Справа № 2а-5339/10/0670
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2016-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року м.Житомир справа № 2а-5339/10/0670

час прийняття: 12 год. 16 хв. категорія 8.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черноліхова С.В.,

секретар судового засідання Павлюк В.О.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

прокурорів Кузьменко Н.О., Рудченка М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "СТС-Конструкція" до Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області, за участі прокуратури Житомирської області про скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "СТС-Конструкція" звернулося до суду з позовом, у якому просило скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Радомишльському районі від 04 грудня 2009 року № /0 про збільшення податкового зобов'язання по податку на прибуток приватних підприємств на 1169452, 00 грн. за основним платежем і 365773, 00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, № /0 про збільшення податкового зобов'язання по податку на додану вартість на 184787, 00 грн. за основним платежем і 92394, 00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, № /0 про визначення пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД у розмірі 26045, 25 грн. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що підставою для збільшення суми грошового зобов'язання по податку на прибуток стали посилання в акті перевірки на невключення до валових доходів суми отриманої фінансової допомоги, віднесення до валових витрат вартості інформаційно-консультаційних послуг і орендної плати за користування автотранспортом, не пов'язаних з господарською діяльністю ОСОБА_3, а також завищення валових витрат в зв'язку з придбанням основних засобів, які підлягають монтажу в процесі будівництва, і авансових платежів для фінансування цього будівництва. З такими висновками відповідача ОСОБА_3 не погоджується, оскільки обидві сторони договору про надання поворотної фінансової допомоги перебувають на загальній системі оподаткування, тому необхідність віднесення всієї суми фінансової допомоги у розмірі 100000, 00 грн. до валових доходів відсутня. Факт отримання інформаційно-консультаційних послуг і автомобілів в оренду та їх використання у господарській діяльності ОСОБА_3 підтверджується всіма документами, ведення і зберігання яких передбачено правилами податкового обліку. Позивач не погоджується і з висновками податкового органу про порушення податкового законодавства при оподаткуванні операцій з купівлі основних фондів, так як придбана технологічна лінія не вводилася в експлуатацію, не використовувалася в діяльності підприємства, наміром її придбання була подальша реалізація, що свідчить про віднесення вказаної технологічної лінії до поняття "товар", а не "основний засіб". За таких обставин доводи контролюючого органу про необхідність амортизації технологічної лінії є помилковими. Авансові платежі, сплачені за будівельно-монтажні роботи, також неможливо віднести на збільшення балансової вартості основних фондів, бо договорами підряду, на які посилається ДПІ, не підтверджено здійснення таких робіт в рамках збільшення балансової вартості основних фондів ОСОБА_3.

Передумовою для збільшення зобов'язання по податку на додану вартість стали висновки перевірки про завищення податкового кредиту внаслідок віднесення до нього суми ПДВ з вартості придбаних будівельних матеріалів за відсутності податкових накладних, а також сум ПДВ з вартості отриманих інформаційно-консультаційних послуг і оренди автотранспорту, використання яких у господарській діяльності підприємства не підтверджено належно складеними первинними документами, а надані до перевірки акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) містять недоліки. На спростування таких тверджень податкового органу позивач зазначив, що господарські операції по придбанню будівельних матеріалів, отриманню інформаційно-консультаційних послуг і оренди автотранспорту повністю підтверджуються належним чином оформленими первинними документами, що надавали йому, згідно з вимогами податкового законодавства, право на формування показників податку на додану вартість.

В обгрунтування неправомірності повідомлення-рішення № /0 про визначення пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД у розмірі 26045, 25 грн. ОСОБА_3 посилалося на те, що податкове повідомлення-рішення як форма акту ненормативного характеру може застосовуватись лише щодо обовязків зі сплати податків і зборів (обовязкових платежів), вичерпний перелік яких визначено у статтях 14 та 15 ОСОБА_4 України "Про систему оподаткування". У цих статтях пеня за порушення резидентами термінів, передбачених статтями 1 і 2 ОСОБА_4 України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" як один із видів податків або зборів, не передбачена. Це свідчить про те, що у ДПІ не було підстав направляти ТОВ "СТС-Конструкція" податкове повідомлення-рішення про нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД у розмірі 26045, 25 грн.

В ході розгляду справи первинного відповідача було замінено правонаступником - Малинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області, а також у справу на стороні відповідача вступила Прокуратура Житомирської області.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю і просила їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала і просила у їх задоволенні відмовити. Пояснила, що оспорювані рішення скасуванню не підлягають, оскільки прийняті на підставі обгрунтованих висновків перевірки про невіднесення позивачем до валових доходів суми отриманої фінансової допомоги у розмірі 100000, 00 грн., включення до валових витрат вартості інформаційно-консультаційних послуг і орендної плати за користування автотранспортом, не пов'язаних з господарською діяльністю ОСОБА_3, завищення валових витрат в зв'язку з придбанням основних засобів, які підлягають монтажу в процесі будівництва, і авансових платежів для фінансування цього будівництва, за що нараховано 1169452, 00 грн. основного платежу по податку на прибуток приватних підприємств і 365773, 00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями. Також в ході перевірки було виявлено завищення податкового кредиту в результаті віднесення до нього суми ПДВ з вартості придбаних будівельних матеріалів без підтверджуючих податкових накладних і сум ПДВ з вартості отриманих інформаційно-консультаційних послуг і оренди автотранспорту, не пов'язаних з господарською діяльністю підприємства і не підтверджених належно складеними первинними документами, що послугувало підставою для збільшення ОСОБА_3 податкового зобов'язання по податку на додану вартість на 184787, 00 грн. за основним платежем і 92394, 00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями. Крім того, позивачеві правомірно визначено пеню за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД у розмірі 26045, 25 грн.

Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги не визнав і просив у їх задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, прокурора, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що під час проведеної працівниками Державної податкової інспекції у Радомишльському районі Житомирської області планової виїзної перевірки ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "СТС-Конструкція" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 28 вересня 2006 року по 30 червня 2009 року виявлено порушення:

- підпункту 4.1.1 пункту 4.1 статті 4, пункту 5.1 статті 5, підпункту 8.2.1 пункту 8.2, підпункту 8.4.1 пункту 8.4 статті 8, підпунктів 11.2.1, 11.2.3 пункту 11.2 статті 11 ОСОБА_4 України "Про оподаткування прибутку підприємств", в результаті чого занижено значення податку на прибуток підприємства за період, який перевірявся, на суму 1169452, 00 грн.;

- пункту 4.1 статті 4, підпункту 7.3.1 пункту 7.3, підпунктів 7.4.4, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 ОСОБА_4 України "Про податок на додану вартість", в результаті чого встановлено його заниження на 184787,00 грн.;

- статті 2 ОСОБА_4 України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" в частині надходження товарів по імпортному контракту з порушенням законодавчо визначених термінів.

За результатами перевірки складено акт № 106-23/035-34534654 від 29 листопада 2009 року (а.с. 23-72 том 1).

Відповідно до вказаного акта податковим органом 04 грудня 2009 року прийняті податкові повідомлення-рішення № /0 про збільшення ОСОБА_3 податкового зобов'язання по податку на прибуток приватних підприємств на 1169452, 00 грн. за основним платежем і 365773, 00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, № /0 про збільшення податкового зобов'язання по податку на додану вартість на 184787, 00 грн. за основним платежем і 92394, 00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, № /0 про визначення пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД у розмірі 26045, 25 грн.

На підставі скарги позивача № 50 від 21 квітня 2010 року Державною податковою інспекцією у Радомишльському районі Житомирської області була проведена позапланова виїзна перевірка ОСОБА_3, висновки якої викладені в акті № 178-23/035-34534654 від 02 вересня 2010 року (а.с. 125-176 том 5). Перевіркою встановлено порушення підпункту 4.1.1 пункту 4.1 статті 4, пункту 5.1 статті 5, підпункту 8.2.1 пункту 8.2, підпункту 8.4.1 пункту 8.4 статті 8, підпунктів 11.2.1, 11.2.3 пункту 11.2 статті 11 ОСОБА_4 України "Про оподаткування прибутку підприємств", в результаті чого занижено значення податку на прибуток підприємства за період з І кварталу 2007 року по ІІ квартал 2009 року на 1169452, 00 грн.; пункту 4.1 статті 4, підпункту 7.3.1 пункту 7.3, підпунктів 7.4.4, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 ОСОБА_4 України "Про податок на додану вартість", в результаті чого встановлено його заниження за період з жовтня 2006 року по грудень 2008 року на 184416,00 грн., завищення показників рядка 18 Податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2008 року на 312, 00 грн. і завищення показників рядка 26 Податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2008 року на 59, 00 грн.

Висновки податкового органу про збільшення позивачеві суми грошового зобов'язання по податку на прибуток обгрунтовані посиланнями в акті перевірки на невключення до валових доходів суми отриманої від ТОВ "Сучасні технології будівництва" фінансової допомоги, віднесення до валових витрат вартості інформаційно-консультаційних послуг, наданих ТОВ "СТС-Сервіс" і ТОВ "Сучасні технології будівництва", і орендної плати за користування наданим ТОВ "Сучасні технології будівництва" автотранспортом, не пов'язаних з господарською діяльністю ОСОБА_3, а також завищення валових витрат в зв'язку з придбанням основних засобів, які підлягають монтажу в процесі будівництва, і авансових платежів для фінансування цього будівництва.

Щодо завищення податкового кредиту на 8333, 33 грн., які не підтверджені податковими накладними.

В акті перевірки (а.с. 53 том 1) зафіксовано, що ТОВ "СТС-Конструкція" до складу податкового кредиту включено суму ПДВ по контрагенту ВАТ "Укрпромтеплиця" у сумі 8333, 33 грн. за придбання товарно-матеріальних цінностей (будівельні матеріали). Включення даної суми податку до складу податкового кредиту не підтверджено податковими накладними, в результаті чого ТОВ "СТС-Конструкція" завищено податковий кредит.

З такими висновками податкової інспекції суд не погоджується з огляду на наступне.

ОСОБА_4 України "Про податок на додану вартість" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає платників податку на додану вартість, об'єкти, базу та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету.

Пунктом 7.7 статті 7 цього ОСОБА_4 передбачений порядок визначення суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету або відшкодуванню з бюджету та строки розрахунків з бюджетом.

Зокрема, суми податку, що підлягають сплаті до бюджету або відшкодуванню з бюджету, визначаються як різниця між загальною сумою податкових зобов'язань, що виникли у зв'язку з будь-якою поставкою товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, та сумою податкового кредиту звітного періоду.

Сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду є податковим кредитом.

Згідно із підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 ОСОБА_4 України "Про податок на додану вартість", податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 цього ОСОБА_4 встановлено, що не дозволяється включати до податкового кредиту будь-які витрати по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).

За змістом підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 вказаного ОСОБА_4, датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до підпункту 7.2.1 пункту 7.2 статті 7 ОСОБА_4 України "Про податок на додану вартість", платник податку зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, що має містити зазначені окремими рядками: порядковий номер податкової накладної; дату виписування податкової накладної; повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм); повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах отримувача; ціну поставки без врахування податку; ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні; загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг) (підпункт 7.2.3 пункту 7.2 статті 7 ОСОБА_4). Податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту (підпункт 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 ОСОБА_4).

Проаналізувавши наведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що єдиними та достатніми підставами для формування податкового кредиту та визначення суми бюджетного відшкодування є наявність податкової накладної, що засвідчує факт сплати отримувачем товару (робіт, послуг) їх вартості з урахуванням податку на додану вартість.

Встановлено, що між позивачем (Покупець) і ВАТ "Укрпромтеплиця" (Продавець) було укладено договір на поставку будівельних матеріалів.

Вказана господарська операція підтверджується податковою накладною № 191 від 12 жовтня 2006 року, копія якої є у матеріалах справи (а.с. 63 том 2).

Відповідачем, всупереч положенням статті 71 КАС України, суду не надано доказів того, що контрагент позивача на момент складання вказаної податкової накладної не був платником ПДВ чи його реєстрація як юридичної особи була скасована, а також наявності інших підстав, які б позбавляли його права на таке складання.

Наявна в матеріалах справи податкова накладна в силу ОСОБА_4 України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є первинним документом та має всі необхідні встановлені законом обов'язкові реквізити. Докази того, що вказана накладна не має юридичної сили або визнана в установленому порядку недійсною - відсутні.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно сформовано податковий кредит за жовтень 2006 року на підставі належним чином оформленої податкової накладної по господарським операціям з ВАТ "Укрпромтеплиця" та на підставі норм діючого на той час податкового законодавства, відтак, нарахування податкових зобов'язань по податку на додану вартість з цих підстав проведено контролюючим органом неправомірно.

Стосовно отримання фінансової допомоги від ТОВ "Сучасні технології будівництва" у сумі 100000, 00 грн.

Як зазначено в акті перевірки від 26 листопада 2009 року (а.с. 30 том 1), ОСОБА_3 на підставі договору № 6/18 від 18 червня 2007 року отримано 22 жовтня 2007 року від ТОВ "Сучасні технології будівництва" фінансову допомогу у сумі 100000, 00 грн. і не включено її до складу доходів за 4 квартал 2007 року. Станом на листопад 2009 року така допомога не повернута і використана не за призначенням, визначеним у договорі.

Суд з цим не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до підпунктів 1.22.1 і 1.22.2 пункту 1.22 статті 1 ОСОБА_4 України "Про оподаткування прибутку підприємств" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон), фінансова допомога - безповоротна фінансова допомога або поворотна фінансова допомога.

Безповоротна фінансова допомога - це:

сума коштів, передана платнику податку згідно з договорами дарування, іншими

подібними договорами, які не передбачають відповідної компенсації чи повернення таких коштів (за винятком бюджетних дотацій і субсидій), або без укладання таких угод;

сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після її списання, якщо така безнадійна заборгованість була попередньо включена до складу валових витрат кредитора;

сума заборгованості платника податку перед іншою юридичною чи фізичною особою, що залишилася нестягнутою після закінчення строку позовної давності;

основна сума кредиту або депозиту, наданих платнику податку без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних);

сума процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповерненою на кінець звітного періоду, у розмірі облікової ставки Національного банку України, розрахованої за кожний день фактичного використання такої поворотної фінансової допомоги.

Поворотна фінансова допомога - це сума коштів, передана платнику податку у користування на визначений строк відповідно до договорів, які не передбачають нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами.

Тобто, поворотна фінансова допомога - це сума коштів, передана платнику податку згідно з договором, який передбачає повернення таких коштів. Поворотна фінансова допомога надається підприємству не у власність, а в користування і підлягає поверненню.

Відповідно до підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 ОСОБА_4, валовий доход включає доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно, у вигляді:

сум безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, вартості товарів (робіт, послуг), безоплатно наданих платнику податку у звітному періоді, крім їх надання неприбутковим організаціям згідно з пунктом 7.11 статті 7 цього ОСОБА_4 та у межах таких операцій між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи, крім випадків, визначених у частині четвертій статті 3 ОСОБА_4 України "Про списання вартості несплачених обсягів природного газу";

сум поворотної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, що залишається неповерненою на кінець такого звітного періоду від осіб, що не є платниками цього податку (у тому числі нерезидентів), або осіб, які згідно із законодавством мають пільги з цього податку, включаючи право застосовувати ставку податку нижчу, ніж установлена пунктом 7.2 статті 7 або статтею 10 цього ОСОБА_4. У разі коли у майбутніх податкових періодах платник податку повертає таку поворотну фінансову допомогу (її частину) особі, яка її надала, такий платник податку збільшує суму валових витрат на суму такої поворотної фінансової допомоги (її частини) за наслідками податкового періоду, в якому відбулося таке повернення. При цьому валові доходи такого платника податку не збільшуються на суму умовно нарахованих процентів, а податкові зобов'язання особи, що надала поворотну фінансову допомогу, не змінюються як при її видачі, так і при її зворотному отриманні. Як виняток з правила, визначеного цим абзацом, операції з отримання (надання) фінансової допомоги між платником податку та його філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, розташованими на території України, не призводять до зміни їх валових витрат або валових доходів.

Виходячи із зазначених приписів закону, податковими наслідками для позичальника, який перебуває на загальній системі оподаткування та отримав поворотну фінансову допомогу від контрагента, який також перебуває на загальній системі оподаткування, та не повернув допомогу у звітному періоді є наступні. Платник не відображує одержання або повернення фінансової допомоги у податковому обліку, але включає до валового доходу як безповоротну фінансову допомогу суму процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповерненою на кінець звітного періоду, у розмірі облікової ставки Національного банку України, розрахованої за кожний день фактичного використання такої поворотної фінансової допомоги.

Як вбачається із матеріалів справи, 18 червня 2007 року між ОСОБА_3 (Позичальник) і ТОВ "Сучасні технології будівництва" (Позикодавець) укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги № 6/18 (а.с. 243-244 том 3), згідно з яким Позикодавець надає Позичальнику поворотну фінансову допомогу у розмірі 100000, 00 грн., а Позичальник зобов'язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним Договором.

Про перерахування вказаної допомоги свідчить банківська виписка від 22 жовтня 2007 року (а.с. 245 том 3).

Оскільки обидві сторони договору про надання поворотної фінансової допомоги перебувають на загальній системі оподаткування, висновок відповідача про необхідність віднесення всієї суми фінансової допомоги у сумі 100000,00 грн. до валових доходів відповідного періоду є безпідставним, а тому безпідставним є і збільшення грошового зобов'язання по податку на прибуток з цих підстав.

Щодо включення у валові витрати інформаційно-консультаційних послуг на суму 187822,00 грн.

В акті перевірки вказано, що у перевіряємому періоді між ТОВ "СТС-Конструкція" та контрагентами ТОВ "СТС-Сервіс" і ТОВ "Сучасні технології будівництва" укладалися договори про надання інформаційно-консультаційних послуг по підготовці цін на будівельні матеріали та їх асортимент у Житомирській області, пошук замовників на будівництво нежилих обєктів нерухомості, консультування щодо укладення угод з потенційними замовниками на будівництво нежитлових обєктів нерухомості. Загальна вартість зазначених послуг становила 187822,00 грн. За договором ТОВ "СТС-Конструкція" проведено розрахунки та віднесено вартість наданих послуг за перевіряємий період на валові витрати (на підставі пункту 5.1 статті 5 ОСОБА_4 України "Про оподаткування прибутку підприємств").

ТОВ "СТС-Конструкція" безпідставно віднесено до валових витрат вартість наданих послуг виходячи із того, що проведення даної господарської операції здійснено з порушенням вимог пункту 2.4 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", а саме: акти приймання результатів робіт не містять необхідної інформації про характер наданих послуг, конкретизації обєктів виконаних послуг, результати виконаних робіт в кількості та грошової оцінки. У зв'язку з чим, на думку відповідача, акти приймання робіт не мають юридичної сили та не можуть підтверджувати факт здійснення господарської операції.

Також відповідач посилається на те, що до договорів не додається звіт про надані інформаційно-консультаційні послуги; крім того на протязі 2007 - 2008 років ТОВ "СТС- Конструкція" не закупило жодних будівельних матеріалів, не вироблено та не виконано жодного будівництва нежитлових обєктів. Відповідач вважає, що надані під час проведення перевірки акти приймання-передачі наданих послуг не відповідають вимогам ст. 9 ОСОБА_4 України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", не відповідають визначенню первинного документу, тому не мають юридичної сили.

Суд не погоджується з висновком податкового органу з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 ОСОБА_4 України "Про оподаткування прибутку підприємств" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), валові витрати виробництва та обігу (валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно із підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 ОСОБА_4, до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.8 цієї статті.

Отже, дана правова норма визначає, що до складу валових витрат можуть бути віднесені витрати, які безпосередньо повязані з підготовкою, організацією, веденням виробництва, реалізацією продукції (робіт, послуг).

Абзац 4 підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 ОСОБА_4 встановлює, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Частинами 2, 3 статті. 9 ОСОБА_4 України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обовязкові реквізити: назва документа; дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, які брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, на підтвердження включення витрат до валових витрат необхідні документи, оформлені відповідно до вимог, встановлених статтею 9 ОСОБА_4 України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", тобто, документи, що підтверджують факт отримання інформаційно-консультаційних послуг від іншої особи.

Встановлено, що 01 січня 2007 року між ТОВ "СТС - Конструкція" (Замовник) та ТОВ "СТС-Сервіс" (Виконавець) укладено Договір про надання інформаційних (консультаційних) послуг, згідно з умовами якого Виконавець надає Замовнику спеціальну інформацію (кваліфіковану консультацію) з питань: підготовки цін на будівельні матеріали та їх асортимент у Житомирській області; пошук замовників на будівництво нежилих обєктів нерухомості; консультування щодо укладення угод з потенційними замовниками на будівництво нежилих обєктів нерухомості, про що надає звіт маркетингових досліджень (а.с. 64 том 2).

Виконання умов вказаного договору підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), маркетинговими дослідженнями і звітами, податковими накладними (а.с. 67-227 том 2, а.с. 213-249 том 5, а.с. 1-205 том 6).

Також, 03 січня 2008 року між ТОВ "СТС - Конструкція" (Замовник) та ТОВ "Сучасні технології будівництва" (Виконавець) укладено Договір про надання інформаційних (консультаційних) послуг, згідно з яким Виконавець надає Замовнику спеціальну інформацію (кваліфіковану консультацію) з питань: підготовки цін на будівельні матеріали та їх асортимент у Житомирській області; пошук замовників на будівництво нежилих обєктів нерухомості; консультування щодо укладення угод з потенційними замовниками на будівництво нежилих обєктів нерухомості, про що надає звіт маркетингових досліджень (а.с. 228 том 2).

Про виконання зазначених договірних зобов'язань свідчать акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), маркетингові дослідження і звіти, податкові накладні (а.с. 231-248 том 2, а.с. 1-62 том 3, а.с. 206-250 том 6, а.с. 1-189 том 7).

Суд вважає за необхідне зазначити, що за умови реального здійснення платником податків (покупцем) господарських операцій з придбання послуг, які призвели до фактичного руху активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю, за відсутністю з боку такого платника порушення вимог наведених норм закону при формуванні валових витрат, підстави для позбавлення його права на зазначені витрати відсутні.

Як вбачається із статуту ОСОБА_3 (а.с. 9-19 том 1), предметом його діяльності є: виробництво легких металоконструкцій та інших виробів з металу, бетону, технічної продукції, будівельних матеріалів, виконання інженерно-пошукових і проектних робіт для об'єктів цивільного та промислового будівництва тощо.

При дослідженні обставин придбання позивачем інформаційних послуг з проведення дослідження українського ринку металоконструкцій, профнастилу, металобудівництва, будівельно-монтажних послуг встановлено, що вони замовлялися ОСОБА_3 з метою визначення прогнозного попиту на окремі види монтажно-будівельної продукції і послуг.

Наведені обставини свідчать про використання інформаційно-консультативних послуг, отриманих від ТОВ "СТС-Сервіс" і ТОВ "Сучасні технології будівництва", в межах господарської діяльності позивача, оскільки вони відповідають предмету його діяльності.

В результаті дослідження питання щодо фактичного придбання позивачем товарів та послуг судом встановлено, що такі операції мали реальний характер, підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Зазначені первинні документи не мають дефектів щодо форми, змісту або пошкодження, які б зумовили втрату ними юридичної сили і доказовості, тобто оформлені відповідно до чинного законодавства України.

Податковим органом, в свою чергу, не наведено переконливих доводів та не подано належних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться у цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Отже, інформаційно-консультаційні послуги замовлялись позивачем з метою планування своєї господарської діяльності та стосуються підготовки й організації виробництва.

Наведена правова позиція наведена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16 листопада 2015 року по справі № К/9991/38826/12.

За таких обставин суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 правомірно віднесло до валових витрат вартість інформаційно-консультаційних послуг на суму 187822,00 грн., отриманих від ТОВ "СТС-Сервіс" і ТОВ "Сучасні технології будівництва", тому нарахування грошового зобов'язання по податку на прибуток по таким господарським операціям є необгрунтованим.

Щодо зайвого включення у валові витрати оренди автотранспорту від ТОВ "Сучасні технології будівництва" на суму 595467,00 грн.

В акті перевірки зазначено, що ТОВ СТС-Конструкція" включило до валових витрат орендну плату за користування автотранспортом за договором оренди, укладеним з ТОВ "Сучасні технології будівництва" на загальну суму 595467,00 грн. При цьому ОСОБА_3 не надано жодного документа, який би підтвердив реальне використання даного транспорту в господарській діяльності підприємства (відсутні: товаро-транспортні накладні, шляхові листи, інші первинні документи руху автотранспорту), а тому вважає фіктивними та нікчемними правочини про надання послуг з оренди автотранспорту.

З таким висновком податкового органу суд також не може погодитись, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 ОСОБА_4 України "Про оподаткування прибутку підприємств", валові витрати виробництва та обігу - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно із підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 ОСОБА_4 України "Про оподаткування прибутку підприємств", до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Відповідно до підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 ОСОБА_4 України "Про оподаткування прибутку підприємств", не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Відповідно до частини 2 статті 9 ОСОБА_4 України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У зв'язку з цим віднесення витрат по оренді автомобіля до складу валових, які підтверджуються первинними документами, в яких наявні всі необхідні реквізити, є правомірним.

Крім того, згідно із пунктом 5.11 статті 5 ОСОБА_4 України "Про оподаткування прибутку підприємств", установлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових витрат платника податку, крім тих, що зазначені у цьому ОСОБА_4, не дозволяється.

Встановлено, що 01 січня 2008 року між ТОВ "СТС Сервіс" (Орендар) та ТОВ "Сучасні технології будівництва" (Орендодавець) укладено договір оренди № 001/08 ОР (а.с. 102-103 том 1), за умовами якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно (два самоскиди Краз-65055).

Відповідно до пункту 3.1 вказаного договору, орендна плата становить 54756, 00 грн. щомісячно, розрахунки проводяться на підставі актів здачі-прийняття робіт (послуг).

Про передачу вказаних транспортних засобів ОСОБА_3 свідчить акт приймання-передачі майна від 01 січня 2008 року (а.с. 104 том 1), їх повернення Орендодавцю засвідчує акт приймання-передачі майна від 31 жовтня 2008 року (а.с. 105 том 1). Оплата оренди здійснена на підставі актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) (а.с. 3-4 том 8), також Орендодавцем виписані податкові накладні (а.с. 6-7 том 8) на загальну суму ПДВ 105593, 33 грн.

Факт використання орендованих автомобілів у господарській діяльності ОСОБА_3 підтверджується подорожніми листами вантажного автомобіля (а.с. 107-154 том 1).

Також сторонами 30 листопада 2008 року було укладено договір оренди № 005/08 ОР (а.с. 248-249 том 3), відповідно до якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно (автомобіль НОМЕР_1). Орендна плата становить 27284, 00 грн. щомісячно.

Зазначений транспортний засіб був переданий Орендареві на підставі акта приймання-передачі майна від 01 квітня 2008 року і повернутий Орендодавцеві відповідно до такого ж акту від 30 листопада 2008 року (а.с. 250 том 3, а.с. 1 том 4). Автомобіль Chevrolet Aveo TC58U № НОМЕР_2 використовувався ОСОБА_3 як службовий, про що свідчать подорожні листи службового автомобіля (а.с. 3-80 том 4).

Оплата оренди здійснена на підставі акта здачі-прийняття робіт (надання послуг) (а.с. 5 том 8), також Орендодавцем виписана податкова накладна (а.с. 8 том 8) на загальну суму ПДВ 13500, 00 грн.

ОСОБА_4 не містять застережень по віднесенню до складу валових витрат на орендну плату за користування транспортними засобами.

З огляду на наведене, ТОВ "СТС-Конструкція" правомірно включило до валових витрат витрати на оренду транспорту на загальну суму 595467,00 грн., а тому підстави для збільшення податку на прибуток у цій частині відсутні.

Щодо завищення податкового кредиту на 155562, 00 грн. внаслідок віднесення до його складу вартості отриманих від ТОВ "СТС-Сервіс" інформаційно-консультативних послуг та від ТОВ "Сучасні технології будівництва" інформаційно-консультативних послуг й оренди автотранспорту.

Як вказано в акті перевірки (а.с. 53-55 том 1), підприємство включило до податкового кредиту ПДВ у сумі 36469, 00 грн. з вартості отриманих від ТОВ "СТС-Сервіс" і ТОВ "Сучасні технології будівництва" інформаційно-консультативних послуг та 119093, 00 грн. ПДВ з вартості орендної плати за користування автотранспортом, наданим ТОВ "Сучасні технології будівництва" в оренду. При цьому ОСОБА_3 не надало жодного документа, який би підтвердив використання вказаних послуг і автотранспорту в його господарській діяльності.

Суд з цим не погоджується з огляду на наступне.

Проаналізувавши норми статі 7 ОСОБА_4 України "Про податок на додану вартість" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), суд дійшов висновку, що єдиними та достатніми підставами для формування податкового кредиту та визначення суми бюджетного відшкодування є наявність податкової накладної, що засвідчує факт сплати отримувачем товару (робіт, послуг) їх вартості з урахуванням податку на додану вартість.

Як вже було встановлено судом, 01 січня 2007 року між ТОВ "СТС - Конструкція" (Замовник) та ТОВ "СТС-Сервіс" (Виконавець) укладено Договір про надання інформаційних (консультаційних) послуг, згідно з умовами якого Виконавець надає Замовнику спеціальну інформацію (кваліфіковану консультацію) з питань: підготовки цін на будівельні матеріали та їх асортимент у Житомирській області; пошук замовників на будівництво нежилих обєктів нерухомості; консультування щодо укладення угод з потенційними замовниками на будівництво нежилих обєктів нерухомості, про що надає звіт маркетингових досліджень (а.с. 64 том 2).

Виконання умов вказаного договору підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), маркетинговими дослідженнями і звітами, податковими накладними (а.с. 67-227 том 2, а.с. 213-249 том 5, а.с. 1-205 том 6).

Також, 03 січня 2008 року між ТОВ "СТС - Конструкція" (Замовник) та ТОВ "Сучасні технології будівництва" (Виконавець) укладено Договір про надання інформаційних (консультаційних) послуг, згідно з яким Виконавець надає Замовнику спеціальну інформацію (кваліфіковану консультацію) з питань: підготовки цін на будівельні матеріали та їх асортимент у Житомирській області; пошук замовників на будівництво нежилих обєктів нерухомості; консультування щодо укладення угод з потенційними замовниками на будівництво нежилих обєктів нерухомості, про що надає звіт маркетингових досліджень (а.с. 228 том 2).

Про виконання зазначених договірних зобов'язань свідчать акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), маркетингові дослідження і звіти, податкові накладні (а.с. 231-248 том 2, а.с. 1-62 том 3, а.с. 206-250 том 6, а.с. 1-189 том 7).

В результаті дослідження питання щодо фактичного придбання позивачем товарів та послуг встановлено, що такі операції мали реальний характер, підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Зазначені первинні документи не мають дефектів щодо форми, змісту або пошкодження, які б зумовили втрату ними юридичної сили і доказовості, тобто оформлені відповідно до чинного законодавства України.

Податковим органом, в свою чергу, не наведено переконливих доводів та не подано належних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться у цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Отже, інформаційно-консультаційні послуги замовлялись позивачем з метою планування своєї господарської діяльності та стосуються підготовки й організації виробництва.

Також судом встановлено, що 01 січня 2008 року між ТОВ "СТС Конструкція" (Орендар) та ТОВ "Сучасні технології будівництва" (Орендодавець) укладено договір оренди № 001/08 ОР (а.с. 102-103 том 1), за умовами якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно (два самоскиди Краз-65055).

Відповідно до пункту 3.1 вказаного договору, орендна плата становить 54756, 00 грн. щомісячно, розрахунки проводяться на підставі актів здачі-прийняття робіт (послуг).

Про передачу вказаних транспортних засобів ОСОБА_3 свідчить акт приймання-передачі майна від 01 січня 2008 року (а.с. 104 том 1), їх повернення Орендодавцю засвідчує акт приймання-передачі майна від 31 жовтня 2008 року (а.с. 105 том 1). Орендна плата здійснена на підставі актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) (а.с. 3-4 том 8), також Орендодавцем виписані податкові накладні (а.с. 6-7 том 8) на загальну суму ПДВ 105593, 33 грн.

Факт використання орендованих автомобілів у господарській діяльності ОСОБА_3 підтверджується подорожніми листами вантажного автомобіля (а.с. 107-154 том 1).

Також сторонами 30 листопада 2008 року було укладено договір оренди № 005/08 ОР (а.с. 248-249 том 3), відповідно до якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно (автомобіль НОМЕР_1). Орендна плата становить - 27284, 00 грн. щомісячно.

Зазначений транспортний засіб був переданий Орендареві на підставі акта приймання-передачі майна від 01 квітня 2008 року і повернутий Орендодавцеві вдповідно до такого ж акту від 30 листопада 2008 року (а.с. 250 том 3, а.с. 1 том 4). Оплата оренди здійснена на підставі акта здачі-прийняття робіт (надання послуг) (а.с. 5 том 8), також Орендодавцем виписана податкова накладна (а.с. 8 том 8) на загальну суму ПДВ 13500, 00 грн.

Автомобіль Chevrolet Aveo TC58U № НОМЕР_2 використовувався ОСОБА_3 як службовий, про що свідчать подорожні листи службового автомобіля (а.с. 3-80 том 4).

З врахуванням наведеного, суд вважає, що позивачем правомірно віднесено до складу податкового кредиту ПДВ з вартості наданих ТОВ "СТС-Сервіс" інформаційно-консультативних послуг та ТОВ "Сучасні технології будівництва" інформаційно-консультативних послуг й оренди автотранспорту, тому збільшення суми грошового зобов'язання по податку на додану вартість по таким господарським операціям є необґрунтованим.

Пеня у сфері ЗЕД.

Перевіряючими в акті (а.с. 63 том 1) вказано, що ТОВ "СТС-Конструкція" отримало від нерезидента "Harbin Sihai CNC Science&Tehnology CO" на підставі контракту № 2903/2007 від 28 березня 2007 року консольно зварювальне устаткування з ЧПУ з дистанційними пультами управління і комп'ютерами SKBN з порушенням законодавчо встановлених термінів, а саме: 15 квітня 2009 року замість 04 квітня 2009 року.

Надаючи правову оцінку зазначеним висновкам податкового органу, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 1 ОСОБА_4 України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 90 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики.

Згідно з статтею 4 вказаного ОСОБА_4, порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього ОСОБА_4, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

У разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього ОСОБА_4, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

У разі прийняття судом рішення про відмову в позові повністю або частково або припинення (закриття) провадження у справі чи залишення позову без розгляду строки, передбачені статтями 1 і 2 цього ОСОБА_4, поновлюються і пеня за їх порушення сплачується за кожний день прострочення, включаючи період, на який ці строки було зупинено.

Встановлено, що 28 березня 2007 року між позивачем (Замовник) та "Harbin Sihai CNC Science&Tehnology CO" (Виконавець) укладено контракт № 2903/2007 від 28 березня 2007 року (а.с. 21-24 том 8) про постачання консольно-зварювального устаткування з ЧПУ з дистанційними пультами управління і комп'ютерами SKBN вартістю 167500, 00 доларів США (гривневий еквівалент - 1289750, 00 грн.). Згідно з міжнародними товарно-транспортними накладними (а.с. 181-189 том 3), вказаний товар був поставлений ОСОБА_3 15 квітня 2009 року.

На думку податкового органу, така поставка повинна була бути здійснена не пізніше 04 квітня 2009 року, однак устаткування надійшло із запізненням - 15 квітня 2009 року, що свідчить про порушення вимог статей 1, 2 ОСОБА_4 України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" і є підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення про нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД.

Суд звертає увагу на те, що згідно із преамбулою ОСОБА_4 України "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", він є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобовязань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обовязкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

Стаття 1 цього ОСОБА_4 встановлює, що податкове повідомлення - письмове повідомлення контролюючого органу про обов'язок платника податків сплатити суму податкового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим ОСОБА_4, а податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим ОСОБА_4 або іншими законами України.

Податкове повідомлення-рішення як форма акту ненормативного характеру може застосовуватись лише щодо обовязків зі сплати податків і зборів (обовязкових платежів), вичерпний перелік яких визначено у статтях 14 та 15 ОСОБА_4 України "Про систему оподаткування".

У цих статтях пеня за порушення резидентами термінів, передбачених статтями 1 і 2 ОСОБА_4 України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" як один із видів податків або зборів, не передбачена.

Відповідно до пункту 2.6 Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації від 21 червня 2001 року № 253 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок № 253), податкове повідомлення-рішення (далі - податкове повідомлення) - це рішення керівника податкового органу (його заступника) щодо виявленого перевищення (заниження) бюджетного відшкодування або відмови у наданні бюджетного відшкодування, а також обов'язку платника податків:

сплатити нараховану або донараховану суму податкового зобов'язання;

сплатити суми застосованих штрафних (фінансових) санкцій (у тому числі пеню за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності) за порушення податкового законодавства та інших нормативно-правових актів, що приймаються за результатами перевірок платника податків (у т. ч. камеральних);

сплатити суми штрафних санкцій за порушення граничних строків сплати узгодженого податкового зобов'язання;

сплатити штраф за самостійне відчуження активів, які перебувають у податковій заставі та потребують обов'язкової попередньої згоди податкового органу на таке відчуження.

Згідно з пунктом 2.7 Порядку № 253, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій - це рішення керівника податкового органу (його заступника) щодо виявленого порушення (крім порушення правил оподаткування), яке приймається відповідно до законодавчих актів, якими надано право податковим органам застосовувати штрафні (фінансові) санкції.

Відповідно до пункту 3.1 Порядку № 253, податковий орган здійснює розрахунок суми податкового зобов'язання (визначає суму бюджетного відшкодування ПДВ) та складає податкове повідомлення у таких випадках:

а) якщо платник податків не подає у встановлені строки податкову декларацію;

б) якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових

деклараціях;

в) якщо податковий орган унаслідок проведення камеральної перевірки виявляє арифметичні або методологічні помилки в поданій платником податків податковій декларації, які призвели до заниження суми податкового зобов'язання.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться контролюючим органом виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях, без проведення будь-яких інших видів перевірок платника податків;

г) якщо згідно із законами з питань оподаткування особою, відповідальною за нарахування окремого податку або збору (обов'язкового платежу), є податковий орган;

ґ) якщо за наслідками перевірки податковий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування ПДВ сумі, заявленій у податковій декларації;

д) в інших випадках, коли здійснення такого розрахунку передбачено чинним законодавством.

Відповідно до пункту 7.1 Порядку № 253, податковий орган здійснює розрахунок суми штрафних (фінансових) санкцій та приймає відповідно до ОСОБА_4 України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", законів з питань зовнішньоекономічної діяльності та інших законодавчих актів, якими податковим органам надано право застосовувати штрафні (фінансові) санкції, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, яке складається за формою згідно з додатком 8 (форма "С").

Із змісту наведених правових норм слідує, що податковий орган в даному випадку повинен був виносити рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, а не податкове повідомлення-рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 19 лютого 2009 року.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення № /0 від 04 грудня 2009 року за своєю формою і змістом не відповідає чинному на час його прийняття податковому законодавству.

Щодо амортизації та авансових платежів.

Контролюючим органом під час перевірки встановлено, що ТОВ «СТС - Конструкція» за період з 28 вересня 2006 року по 30 червня 2009 року зависило валові витрати на 3 495 633 грн. в зв'язку із придбанням основних засобів, що підлягають монтажу в процесі будівництва, та авансові платежі для фінансування вказаного будівництва, а саме: ТОВ «СТС-Конструкція» віднесено на валові витрати в перевіряємому періоді витрати за контрактом на поставку обладнання № 2903/2007 від 28 березня 2007 року, укладеним з нерезидентом "HARBIN SIНAI CNC SCIENCE&TEHNOLOGY CO» на суму 1 289 750, 00 грн.; надані ТОВ "Артлоджик" транспортні послуги по перевезенню обладнання на суму 173733, 33 грн.; оплату за будівельно-монтажні роботи, виконані ТОВ «Артвіль», в сумі 1038833 грн.; авансовані платежі за будівельно-монтажні роботи ТОВ «С.Дж.Р.Груп» на суму 504609 грн., ТОВ «СТС-Сервіс» на суму 268 375 грн.

ДПІ вказує, що збільшення валових витрат здійснено з порушенням вимог Інструкції про застосування плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобовязань і господарських операцій підприємств і операцій, затвердженої наказом Міністерства фінансів від 21 грудня 1999 року за № 893/4186, згідно з якою витрати, пов'язані із придбанням основних засобів, повинні відноситися на збільшення балансової вартості основних фондів та підлягають амортизації.

В ході повторної перевірки, за наслідками якої складено акт від 02 вересня 2010 року № 178 -23/035-34534654 встановлено наступне.

До позапланової перевірки надано контракт від 09 жовтня 2007 року № 418/07 на поставку обладнання, відповідно до якого Харбінське НТП ЗАО «СиХай» (Продавець) продає, а ТОВ «СТС-Конструкція» (Покупець) придбає технологічну лінію по заготовленню двотаврових балок загальною вартістю 200 000 доларів США.

Умовами Контракту передбачені роботи по монтажу та випробуванню обладнання, також зазначено, що обладнання розміщується на виробничій території Покупця та повинне виробляти продукцію, яка відповідає українським та міжнародним стандартам, з використанням сировини, зазвичай використовуємої в Україні.

За таких обставин, ДПІ дійшла висновку, що придбане за Контрактом обладнання повинне обліковуватися як основний засіб із відповідними податковими наслідками.

Крім того, в акті повторної перевірки від 02 вересня 2010 року № 178-23/035-34534654 (а.с. 125-176 том 3) ДПІ зазначає про розходження у даних бухгалтерського обліку за рахунком 15 «Капітальні інвестиції» та рахунком 28 «Товари» на час проведення планової перевірки та на час проведення повторної позапланової перевірки. З бухгалтерських даних контролюючий орган вбачав, що на час проведення планової перевірки технологічна лінія обліковувалася за даними бухгалтерського обліку як основний засіб, а на час проведення повторної позапланової перевірки - як товари.

Однак, з таким висновком контролюючого органу неможливо погодитися, враховуючи наступне.

Встановлено, що ТОВ «СТС - Конструкція» (Покупець) було укладено Контракт з Харбинським НТП ЗАО «СиХай» (Продавець) від 09 жовтня 2007 року № 418/07 (а.с. 17-20 том 8) на поставку обладнання (технологічну лінію по виготовленню двотаврових балок, а також верстати для обробки балок).

Факт поставки обладнання підтверджується ВМД 101000016/9/000177 від 15 квітня 2009 року (а.с. 177-180 том 3), відправник Харбинське НТП ЗАО «СиХай» КНР, одержувач: ТОВ «СТС-конструкція» Житомирська обл., м. Радомишль, вул. Котовського, 35.

У подальшому вказана технологічна лінія була відчужена згідно з Договором купівлі-продажу основних засобів № СТ-0000022 від 15 січня 2009 року, укладеним між ТОВ «СТС-Конструкція» (Продавець) та ТОВ «Сучасні технології будівництва» (Покупець) (а.с. 190 том 3).

За умовами вказаного договору Продавець зобовязується передати основні засоби (надалі майно: технологічну лінію по виготовленню та обробці зварних двотаврових балок для автоматичного дугового зварювання під шаром флюса двотаврових балок виробництва КНР), що належить йому на праві власності, у власність Покупцеві, а Покупець зобовязується прийняти майно та сплатити за нього на умовах договору. Вартість майна складає 1683368, 40 грн.

На підтвердження продажу позивачем зазначеної технологічної лінії надано акт приймання-передачі майна від 12 червня 2009 року, видаткову накладну № СТ-000172 від 12 червня 2009 року, банківські виписки і податкові накладні (а.с. 192-209 том 3).

Представники позивача пояснили, що під час відображення операції з придбання технологічної лінії у бухгалтерському обліку підприємства була допущена помилка, однак на час повторної перевірки вона була виправлена і дані бухгалтерського обліку повністю відображали сутність цієї операції, про що свідчить акт від 02 вересня 2010 року № 178-23/035-34534654.

Пунктом 5.1 статті 5 ОСОБА_4 України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що валові витрати виробництва та обігу - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 ОСОБА_4 України «Про оподаткування прибутку підприємств», до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі, витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Згідно з підпунктом 8.4.1 пункту 8.4 статті 8 ОСОБА_4 України «Про оподаткування прибутку підприємств», у разі здійснення витрат на придбання основних фондів балансова вартість відповідної групи збільшується на суму вартості їх придбання, з урахуванням транспортних і страхових платежів, а також інших витрат, понесених у зв'язку з таким придбанням, без урахування сплаченого податку на додану вартість, у разі коли платник податку на прибуток підприємств зареєстрований платником податку на додану вартість.

Згідно з підпунктом 8.2.1 пункту 8.2 статті 8 ОСОБА_4 України «Про оподаткування прибутку підприємств», під терміном "основні фонди" слід розуміти матеріальні цінності, що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку протягом періоду, який перевищує 365 календарних днів з дати введення в експлуатацію таких матеріальних цінностей, та вартість яких перевищує 1000 гривень і поступово зменшується у зв'язку з фізичним або моральним зносом.

Відповідно до Методичних рекомендацій з аналізу і оцінки фінансового стану підприємств, затверджених Центральною спілкою споживчих товариств України від 28 липня 2006 року, основні виробничі фонди - засоби праці, які багаторазово беруть участь у виробничих процесах, зберігають при цьому натуральну форму, поступово в міру зносу переносять свою вартість на вартість виготовленої продукції та служать більше одного року. Основні виробничі фонди поділяються на активні і пасивні.

Основні засоби - основні фонди у вартісному виразі. Основні засоби - термін бухгалтерського обліку.

Відповідно до Державного класифікатора України "Класифікація основних фондів ДК 013-97", затвердженого Наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 19 серпня 1997 року № 507, основні фонди - це матеріальні цінності, експлуатаційний період і вартість яких відповідно перевищують один календарний рік та 15 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Тобто, основні фонди та основні засоби є тотожними поняттями в розумінні чинного законодавства.

Відповідно до Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 30 вересня 2003 року № 561, основними засобами вважаються матеріальні активи, які підприємство утримує з метою використання їх у процесі виробництва або постачання товарів, надання послуг, здавання в оренду іншим особам або для здійснення адміністративних і соціально-культурних функцій, очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких становить більше одного року (або операційного циклу, якщо він довший за рік).

Із змісту наведених правових норм слідує, що у разі придбання основних фондів балансова вартість відповідної групи збільшується на суму вартості їх придбання, з урахуванням транспортних і страхових платежів, а також інших витрат, понесених у зв'язку з таким придбанням. Основними засобами (основними фондами) є матеріальні цінності, які вводяться в експлуатацію підприємством, беруть багаторазову участь у його виробничих процесах, зберігають при цьому натуральну форму, поступово в міру зносу переносять свою вартість на вартість виготовленої продукції та служать більше одного року з моменту введення в експлуатацію.

Всупереч положенням статті 71 КАС України, податковим органом суду не надано доказів введення ОСОБА_3 придбаної і у подальшому реалізованої технологічної лінії в експлуатацію та її використання у процесі виробництва, тобто, набуття нею статусу "основного засобу".

У зв'язку з цим, придбані, як вважає контролюючий орган, «основні засоби», поставлені за контрактом № 2903/2007 від 28 березня 2007 року, є товаром, що підтверджується первинними документами і відображено у скоригованих даних бухгалтерського обліку підприємства.

За таких обставин, суд вважає безпідставними висновки перевірки про необхідність віднесення на збільшення балансової вартості обладнання витрат на його придбання і амортизації, а тому нарахування грошового зобов'язання по податку на прибуток у цій частині є безпідставним.

Оскільки податковим органом не доведено віднесення технологічної лінії до основних фондів ОСОБА_3, тому позивач не мав підстав для віднесення на збільшення балансової вартості обладнання витрат, пов'язаних з її перевезенням.

Щодо висновків податкового органу про необхідність віднесення авансових платежів за будівельно-монтажні роботи на збільшення балансової вартості основних фондів.

Податковий орган посилається на те, що збільшення валових витрат здійснено з порушенням вимог Інструкції про застосування плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств та організацій, затвердженої Наказом Міністерства фінансів від 21 грудня 1999 року за № 893/4186, згідно з якою авансові платежі для фінансування будівництва повинні відноситься на збільшення балансової вартості основних фондів та підлягають амортизації.

Також відповідно до висновків податкового органу, викладених в акті перевірки, позивач обліковував витрати по будівництву об'єктів на рахунку 23.1 «Виробництво будівельно-монтажних робіт» та в порушення підпункту 5.3.2 пункту 5.3 статті 5 ОСОБА_4 № 334/94-ВР відніс зазначені витрати до складу валових. На думку відповідача, зазначені витрати понесені позивачем у зв'язку з будівництвом основних фондів, а не товару, призначеного для продажу, що на підставі пункту 5.3 статті 5 ОСОБА_4 № 334 94-ВР позбавляє права позивача відносити їх до складу витрат, та повинні бути обліковані на субрахунку 151 «Капітальне будівництво» рахунку 15 «Капітальні інвестиції». Такі висновки відповідач дійшов на припущеннях про будівництво позивачем об'єктів для власних потреб з метою створення основних фондів.

Зазначені висновки податкового органу спростовуються наступним.

01 січня 2009 року між ТОВ «Сучасні технології будівництва» (Замовник) та ТОВ «СТС-Конструкція» (Підрядник) укладено Договір підряду, згідно з яким Підрядник власними силами, або із залученням субпідрядних організацій виконає ряд робіт на будівельному майданчику складського комплексу «Омега» м. Бровари Київської області (а.с. 210-214 том 3).

З метою виконання зазначеного договору ТОВ «СТС - Конструкція» було залучено субпідрядні організації.

Так, 02 березня 2009 року між ТОВ «Артвіль» (Виконавець) та ТОВ «СТС-Конструкція» (Замовник) укладено Договір № 1к-03 09, відповідно до якого Виконавець бере на себе зобов'язання виконати роботи по розробці, плануванню та навантаженню ґрунту та надання інших будівельних послуг, в т.ч. надання будівельної техніки (а.с. 215-217 том 3). З урахуванням додаткової угоди № 1 до договору № 1к-03 09 від 10 березня 2009 року (а.с. 220 том 3), роботи виконуються на об'єкті, розташованому за адресою: «ОМЕГА», Броварське шосе м. Київ. Роботи, які виконуються на об'єкті, проводяться на виконання цього договору та договору підряду від 01 січня 2009 року між ТОВ «Сучасні технології будівництва» та ТОВ «СТС-Конструкція».

На підставі зазначеного договору сторонами складено форми КБ-2в, ф. КБ-3 за березень 2009 року (а.с. 218-219 том 3).

Замовником перераховано оплату за Договором № 1к-03/09 від 02 березня 2009 року на суму 596 600, 00 грн., що підтверджується банківськими виписками (а.с. 221-226 том 3).

Також 01 квітня 2009 року між ТОВ «Артвіль» (Виконавець) та ТОВ «СТС- Конструкція» (Замовник) укладено Договір № 1к-04/09 (а.с. 227-229 том 3), відповідно до якого Виконавець бере на себе зобов'язання виконати комплекс будівельних робіт по влаштуванню промислових полів. З врахуванням Додаткової угоди № 1 до Договору № 1к-04/09 від 10 квітня 2009 року роботи виконуються на об'єкті, розташованому за адресою: «ОМЕГА», Броварське шосе м. Київ. Роботи, які виконуються на об'єкті, проводяться на виконання вказаного договору та договору підряду від 01 січня 2009 року між ТОВ «Сучасні технології будівництва» та ТОВ «СТС-Конструкція».

На підставі зазначеного договору сторонами складено акт форми КБ-2в, ф. КБ-3 за травень 2009 року (а.с. 230-233 том 3).

Замовником перераховано оплату за Договором № Ік-04/09 від 01 квітня 2009 року загалом на суму 650 000, 00 грн., що підтверджується банківськими виписками (а.с. 235-237 том 3).

25 травня 2009 року між ТОВ «С.Дж.Р.Груп» (Виконавець) та ТОВ «СТС-Конструкція» (замовник) укладено Договір № 25/05-БМР (а.с. 238-240 том 3), відповідно до якого Виконавець бере на себе зобов'язання виконати комплекс будівельно-монтажних робіт.

З урахуванням Додаткової угоди № 1/9/9 від 01 вересня 2009 року до Договору № 25/05-БМР від 25 травня 2009 року (а.с. 28 том 8), роботи виконуються на об'єкті, розташованому за адресою: «ОМЕГА», м. Бровари, Київська область. Роботи проводяться на виконання договору підряду від 01 січня 2009 року, укладеного між ТОВ «Сучасні технології будівництва» та ТОВ «СТС-Конструкція».

У зв'язку із наявністю недоліків виконаних робіт, акти виконаних робіт у періоді, що перевірявся, підписані не були. Замовником перераховано оплату за Договором № 25/05-БМР від 25 травня 2009 року на суму 900000, 00 грн., про що свідчать банківські виписки (а.с. 241-242 том 3).

Як вбачається із змісту укладених договорів із субпідрядними організаціями, роботи виконувалися для Замовника - ТОВ «Сучасні технології будівництва» відповідно до умов договору підряду від 01 січня 2009 року, яким позивачеві надано право залучати субпідрядні організації, а не для власних потреб позивача (з метою створення основних фондів), як помилково вважає відповідач.

За таких обставин, суд вважає, що висновки податкового органу про необхідність віднесення авансових платежів за будівельно-монтажні роботи на збільшення балансової вартості основних фондів є хибними, не відповідають дійсним обставинам справи, тому нарахування податку на прибуток з цих підстав є необгрунтованим.

Враховуючи все викладене вище, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Радомишльському районі від 04 грудня 2009 року № /0, № /0 і № /0 прийняті з порушенням норм чинного на момент їх винесення податкового законодавства, а тому позовні вимоги про їх скасування є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 86, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Радомишльському районі від 04 грудня 2009 року № /0, № /0 і № /0.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Суддя С.В. Черноліхов

Повний текст постанови виготовлено: 14 січня 2016 р.