Справа № 821/2475/15-а
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/2475/15-а
12 год. 00 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Дубровної В.А.,

при секретарі: Харик В.Г.,

за участю представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Південагротехсервіс" до Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про часткове визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

встановив:

У травні 2010 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Південагротехсервіс" (далі - позивач, ТОВ "Південагротехсервіс") звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Нова Каховка Херсонської області (далі - відповідач) про часткове визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 01.03.2010 року -

- №/0 в частині визначення грошового зобов'язання по податку на прибуток на загальну суму 133050,0 грн., в тому числі за основним платежем у сумі 88700,00 грн. та за штрафними санкціями у сумі 44350,00 грн.;

- №/0 в частині визначення грошового зобов'язання по податку на додану вартість на загальну суму 106929,50 грн., в тому числі за основним платежем у сумі 71293,00 грн. та за штрафними санкціями у сумі 35646,50 грн.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15 липня 2015 року скасовано постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 01.12.2010 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2012 року та направлено даний адміністративний позов на новий розгляд.

Частиною 5 ст. 227 КАС України передбачено, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Так, в ухвалі від 15.07.2015 року Вищим адміністративним судом України звернуто увагу на необхідність надання належної оцінки реальності вчинення спірних господарських операцій ТОВ "Південагротехсервіс" з контрагентами, умовам відповідних договорів та специфіки кожної господарської операції з відповідними контрагентами; обґрунтованості господарської мети та економічної доцільності при укладанні спірних договорів, встановлення оприбуткування позивачем отриманих товарів та відображення їх у бухгалтерському обліку, перевірки використання позивачем придбаних товарів та послуг у власній господарській діяльності.

Отже, в даному адміністративному проваджені справа розглядається з урахуванням наведених висновків Вищого адміністративного суду України.

Як вбачається зі змісту адміністративного позову, то вказані вимоги позивач пов'язує з протиправністю висновків податкового органу щодо нереальності господарських операцій з контрагентами ТОВ "Авего" та ПП "Ост - Вест - Компані АК", оскільки вважає, що відсутність ТТН не може свідчити про не підтвердження факту надання транспортних послуг ТОВ "Авего" та факту поставки товару ПП "Ост - Вест - Компані АК". При цьому, позивач вважає, що податковим органом помилково не враховано наявність у позивача договорів, рахунків, акту здачі - прийняття робіт, податкових накладних, накладних, платіжних доручень тощо, отриманих від вказаних контрагентів, якими, на думку позивача, підтверджується реальність вчинення господарських операції. Крім цього, факт вчинення господарських операцій підтверджується наданими до матеріалів справи документами щодо використання отриманого товару в господарській діяльності. Вищевказане, на думку позивача, свідчить про безпідставне визначення податкового зобов'язання по податку на додану вартість та податку на прибуток згідно оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, та, як наслідок, неправомірне застосування штрафних санкцій.

В судове засідання, призначене на 17.12.2015 року, позивач не прибув, при цьому, представник позивача надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

В судовому засіданні протокольно ухвалено щодо заміни відповідача - Державної податкової інспекції у м. Нова Каховка Херсонської області на правонаступника - Новокаховську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Херсонській області (далі - відповідач, Новокаховська ОДПІ).

Відповідач надав письмові заперечення, в яких вказав на встановлення за результатами планової перевірки ТОВ "Південагросервіс" факту нереального вчинення правочинів з контрагентами ТОВ "Авего" та ПП "Ост - Вест - Компані АК", оскільки дані господарські операції не підтверджені належними первинними документами. Зокрема, на думку відповідача, отримання і реалізація товару при використанні автоперевезень повинна підтверджуватися відповідними накладними на відпускання товару, податковими накладними та товарно - транспортними накладними, у випадку відсутності зазначених документів вартість таких товарів не може бути віднесено до валових витрат та податкового кредиту підприємства, а тому посилання позивача на те, що ТТН не повинні зберігатися у ТОВ "Південагросервіс" є необґрунтованими. Крім цього, відповідач вказує, що у ТОВ "Південагросервіс" відсутні документи щодо фактичного отримання товару та використання його в господарській діяльності. З огляду на вищевикладене, відповідач вважає правомірним донарахування ТОВ "Південагросервіс" грошового зобов'язання по податку на додану вартість та податку на прибуток та застосування штрафних санкцій згідно оскаржуваних податкових повідомлень - рішень.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вказані заперечення та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд звертає увагу на наступне.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Південагротехсервіс" Лімітед зареєстроване як юридична особа, у періоді, який перевірявся, був платником податку на додану вартість та податку на прибуток приватних підприємств.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до п. 1 ст. 11-1 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" та на підставі направлення від 29.01.2010 року №0023, ДПІ у м. Нова Каховка проведена планова виїзна перевірка ТОВ "Південтехагросервіс" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2007 року по 30.09.2009 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2007 року по 30.09.2009 року, за результатами якої складено акт від 17 лютого 2010 року №131/23-0-24944823 (далі - акт перевірки).

Висновками даного акту перевірки є порушення підприємством вимог діючого законодавства, зокрема:

- ч. 1 ст. 203, 215, 228, 662, 655, 656 ЦК України в частині недодержання вимог зазначених статей в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними (п.5 ст. 203 ЦК України), відсутність об'єктів, які підпадають під визначення ст.ст. 3, 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" та ст.ст. 3, 4, 7 Закону України "Про податок на додану вартість" по правочинах, здійснених ТОВ "Південагротехсервіс" з ПП "Ост - Вест - Компани АК";

- п. 5.1, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", в результаті чого занижено податок на прибуток всього у сумі 91200,00 грн., в тому числі: за 3 квартал 2008 року у сумі 33750,00 грн., за 4 квартал 2008 року в сумі 57450 грн.;

- пп. 7.3.1 п. 7.3, пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", в результаті чого занижено податок на додану вартість у сумі 72960,00 грн., в тому числі за липень 2008 року у сумі 8974,00 грн., вересень 2008 року у сумі 18026,00 грн., листопад 2008 року у сумі 22627,00 грн., грудень 2008 року у сумі 23333,00 грн.

На підставі вищезазначених висновків ДПІ у м. Нова Каховка прийняті податкові повідомлення-рішення від 01.03.2010 року -

- №/0 про збільшення грошового зобов'язання по податку на додану вартість всього у загальній сумі 109440,00 грн., в тому числі за основним платежем у сумі 72960,00 грн. та за штрафними санкціями у сумі 36480,00 грн.;

- №/0 про збільшення грошового зобов'язання по податку на прибуток приватних підприємств у загальній сумі 136800,00 грн., в тому числі за основним платежем у сумі 91200,00 грн. та за штрафними санкціями у сумі 45600,00 грн.

При цьому, вказані податкові повідомлення - рішення від 01.03.2010 року частково оскаржуються позивачем, а саме -

- №/0 в частині визначення грошового зобов'язання по податку на прибуток на загальну суму 133050,0 грн., в тому числі за основним платежем у сумі 88700,00 грн. та за штрафними санкціями у сумі 44350,00 грн.;

- №/0 в частині визначення грошового зобов'язання по податку на додану вартість на загальну суму 106929,50 грн., в тому числі за основним платежем у сумі 71293,00 грн. та за штрафними санкціями у сумі 35646,50 грн.

Судом вході розгляду справи встановлено та не заперечувалось представниками сторін, що підставою для нарахування оскаржуваних сум грошового зобов'язання з податку на прибуток та податку на додану вартість, слугували наступні висновки податкового органу, а саме:

- завищення валових витрат на суму 35000,00 грн. та податкового кредиту на суму 7000,00 грн. внаслідок декларування господарської операції з надання транспортних послуг контрагентом ТОВ "Авего", яка не підтверджена товарно - транспортними накладними;

- завищення валових витрат на суму 321467,00 грн. та податкового кредиту на суму 64293,00 грн. внаслідок декларування господарської операції з контрагентом ПП "Ост - Вест - Компани АК", яка не спрямована на реальне настання правових наслідків.

Оцінюючи правомірність прийняття податкових повідомлень - рішень в частині їх оскарження, суд виходить з встановлених в ході розгляду справи фактичних обставин та їх узгодженості з діючими, на момент виникнення спірних правовідносин, положеннями Закону України від 28.12.1994 року №334/94-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств" (далі - Закон України №334/94-ВР), Закону України від 03.04.1997 року №168/97-ВР "Про податок на додану вартість" (далі - Закон України №168/97-ВР), які були чинні до 01.01.2011 року.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" валові витрати виробництва та обігу - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку (абз. 4 пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств").

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону України "Про податок на додану вартість" податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг) (пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість").

Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами (пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість").

Вищенаведені законодавчі положення пов'язують податкові наслідки у вигляді зменшення бази оподаткування податку на прибуток та податку на додану вартість на суму понесених витрат (у тому числі по сплаті (нарахуванню) ПДВ у ціні придбаних товарів (робіт, послуг) з реальним виконанням господарської операції та з наявністю первинних документів (зокрема, податкових накладних), що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції і дозволяють встановити дійсний рух активів у процесі її виконання.

При цьому, наявність у платника податків належно оформлених документів, необхідних для віднесення сплачених сум до валових витрат та податкового кредиту не є безумовною підставою формування даних податкового обліку у разі недоведення реальності здійснених господарських операцій та факту використання придбаних товарів/послуг в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Так, будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Надаючи правову оцінку господарської операції ТОВ "Південагротехсервіс" з контрагентом ТОВ "Авего", суд зазначає наступне.

Як вбачається з акту перевірки (стор. 9-10), то висновок податкового органу про неправомірне включення ТОВ "Південтехагросервіс" в 3 кварталі 2008 року до складу валових витрат суми 35000,00 грн. та до податкового кредиту суми ПДВ у розмірі 7000,00 грн. за господарською операцією з надання транспортних послуг ТОВ "Авего", вмотивований не підтвердженням факту надання таких послуг у зв'язку з відсутністю товарно - транспортних накладних, які є обов'язковими документами при перевезенні товару.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 01 липня 2008 року між ТОВ "Авего" (за договором - Виконавець) та ТОВ "Південтехагросервіс" (за договором - Замовник) укладено договір №11-У, згідно умов якого виконавець за даним договором зобов'язується провести роботи, зокрема, з організації транспортно - експедиторських послуг по маршруту м. Нова Каховка, пр. Перемоги, 3а, УТПК - дитячі садки (ясла) у м. Нова Каховка, дитячі садки (ясла) у м. Нова Каховка, здача - приймання виконаних робіт здійснюється сторонами за актом.

На виконання умов вказаного договору, 30 липня 2008 року між сторонами було підписано акт №ОУ-801332 здачі - прийняття робіт (надання послуг), згідно якого виконавцем були проведені роботи, зокрема з організації транспортно - експедиторських послуг по маршруту ОСОБА_2, пр. Перемоги 3а, УПТК - д/с м. Н.Каховка, д/с м. Каховка, на суму 35000,00 грн. без ПДВ та ПДВ - 7000,00 грн., а виконавцем ТОВ "Авего" виписана податкова накладна від 30.07.2008 року №30070804.

Оплата вартості транспортно - експедиторських послуг підтверджується копією платіжного доручення №422 від 19.08.2008 року.

Щодо посилання відповідача в акті перевірки на не підтвердження вказаної господарської операції, оскільки відсутні товарно - транспортні накладні, то суд зазначає наступне.

Так, позивач в адміністративному позові зазначає, що товарно - транспортні накладні є формами бухгалтерського обліку саме ТОВ "Авего", а їх відсутність у ТОВ "Південагротехсервіс" не є перешкодою для визнання податкових наслідків за операцією з поставки транспортно - експедиційних послуг за наявності інших підтверджувальних документів, а саме акту здачі-приймання наданих послуг, податкової накладної тощо.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" від 01.07.2004 транспортно-експедиторська діяльність - підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів; транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов'язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування; експедитор (транспортний експедитор) - суб'єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування; клієнт - споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), який за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг та оплачує їх, включаючи плату експедитору; перевізник - юридична або фізична особа, яка взяла на себе зобов'язання і відповідальність за договором перевезення вантажу за доставку до місця призначення довіреного їй вантажу, перевезення вантажів та їх видачу (передачу) вантажоодержувачу або іншій особі, зазначеній у документі, що регулює відносини між експедитором та перевізником; учасники транспортно-експедиторської діяльності - клієнти, перевізники, експедитори, транспортні агенти, порти, залізничні станції, об'єднання та спеціалізовані підприємства залізничного, авіаційного, автомобільного, річкового та морського транспорту, митні брокери та інші особи, що виконують роботи (надають послуги) при перевезенні вантажів.

Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб'єктом господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.

Перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні.

Такими документами можуть бути авіаційна вантажна накладна, міжнародна автомобільна накладна, вантажна відомість, інші документи, визначені Законами України. Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Відповідно до пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, товарно-транспортна накладна - це єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу.

Товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.

Таким чином, законодавець не визначив товарно-транспортну накладну в якості єдиного первинного документу для перевезень і податкового обліку, оскільки зазначив, що в підтвердження факту здійснення товарно-транспортних послуг у платника податків повинен бути комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу, що спростовує довід податкового органу про необхідність підтвердження факту надання спірних послуг виключно товарно - транспортними накладними.

Крім цього, суд додатково звертає увагу відповідача, що згідно договору та акту виконаних робіт від 30.07.2008 року №ОУ-801332 ТОВ "Авего" здійснювалась організація транспортно - експедиторських послуг, а не надавалися транспортні послуги, як про це зазначається в акті перевірки.

Разом з тим, суд вказує, що, як встановлено частиною першою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Частиною другою цієї ж статті Закону встановлено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Дослідивши наявну в матеріалах справи копію акту здачі - прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-801332, який за висновком позивача, належить до документу, що підтверджує факт надання послуг ТОВ "Авего", суд встановив, що вказаний первинний документ не відповідає вимогам частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", оскільки не містить усіх необхідних відомостей про надану послугу, зокрема, щодо перевізника, транспортування вантажу (дату, маршрут, найменування та кількість вантажу, прізвище водія, державний номер транспортного засобу тощо), а також іншу інформацію щодо змісту та обсягу господарської операції, яка повинна бути відображена в акті здачі - прийняття робіт з урахуванням специфіки такої господарської операції.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що зазначений акт здачі прийняття - робіт (надання послуг) від 30.07.2008 року №ОУ-801332 не підтверджує реальність виконання ТОВ "Авего" господарської операції з організації транспортно - експедиторських послуг, що виключає обґрунтованість податкової вигоди ТОВ "Південагротехсервіс" за такими операціями.

Крім цього, суд зазначає, що з наявних у справі документів неможливо встановити факт використання отриманих від ТОВ "Авего" послуг в господарській діяльності ТОВ "Південагротехсервіс".

При цьому, ухвалою суду від 27.08.2015 року зобов'язано позивача надати докази фактичного здійснення господарських операцій з придбання від ТОВ "Авего" послуг на суму 42000,00 грн., в тому числі ПДВ 7000,00 грн., їх пов'язаності з господарською діяльністю, зміни активів та зобов'язань ТОВ "Південагротехсервіс" за наслідками її вчинення. Проте, ТОВ "Південагротехсервіс" вказану ухвалу суду не виконано, відповідних доказів не надано.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про не підтвердження ТОВ "Південагротехсервіс" факту реального здійснення господарської операції з організації транспортно - експедиторських послуг контрагентом ТОВ "Авего" на суму 35000,00 грн., ПДВ 7000,00 грн., що підтверджує висновок податкового органу про неправомірне включення до складу валових витрат суми 35000,00 грн. та до складу податкового кредиту податку на додану вартість у сумі 7000,00 грн.

Надаючи правову оцінку господарській операції з контрагентом ПП "Ост - Вест - Компани АК", суд зазначає наступне.

Як вбачається з акту перевірки (стор. 11-17), то висновок податкового органу про неправомірне включення ТОВ "Південтехагросервіс" до складу валових витрат в 3-4 кварталах 2008 року суми 321467,00 грн. та до податкового кредиту суми 64293,00 грн. вмотивований нереальністю господарської операції з поставки товару контрагентом ПП "Ост - Вест - Компані АК", з огляду на наступне -

- на підставі актів податкового органу по ланцюгу постачання товару встановлено відсутність фінансово - господарської діяльності постачальників контрагента - ПП "Ост - Вест - Компані АК", а тому усі операції купівлі - продажу товару за участю ПП "Ост - Вест - Компані АК" не спричиняють реального настання правових наслідків, а отже є нікчемними по ланцюгу до "вигодонабувача";

- у контрагента ПП "Ост - Вест - Компані АК" відсутні транспортні засоби, земельні ділянки, основні засоби та нематеріальні активи тощо, що свідчить про відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної господарської діяльності;

- у ПП "Ост - Вест - Компані АК" відсутні документи, які підтверджують його право власності на придбаний товар, зокрема, акти приймання - передачі товару;

- ТОВ "Південагротехсервіс" до перевірки не надано товарно - транспортні накладні.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що у вересні, листопаді та грудні 2008 року ПП "Ост - Вест - Компані АК" здійснювалась поставка ТОВ "Південтехагросервіс" товару, а саме - буряк, морква, капуста, цибуля, картопля тощо, всього на загальну суму 385760,20 грн., в тому числі ПДВ 64293,37 грн., що підтверджується видатковими накладними від 29.09.2008 року №903 на суму 110000,00 грн., від 01.11.2008 року №1235 на суму 135760,20 грн., від 02.12.2008 року б/н на суму46733,40 грн., від 15.12.2008 року б/н на суму 47825,40 грн., від 30.12.2008 року б/н на суму 45441,20 грн., та податковими накладними від 29.09.2008 року №903, від 01.11.2008 року №1235, від 02.12.2008 року №12/02-01, від 15.12.2008 №12/30-01, від 30.12.2008 року №12/30-01.

Оплата вартості товару підтверджується платіжними дорученнями №503 від 10.10.2008 року, №644 від 10.12.2008 року, №1 від 08.01.2009 року.

Досліджуючи питання руху активів у спірних правовідносинах, суд виходить з того, що за змістом норм Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", Закону України "Про податок на додану вартість" наявність первинних документів є обов'язковою, але не достатньою умовою для формування податкового кредиту та валових витрат, оскільки факт виконання зобов'язання за правочином зумовлює складання й інших документів.

З огляду на викладене, реальність господарської операції з придбання товарів має підтверджуватись також документами про фізичне переміщення придбаних товарів у просторі, документами про оприбуткування, зберігання придбаних товарів та подальше їх використання у господарській діяльності позивача.

Отже, за результатами дослідження вказаних обставин судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, то на підтвердження факту використання ТОВ "Південагротехсервіс" отриманого від ПП "Ост - Вест - Компані АК" товару в господарській діяльності позивачем до матеріалів справи надано договори оренди нежитлових приміщень, договори поставки продуктів харчування, реєстр реалізації овочів, видаткові накладні.

Дослідивши вказані документи суд зазначає, що вищеперелічені документи підтверджують реалізацію ТОВ "Південагротехсервіс" товару іншим контрагентам, проте вказані документи не підтверджують факт отримання товару, що реалізовувався ТОВ "Південагротехсервіс", саме від спірного контрагента - ПП "Ост - Вест - Компані АК", зокрема, договори поставки не містять інформацію щодо походження товару, а накладні містять інформацію лише щодо постачальника - ТОВ "Південагротехсервіс".

Ухвалою суду від 27.08.2015 року було зобов'язано позивача надати докази оприбуткування продукції, отриманої від ПП "Ост - Вест - Компані АК" на суму 387760,00 грн., в тому числі ПДВ 64293,00 грн., а також її використання в господарській діяльності, проте позивачем вказану ухвалу не виконано, належних доказів суду не надано.

При цьому, про відсутність реального характеру спірної господарської операції також свідчать доводи податкового органу про відсутність у контрагента ПП "Ост - Вест - Компані АК" транспортних засобів, земельних ділянок, основних засобів та нематеріальних активів тощо, що свідчить про відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної господарської діяльності.

За таких обставин, суд зазначає, що первинні документи, які містяться в матеріалах справи, не підтверджують отримання спірного об'єму товару від вищевказаного контрагента - постачальника, а також не підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей на підприємстві, та, як наслідок, не підтверджують реальне проведення між сторонами господарської операції з поставки товару, а тому висновок податкового органу про неправомірне включення ТОВ "Південтехагросервіс" до складу валових витрат в 3-4 кварталах 2008 року суми 321467,00 грн. та до податкового кредиту суми 64293,00 грн. за господарською операцією з контрагентом ПП "Ост - Вест - Компані АК" є правомірним.

Щодо доводу податкового органу про те, що на підставі актів перевірки по ланцюгу постачання товару встановлено відсутність фінансово - господарської діяльності постачальників контрагента - ПП "Ост - Вест - Компані АК", а тому усі операції купівлі - продажу товару за участю ПП "Ост - Вест - Компані АК" не спричиняють реального настання правових наслідків, а отже є нікчемними по ланцюгу до "вигодонабувача", то суд вважає, що вказані висновки зроблені з перевищенням компетенції органів державної податкової служби, оскільки Закон України "Про державну податкову службу в Україні" не наділяють податковий орган повноваженнями щодо визнання правочинів нікчемними або такими, що не відповідають вимогам законодавства, та повноваженнями на оцінку відповідності будь-якого правочину вимогам статей 203, 215, 228 Цивільного кодексу України.

Суд зазначає, що в силу закону, отримання податковим органом акту перевірки чи довідки зустрічної звірки, в яких викладені висновки про вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обов'язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону, акт перевірки контрагента не має преюдиційного значення та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджують обставини фактичної дійсності.

Щодо посилання податкового органу на відсутність у контрагента ПП "Ост - Вест - Компані АК" документів, які підтверджують його право власності на придбаний товар, зокрема, акти приймання - передачі товару, то суд не приймає вказаний довід податкового органу, оскільки наявність або відсутність окремих документів у контрагента позивача не свідчить про відсутність господарської операції взагалі.

Щодо доводу податкового органу про ненадання ТОВ "Південагротехсервіс" до перевірки товарно - транспортних накладних, то суд вважає вказаний довід відповідача необґрунтованим, у зв'язку з тим, що товарно-транспортні накладні для правовідносин з поставки товару не є первинними документами, які безпосередньо підтверджують факт вчинення господарської операції, оскільки вони свідчать не про виконання господарської операції з поставки товару, а про іншу господарську операцію - щодо дання послуг з перевезення товару.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що в ході розгляду справи судом встановлено неправомірне завищення ТОВ "Південагротехсірвіс" валових витрат у загальній сумі 356467,00 грн. податкового кредиту у сумі 71293,00 грн. у зв'язку з не підтвердженням реальності господарських операцій з ТОВ "Авего" та ПП "Ост - Вест - Компани АК", тому суд приходить до висновку про правомірне нарахування позивачу грошового зобов'язання по податку на прибуток та податку на додану вартість згідно оскаржуваних податкових повідомлень - рішень.

Щодо правомірності податкових повідомлень - рішень від 01.03.2010 року №/0 та №/0 в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 50% від грошового зобов'язання, то суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що на момент винесення спірних податкових повідомлень-рішень порядок застосування штрафних санкцій був врегульований ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" №2181-III від 21.12.2000 р., норми якого діяли до 01.01.2011 року, (далі - Закон України №2181-III).

Відповідно до п.17.1.3 п.17.1 ст. 17 вищевказаного Закону передбачено, що у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті "б" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

Як вбачається з матеріалів справи, то відповідачем надано розрахунки штрафних санкцій до акту перевірки від 17.02.2010 року №131/230-24944823, дослідивши які суд встановив правомірність застосування штрафних санкцій у розмірі 50% від грошового зобов'язання згідно оскаржуваних податкових повідомлень - рішень.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене, оцінюючи наявні у матеріалах справи докази в сукупності та враховуючи, що податковим органом доведено правомірність оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України у разі ухвалення судового рішення на користь сторони, яка є суб'єктом владних повноважень, сплачений судовий збір позивачу не повертається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 11, 71, 94, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 21 грудня 2015 р.

Суддя Дубровна В.А.

кат. 8.3.1