Справа № 816/4379/15
Суддя: С.А. Іваненко
Дата ухвалення: 2015-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/4379/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іваненка С.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Рогози Х.С.,

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "Полтава - Паритет" до Полтавської митниці Державної фіскальної служби, третя особа - Головне управління державної казначейської служби України у Полтавській області про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

12 жовтня 2015 року Приватне підприємство "Полтава - Паритет" ( надалі по тексту - ПП "Полтава - Паритет", позивач) звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Полтавської митниці Державної фіскальної служби ( надалі по тексту - митний орган, відповідач), третя особа - Головне управління державної казначейської служби України у Полтавській області про скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 08 квітня 2015 року № 806020002/2015/000028/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 806020002/2015/00086.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що документи, подані ПП "Полтава - Паритет" до митного органу з метою підтвердження задекларованих відомостей про митну вартість товару, містять усю необхідну інформацію про вартість товару та транспортних послуг, а також реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. У той же час, відповідачем під час прийняття оскаржуваних рішень не було обґрунтовано у зв'язку з чим документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. З огляду на викладене, наголошував, що висновок митного органу про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості товару) є необґрунтованим, а застосування резервного методу - безпідставним. Таким чином, спірні рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Представники позивача у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обґрунтування, викладені у позові та додаткових письмових поясненнях.

Представники відповідача проти позову заперечували, просили суд відмовити у його задоволенні, посилаючись на обґрунтування, викладені у письмових запереченнях та додаткових поясненнях. Наголошували на тому, що при визначенні митної вартості товарів Полтавською митницею не міг бути прийнятий метод визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються , відповідно до п.2 ст. 58 Митного кодексу України, оскільки використані декларантом відомості не підтверджені документально, документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості , не містять всіх необхідних відомостей. Надані позивачем документи не містять достовірну інформацію щодо ціни товару та не можуть братись до уваги митним органом при визначенні митної вартості , так як викликають обґрунтовані сумніви щодо задекларованої позивачем вартості товару. З огляду на викладене, оскаржувані рішення є законними та скасуванню не підлягають.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, клопотань про відкладення чи розгляд справи за його відсутності не надав, ставлення до позову не висловив.

Відповідно до ч.2. ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, з огляду на приписи ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника третьої особи.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

01 лютого 2014 року ПП "Полтава-Паритет" укладено з Товариством з обмеженою відповідальністю "БЛ Трейд" (резидент Російської Федерації) зовнішньоекономічний контракт № 14-00023 від 01.02.2014 року, відповідно до умов якого суб'єкт зовнішньоекономічної діяльності (постачальник) здійснює поставку та передає позивачу (покупець) світлотехнічну продукцію й металоконструкції на підставі погоджених сторонами специфікацій, а позивач приймає і оплачує цей товар /т.1, а.с.18-23/.

08 квітня 2015 року ПП "Полтава-Паритет" заявлено до митного оформлення отриманий від ТОВ "БЛ Трейд" за вказаним вище контрактом товар: електричні натрієві лампи високого тиску потужністю 70-250 Вт, на напругу 220В, світильники (без ламп) для зовнішнього вуличного) освітлення, для використання з натрієвими лампами, пуско-регулюючі апарати 1И250ДНаТ46Н-003УХЛ2 220В та подано до митного поста "Лтава" Полтавської митниці ДФС вантажну митну декларацію №806020002/2015/003223 /т.1, а.с.151-153/.

На підтвердження обґрунтованості заявленої позивачем у декларації митної вартості товару ПП "Полтава-Паритет" подано митному органу: міжнародну автомобільну накладну (СМR) №400173 від 03.04.2015 ; довідку про вартість перевезення № 1 від 30.03.2015 року; рахунок-фактурe (інвойс) № 204016 від 02.04.2015 ; пакувальний лист № 9 від 03.04.2015; зовнішньоекономічний договір (контракт) № 14-00023 від 01.02.2014; доповнення до зовнішньоекономічного контракту № 4 від 01.12.2014; доповнення до зовнішньоекономічного контракту № 9 від 13.03.2015 ; договір про надання послуг митного брокера б/н від 20.02.2015; договір (контракт) про перевезення № 23/02/2015 від 23.02.2015 ; договір (контракт на перевезення) №30032015 від 30.03.2015; Декларації про відповідність № UA.TR.023.D.00177-12 від 06.07.2012 ; № UA.TR.36.D010.0046,2014 від 19.05.2014 ; № UA.TR.036.D010.0048.2014 від 19.05.2014; №UA.TR036.D010.0050.2014 від 19.05.2014; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару № 2730 від 03.04.2015; сертифікат про походження товару форми СТ-1 № RU UA 5 021 002722 від 03.04.2015 ; Декларацію про походження товару № 3105 від 02.04.2015 року; акт ТТП № 1013.021.06.11/04-15 від 03.04.2015 ; технічнe документацію б/н від 06.04.2015 ; копію митної декларації країни відправлення 10130220/030415/0012768 від 03.04.2015 /т.1, а.с.18-64/.

Вказане не заперечувалось відповідачем у ході розгляду справи.

08 квітня 2015 року з метою належного та об'єктивного визначення митної вартості задекларованих ПП "Полтава-Паритет" товарів, Полтавською митницею ДФС витребувано у позивача додаткові документи, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом) 3)каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару 3) висновки по якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 4) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних з виконанням умов договору (угоди, контракту); 5) виписку з бухгалтерської документації 6) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів і є умовою продажу оцінюваних товарів 7) інші документи за власним бажанням /т.1, а.с.62/.

На підставі зазначеної письмової вимоги митного органу Приватним підприємством "Полтава-Паритет" було надано наступні додаткові документи: 1) прайс-листи № 104 від 16.02.2015 № 101 від 16.02.2015 ; 2) довідку про транспортні витрати № 3 від 30.03.2015 ; 3) інвойси (рахунки-фактури) № НОМЕР_1 від 14.10.2014 ; № НОМЕР_2 від 13.11.2014 ; № НОМЕР_3 від 04.11.2014 ; № НОМЕР_4 від 19.09.2014 ; № НОМЕР_5 від 19.11.2014/т.1, а.с.63-77/.

Рішенням № 806020002/2015/000028/2 від 08.04.2015 на підставі статті 64 Митного кодексу України (шляхом застосування резервного методу) відповідачем було здійснено коригування заявленої позивачем митної вартості товару у бік збільшення та встановлено, що митна вартість електричних натрієвих ламп високого тиску потужністю 70-250 Вт, на напругу 220В складає 4 369 331,20 рублів, а не 3 409 574,09 рублів ( як було задекларовано ПП "Полтава - Паритет" у митній декларації ) /т.1, а.с.78-79, 154-155/.

Крім того, Полтавська митниця Державної фіскальної служби карткою № 806020002/2015/00086 повідомила позивача про відмову у митному оформленні пропуску товарів, посилаючись на порушення ПП "Полтава-Паритет" вимог ст. 52 Митного кодексу України в частині визначення митної вартості товару /т.1, а.с.80-81/.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями, позивач оскаржив їх до суду.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню субєкта владних повноважень, суд виходить з критеріїв правомірності такого рішення, що встановлені частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у звязку з чим перевіряє чи прийнято дане рішення: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішень; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи оскаржувані рішення на відповідність вищевказаним критеріям, суд виходить з наступного.

Зі змісту рішення про коригування митної вартості товарів № 806020002/2015/000028/2 від 08.04.2015 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 806020002/2015/00086 вбачається, що причинами здійснення коригування митної вартості товару і відмови у пропуску товарів за декларацією №806020002/2015/003223 Полтавською митницею ДФС визначено: невідповідність задекларованої митної вартості рівню цін на такі товари відповідно до інформації, якою володіє митний орган, наявність розбіжностей у документах для визначення митної вартості, ненадання декларантом додаткових документів відповідно до вимог ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, які б підтверджували заявлену митну вартість ввезеного товару.

Як пояснив у судовому засіданні представник відповідача, на підставі митної декларації від 08.04.2015 №806020002/2015/003223 на митну територію України позивачем ввезено електричні натрієві лампи високого тиску потужністю 70-250 Вт, на напругу 220В, світильники (без ламп) для зовнішнього (вуличного) освітлення, для використання з натрієвими лампами, пуско-регулюючі апарати 1И250ДНаТ46Н-003УХЛ2 220В. Так рівень заявленої митної вартості товару №1 становить 215,34 руб.РФ за шт., а рівень митної вартості товару зі схожими характеристиками, оформленого за митною декларацією від 12.12.2014 №806020002/2014/013028, що визнана митним органом, становить 276,40 руб.РФ за шт. Крім того, надані на підтвердження заявленої у митній декларації від 08.04.2015 №806020002/2015/003223 митної вартості товару позивачем надано відповідачу рахунок - фактуру №204016 від 02.04.2015 та прайс - листи №104 від 16.02.2015, №101 від 16.02.2015. Однак вказані документи унеможливили митний орган у перевірці достовірності заявленої митної вартості товару та викликали відповідні сумніви щодо дійсності товару, оскільки містили суперечливу інформацію, а саме рахунок - фактура встановлював ціну на лампу натрієву LU100/100/XO/N/40( GE) - 315,93 руб за штуку, проте прайс- лист на цей же товар встановлював іншу ціну - 480 руб. за одиницю товару. Вищевказані обставини зумовили виникнення сумнівів у митного органу щодо правильності визначення митної вартості товару позивачем та призвели до винесення спірних рішень.

Водночас відповідач вказав, що метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, відповідно до пункту 2 статті 58 Митного кодексу України, не може бути застосований у звязку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені документально (документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, не містять всіх необхідних відомостей). Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не може бути прийнятий у зв'язку з відсутністю даних щодо вартості операцій з аналогічними товарами, скоригованими відповідно до комерційних умов поставки та партії товару (кількості). Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не може бути прийнятий у зв'язку з відсутністю даних щодо вартості операцій з подібними (аналогічними) товарами, скоригованими відповідно до комерційних умов поставки та партії товару (кількості). Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не може бути використаний у зв'язку з відсутністю даних, необхідних для проведення розрахунків. Метод визначення митної вартості на основі додавання вартості не може бути використаний у зв'язку з відсутністю даних, необхідних для проведення розрахунків. Митну вартість товару, що імпортується, скориговано із застосуванням резервного методу відповідно до ст.64 Митного кодексу України. Визначена митна вартість товару ґрунтується на митній декларації від 12.12.2014 №№806020002/2014/013028.

Суд не погоджується із зазначеними доводами контролюючого органу, з огляду на наступне.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-VI, що набрав чинності з 01 червня 2012 року.

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною четвертою статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця /частина пята статті 58 Митного кодексу України/.

Отже, митною вартістю товарів є сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю.

Частиною першою статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

При цьому, згідно з приписами пункту 2 частини другої статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до частини першої статті 57 цього Кодексу, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) /ч. 2 ст. 57 Митного Кодексу України/

При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу /ч. 3 ст. 57 Митного Кодексу України/.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини п'ятої статті 53 Митного кодексу України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено обов'язок декларанта подавати додаткові документи (за наявності) до визначеного частиною другою цієї статті загального переліку. При цьому такий обов'язок виникає у декларанта виключно у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У такому випадку декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності): 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти; прайс-листи виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або Інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою статті 54 Митного кодексу України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частина друга статті 54 Митного кодексу України).

На переконання суду, посилання відповідача на те, що позивачем до митного оформлення не надано копію документів, які підтверджували б заявлену митну вартість товару не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Залученими до матеріалів справи документами, які також були надані митному органу для перевірки, а саме міжнародною автомобільною накладною (СМR) №400173 від 03.04.2015; довідкою про вартість перевезення № 1 від 30.03.2015 року; рахунком -фактурою (інвойс) № 204016 від 02.04.2015 ; пакувальним листом № 9 від 03.04.2015; зовнішньоекономічним договором (контракт) № 14-00023 від 01.02.2014; доповненням до зовнішньоекономічного контракту №4 від 01.12.2014; доповненням до зовнішньоекономічного контракту № 9 від 13.03.2015 ; договором про надання послуг митного брокера б/н від 20.02.2015; договором (контракт) про перевезення № 23/02/2015 від 23.02.2015 ; договором (контракт на перевезення) №30032015 від 30.03.2015; Деклараціями про відповідність № UA.TR.023.D.00177-12 від 06.07.2012 ; № UA.TR.36.D010.0046,2014 від 19.05.2014 ; № UA.TR.036.D010.0048.2014 від 19.05.2014; №UA.TR036.D010.0050.2014 від 19.05.2014; інформацією про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару № 2730 від 03.04.2015; сертифікатом про походження товару форми СТ-1 № RU UA 5 021 002722 від 03.04.2015 ; Декларацією про походження товару № 3105 від 02.04.2015 року; акт ТТП № 1013.021.06.11/04-15 від 03.04.2015 ; технічною документацією б/н від 06.04.2015; копією митної декларації країни відправлення 10130220/030415/0012768 від 03.04.2015, прайс-листами № 104 від 16.02.2015 № 101 від 16.02.2015 ; 2) довідкою про транспортні витрати № 3 від 30.03.2015 ; 3) інвойсами (рахунки-фактури) № НОМЕР_1 від 14.10.2014 ; № НОМЕР_2 від 13.11.2014 ; № НОМЕР_3 від 04.11.2014 ; № НОМЕР_4 від 19.09.2014 ; № НОМЕР_5 від 19.11.2014 підтверджено задекларовану митну вартість імпортованого товару.

Як було пояснено представниками позивача, перевезення товару з м. Лихославіль (Російська Федерація) до кордону України (п/п Бачівськ-Троєбортне) здійснювалось на підставі договору транспортного експедирування № 3002015 від 30 березня 2015 року, укладеного між ПП "Полтава-Паритет" та ФО-П ОСОБА_5 /т1, а.с.34-36/, за умовами якого виконавець (ФОП ОСОБА_5 ) зобов'язався організовувати подачу транспортного засобу для перевезення товару замовника (позивача) та забезпечити доставку цього товару.

Згідно додатка до даного договору, оформленого у вигляді заявки № 14-30032015 від 30.03.2015 /т.1, а.с.37/, та довідок про транспортні витрати № 1 від 30.03.2015 р., № 3 від 30.03.2015 /т.1, а.с.26, 65/, перевезення вантажу (електричних натрієвих ламп високого тиску потужністю 70-250 Вт, на напругу 220В, світильників (без ламп) для зовнішнього (вуличного) освітлення, для використання з натрієвими лампами, пуско-регулюючих апаратів) здійснювалось автомобілем марки РЕNО, державний номерний знак НОМЕР_6/ державний номерний знак причепа ВС6210ХТ.

Виконання зобов'язань за договором фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 забезпечувалося на умовах залучення транспорту ПАТ «Іскра», згідно з укладеним між цими суб'єктами господарювання договором № 23/02/2015 від 23.02.2015 /т.1, а.с.32/ .

Рахунком-фактурою №1 від 03.04.2015 року, Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) від 08.04.2015 /т.1. а.с.38-39/ підтверджено, що вартість автопослуг до митного оформлення становила 10700,00 грн. без урахування ПДВ.

Довідками про транспортні витрати № 1 від 30.03.2015 р., № 3 від 30.03.2015 ФО-П ОСОБА_5 повідомив, що вартість транспортних витрат по доставці вантажу автомобілем НОМЕР_7/ державний номерний знак причепа ВС6210ХТ за маршрутом м. Лихославіль (Росія) - м/п Бачівськ-Троєбортне склала 10700,00 грн .

З копії міжнародної товарно-транспортної накладної серія А № 400173, яка надавалися позивачем на час митного декларування, вбачається, що перевезення товару, відповідно до Контракту № 14-00023 від 01.02.2014, здійснювалося транспортом перевізника державний номерний знак НОМЕР_6/ ЗС6210ХТ, що свідчить про підтвердження віднесення даної поставки до інформації, яка містилась при митному декларуванні.

Щодо посилань митного органу на суперечливість цін товару, визначених у рахунку - фактурі №204016 від 02.04.2015 та прайс- листі №104 від 16.02.2015, як на підставу винесення рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови, то суд зазначає наступне.

Прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців.

Прейскурант (прайс-лист) може містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов'язковим зазначенням валюти, передбачені системи знижок, виробника/виробників (за наявності), умови поставки, умови платежу, термін поставки, характер тари та упаковки, дата його складання або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, термін дії, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.

В наданих на вимогу митного органу позивачем прайс-листах ТОВ "БЛ Трейд" містилась вся необхідна на підтвердження дійсної вартості товару інформація.

Разом з тим, як пояснив представник позивача, за приписами п. 1.2. укладеного між ПП "Полтава-Паритет" та ТОВ "БЛ Трейд" Контракту №14-00023 від 01.02.2014, найменування, кількість, ціна за одиницю Товару, строки поставки, вантажоодержувач Товару погоджуються Сторонами в Специфікаціях до цього Контракту, які є його невід'ємною частиною.

Ціна на лампи натрієві LU100/100/ХО/N40 (GЕ) вартістю 315,93 руб. за одиницю товару була погоджена його сторонами відповідно до умов зовнішньоекономічного контракту №14-00023 від 01.02.2014 у специфікації № 9 від 13 березня 2015 /т.1, а.с.31/ . Саме на підставі цього письмового двостороннього документу контрагентом було виставлено ПП "Полтава-Паритет " до сплати рахунок-фактуру № 204016 від 02 квітня 2015 /т.1, а.с.27/.

Таким чином, твердження відповідача про необхідність безумовної відповідності цін на товари, вказаних у прайс-листах (прейскурантах), які адресуються широкому колу покупців, погодженим сторонами в індивідуальному порядку у специфікаціях з урахуванням особливостей їх ділових стосунків, умов і обсягів поставок, наявності знижок тощо, суд вважає необґрунтованими.

Як пояснив представник позивача, саме у цьому конкретному випадку мало місце надання знижки позивачу постачальником у зв'язку зі складною економічною ситуацією в Україні, довготривалою комерційною співпрацею сторін контракту та добросовісним виконанням ПП "Полтава-Паритет" своїх договірних зобов'язань.

Правомірність таких дій у господарських взаємовідносинах вказаних контрагентів не спростовувалась митним органом у ході розгляду справи.

Таким чином, суд констатує, що позивачем обґрунтовано, на підставі належних документів, визначено митну вартість імпортованого товару за митною декларацією №806020002/2015/003223 від 08.04.2015. Всі необхідні документи ПП "Полтава - Паритет" було надано митному органу для перевірки, чим виконано вимоги Митного кодексу України.

Суд зазначає, що за приписами частин четвертої-шостої статті 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, окрім іншого, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості та у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Виходячи із системного аналізу вищезазначених правових норм, суд дійшов висновку, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості контролюючий орган зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які повязані із перевіркою основного переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Окрім того, відповідно до положень пунктів 3.16, 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур встановлено стандартне правило, за яким на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства. У випадках, коли окремі підтверджуючі документи не можуть бути представлені разом з декларацією на товари з причин, які визнані митною службою обґрунтованими, вона дозволяє подачу таких документів протягом визначеного періоду часу.

Суд зазначає, що відповідач, будучи субєктом владних повноважень та заперечуючи проти заявленого позову, не надав суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що позивачем у деклараціях митної вартості зазначено не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.

Посилання контролюючого органа, як на підставу прийняття спірних рішень, на наявність інформації щодо митної вартості раніше імпортованих подібних товарів, суд вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої - четвертої 60 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.

Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

У свою чергу, варто зазначити, що згідно положень статей 53-55, 64 Митного кодексу України законодавець допускає використання органом доходів і зборів при визначенні митної вартості товарів наявної у такого органу інформації про раніше визнані (визначені) митні вартості лише в тому випадку, коли подані декларантом обовязкові документи містять істотні розбіжності, що унеможливлюють визначення митної вартості імпортованих товарів за основним методом (ціна договору).

У даному випадку, контролюючим органом не надано доказів існування таких розбіжностей ( крім посилань на суперечливість ціни товару між рахунком - фактурою та прайс-листом, яким судом було надано оцінку ).

Суд акцентує увагу на тому, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими декларантами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку позивача і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

З огляду на вищенаведене, посилання контролюючого органу на раніше визнану вартість товарів зі схожими характеристиками є неправомірними.

Оскільки в судовому засіданні належними доказами не спростовано твердження позивача про те, що надані в сукупності документи фактично підтверджують розмір витрат позивача на придбання та доставку імпортованих ламп та пуско - регулюючих апаратів, то підстави для висновку суду про те, що заявлена позивачем митна вартість товару за ціною договору є заниженою чи необ'єктивною, - відсутні.

Як наслідок, суд дійшов висновку, що митний орган неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за другорядним методом та прийняв рішення про коригування митної вартості товару.

В силу частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, обовязок щодо доведення правомірності спірного рішення про коригування митної вартості товарів покладено на контролюючий орган як на субєкта владних повноважень.

Однак, Митницею таких доказів суду не надано. Натомість, матеріалами справи підтверджено правомірність визначення позивачем митної вартості товарів на підставі основного методу - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Враховуючи вищезазначене, суд вважає доведеними належними та допустимими доказами той факт, що при прийнятті спірного рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації суб'єкт владних повноважень діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без зясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямовано це рішення, чим порушено законні інтереси позивача.

Зважаючи на те, що оскаржувані рішення є правовим актом індивідуальної дії, який відповідно до повноважень суду, встановлених частиною 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, визнається судом протиправним і скасовується, суд вважає за необхідне згідно з частиною 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог і визнати протиправними та скасувати рішення Полтавської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів № 806020002/2015/000028/2 від 08 квітня 2015 року, а також картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Полтавської митниці Державної фіскальної служби № 806020002/2015/00086.

У відповідності до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства "Полтава - Паритет" до Полтавської митниці Державної фіскальної служби, третя особа - Головне управління державної казначейської служби України в Полтавській області про скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Полтавської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів № 806020002/2015/000028/2 від 08 квітня 2015 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Полтавської митниці Державної фіскальної служби № 806020002/2015/00086.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань за зобовязаннями Полтавської митниці Державної фіскальної служби () на користь Приватного підприємства "Полтава - Паритет" () витрати зі сплати судового збору в розмірі 3222 (три тисячі двісті двадцять дві) гривні 91 (дев'яносто одну) копійку.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 18 грудня 2015 року .

Суддя С.А. Іваненко