, 45) сплачений при подачі позову до суду судовий збір в розмірі 1461 (одна тисяча чотириста шістдесят одна) гривня 60 коп.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 186, 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений 13.01.2016 року.

Суддя Потабенко В.А.