Справа № 820/9229/15
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2016-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 р.Справа № 820/9229/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: Чалого І.С. , П'янової Я.В.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.11.2015р. по справі № 820/9229/15

за позовом ОСОБА_1

до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, визнання незаконними дій, визнання протиправною та скасування вимоги, визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

28.09.2015 року позивачка, ОСОБА_1, звернулась до суду з позовом до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області, в якому, з урахуванням уточнень, просила суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.06.2015 року №, видане Індустріальною ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області, відповідно до якого донараховано податок на доходи фізичних осіб у сумі 16617,53 грн. повністю;

- визнати незаконними дії Індустріальної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки дотримання позивачкою, самозайнятою особою, що провадить незалежну професійну діяльність, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_1, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 22.04.2015 року;

- визнати протиправною та скасувати вимогу Індустріальної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-002 від 08.09.2015 року на суму 29166,68 грн., відповідно до якої донараховано єдиний внесок, повністю;

- визнати протиправним та скасувати рішення Індустріальної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області № від 08.09.2015 року про застосування штрафних санкцій за донарахування фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, на суму 2790,93 грн., відповідно до якого нараховані штрафні санкції, повністю.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 17.11.2015 року по справі № 820/9229/15 адміністративний позов ОСОБА_1 до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, визнання незаконними дій, визнання протиправною та скасування вимоги, визнання протиправним та скасування рішення - задоволено частково.

Скасовано податкове повідомлення-рішення від 17.06.2015 року № , прийняте Індустріальною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області, відповідно до якого донараховано податок на доходи фізичних осіб у сумі 16617.53 грн. (шістнадцять тисяч шістсот сімнадцять гривень 53 копійки).

Визнано незаконними дії Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки дотримання ОСОБА_1 самозайнятою особою, що провадить незалежну професійну діяльність, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_1 правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 22.04.2015 року.

Скасовано вимогу Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-002 від 08.09.2015 року на суму 29166.68 грн. (двадцять дев'ять тисяч сто шістдесят шість гривень 68 копійок), відповідно до якої донараховано єдиний внесок.

Скасовано рішення Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області № від 08.09.2015 року про застосування штрафних санкцій за донарахування фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, на суму 2790.93 грн. (дві тисячі сімсот дев'яносто гривень 93 копійки), відповідно до якого нараховані штрафні санкції.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.11.2015 року в частині задоволених позовних вимог скасувати та в цій частині ухвалити судове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що при винесенні постанови Харківським окружним адміністративним судом не дотримано вимоги ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо законності та обґрунтованості судового рішення, що в свою чергу обумовлює звернення Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області з даною апеляційною скаргою та порушення перед Харківським апеляційним адміністративним судом вимог про скасування такої постанови і ухвалення нового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Індустріальною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку платника податків, який провадить незалежну професійну діяльність ОСОБА_1 (п.н. НОМЕР_3) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 року по 22.04.2015 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 22.04.2015 року, за результатами якої складно акт від 03.06.2015 року №2397/20-36-147-17-01-11/НОМЕР_3.

Перевіряючими в акті зазначено, що ОСОБА_1 порушено:

- п.178.3 ст. 178, п.167.1. ст. 167 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, занижено податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 7089,75 грн., в т.ч. за 2012 рік - 1720,88 грн.; за 2013 рік - 4268,60 грн., за 2014 рік - 1103,27 грн.;

- абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, п.11 ст. 8, п.2 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року №2464-VI, у результаті чого визначено суму єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування на загальну суму 29166,68 грн., в тому числі за 2012 рік - 5379,72 грн.; за 2013 рік - 15892,74 грн., за 2014 рік - 7894,22 грн.

Крім того, на адресу позивачки від Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області надійшов лист від 17.06.2015 року №7974/10/20-36-17-01-14 про внесення змін до акту, згідно якого результати перевірки змінено та збільшено донарахування податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 13294,03 грн.

На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом прийняті:

- вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф - 0281720 від 03.06.2015 року;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 17.06.2015 року;

- податкове повідомлення-рішення від 17.06.2015 року №, відповідно до якого донараховано податок на доходи фізичних осіб у сумі 16617,53 грн.

Також, суд зазначив, що позивачка скористалася можливістю досудового порядку вирішення спору та за результатами розгляду скарг рішеннями ГУ ДФС у Харківській області вимога від 03.06.2015 року, рішення від 17.06.2015 року та податкове повідомлення-рішення від 17.06.2015 року залишені без змін.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивачка подала скаргу на податкове повідомлення-рішення № від 17.06.2015 року до Державної фіскальної служби України та остання рішенням від 31.07.2015 року залишила скаргу без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін.

Також, за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 щодо скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 03.06.2015 року №Ф-0281720 та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 17.06.2015 року Державною фіскальною службою України 12.08.2015 року прийнято рішення про скасування вимоги від 03.06.2015 року, та рішення від 17.06.2015 року, вважати відкликаними з дня прийняття даного рішення, рішення за результатом розгляду первинних скарг 09.07.2015 року №1005/Ч/20-40-10-04-14, №1003/Ч/2040-10-04-14 ГУДФС у Харківській області - скасовані, скаргу приватного нотаріуса ОСОБА_1 від 16.07.2015 року № б/н в частині оскарження вищезазначених документів - задоволено частково, зобов'язано Індустріальну об'єднану державну податкову інспекцію м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області сформувати та направити нову вимогу про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

На виконання рішення від 12.08.215 року Державної фіскальної служби України на адресу позивачки Індустріальною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області направлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-002 від 08.09.2015 року на суму 29166,68 грн. та рішення № від 08.09.2015 року про застосування штрафних санкцій за донарахування фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 2790,93 грн.

Не погодившись із вищезазначеними діями відповідача, позивачка для захисту своїх прав звернулась до суду з адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Таким чином суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність захисту прав позивачки та у частковому задоволенні адміністративного позову

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з приписами ст. 32 Закону України "Про нотаріат", приватний нотаріус сплачує податки, встановлені Податковим кодексом України.

Відповідно до п.п. 14.1.226 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, приватний нотаріус є самозайнятою особою, яка здійснює незалежну професійну нотаріальну діяльність

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою-підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб, а отже приватний нотаріус (позивач) є самозайнятою особою, яка здійснює незалежну професійну нотаріальну діяльність, а тому питання справляння податків з доходів позивача та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування слід досліджувати з врахуванням даних особливостей.

Так, оподаткування доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність, регламентується нормами ст.178 Податкового кодексу України.

У відповідності до п. 178.2 ст. 178 Податкового кодексу України, доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в п.167.1 ст.167 цього Кодексу.

Пунктом 178.3 статті 178 Податкового кодексу України визначено базу оподаткування при здійсненні незалежної професійної діяльності, а саме, оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності.

Колегія суддів зазначає, що у даному випадку діяльність позивача, як приватного нотаріуса, відноситься до незалежної професійної діяльності, оподатковується за ставками податку, визначеними для оподаткування доходів фізичних осіб, а база оподаткування визначається як різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження незалежної професійної діяльності приватного нотаріуса.

Окрім того, п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" передбачено, що особи, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються незалежною професійною діяльністю, а саме науковою, літературною, артистичною, художньою, освітньою або викладацькою, а також медичною, юридичною практикою, в тому числі адвокатською, нотаріальною діяльністю, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід безпосередньо від цієї діяльності, за умови, що такі особи не є найманими працівниками чи підприємцями, є платниками єдиного внеску.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", для осіб, які займаються незалежною професійною діяльністю (у т.ч. нотаріальною діяльністю) єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Частиною 11 п.8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" встановлено розмір єдиного внеску для осіб, які займаються незалежною професійною діяльністю (у т.ч. нотаріальною діяльністю).

Розмір єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування залежить від доходу (прибутку), отриманого від діяльності позивача, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, який є базою нарахування єдиного внеску. Тобто, базою нарахування єдиного внеску також є різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження незалежної професійної діяльності приватного нотаріуса.

Колегія суддів зазначає, що в даному спорі між сторонами відсутні розбіжності щодо порядку та способу оподаткування доходів приватного нотаріуса - позивача та порядку й способу визначення його сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, які описані вище, однак, наявні суперечності щодо можливості віднесення окремих витрат позивача до складу необхідних для провадження незалежної професійної діяльності приватного нотаріуса.

Відповідач посилається на Узагальнюючу податкову консультацію щодо деяких питань оподаткування фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність (приватних нотаріусів, адвокатів), затверджену наказом ДПС України №1185 від 24.12.2012 року, як на достатню підставу для висновку про не пов'язаність здійснених позивачем витрат із його професійною діяльністю.

В Узагальнюючій податковій консультації щодо деяких питань оподаткування фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність (приватних нотаріусів, адвокатів), затвердженій наказом ДПС України №1185 від 24.12.2012 року, дійсно дано перелік витрат, які пов'язані з організацією нотаріальної діяльності та обумовлені вимогами Закону України "Про нотаріат", однак як зазначено у консультації, такий перелік лише доцільно (а не обов'язково) враховувати при визначенні сукупного чистого доходу приватних нотаріусів.

Згідно з абз. 1 п. 178.4 ст. 178 Податкового кодексу України, фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, подають податкову декларацію за результатами звітного року відповідно до цього розділу у строки, передбачені для платників податку на доходи фізичних осіб.

Пунктом 178.6 Кодексу передбачено, що фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобов'язані вести облік доходів і витрат від такої діяльності.

Крім того, в окремих випадках Податковим кодексом України нотаріуса зобов'язано надавати до контролюючого органу відповідні звіти з інформацією про вчинені нотаріальні дії.

Так, згідно з вимогами п.п. 165.1.29 Податкового кодексу України, нотаріус зобов'язаний повідомляти контролюючий орган у разі нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу права вимоги на депозит, норми п.п. 170.1.5. Кодексу зобов'язують нотаріуса звітувати до контролюючого органу про посвідчені договори оренди об'єктів нерухомості.

Під час проведення операцій з продажу (обміну) об'єктів нерухомості між фізичними особами, а також проведення операцій з відчуження об'єктів рухомого майна, нотаріус щокварталу зобов'язаний подавати до контролюючого органу за місцем розташування свого робочого місця інформацію про такі договори, включаючи інформацію про їх вартість та суму сплаченого податку в порядку, встановленому для податкового розрахунку (п. 172.4, п. 173.4 Податкового кодексу України). Згідно з нормами п. 174.4 Податкового кодексу України, нотаріус щокварталу подає до контролюючого органу за місцем розташування свого робочого місця інформацію про видачу свідоцтв про право на спадщину та/або посвідчення договорів дарування.

Ведення обліку доходів і витрат, подання звітності слід вважати діяльністю, пов'язаною з незалежною професійною діяльністю фізичної особи (у т.ч. й приватного нотаріуса) і такою, яка випливає з факту її здійснення тому що це передбачено нормою закону.

Колегія суддів зазначає, що діяльність приватного нотаріуса здійснюється у сфері права та з цим пов'язане надання приватним нотаріусом консультацій правового характеру, роз'яснень з питань вчинення нотаріальних дій, складання проектів угод і заяв.

Окрім того для належного здійснення своїх обов'язків у даній сфері нотаріус повинен володіти достатніми знаннями й відомостями у різних галузях права, що в свою чергу вказує на можливість здійснення нотаріусом витрат на закупівлю послуг з юридичного обслуговування.

При здійсненні своєї діяльності нотаріус використовує комп'ютерну, копіювальну та іншу офісну техніку, що обумовлено Законом України "Про нотаріат", Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими Наказом міністерства юстиції України від 22.12.2010 року № 3253/5 та іншими нормативно-правовими актами, які регулюють організацію процесу нотаріальної діяльності та діяльність нотаріату в цілому.

Чинним законодавством України не встановлено будь-яких прямих заборон чи обмежень для приватного нотаріуса щодо можливості отримання від третіх осіб бухгалтерських, юридичних послуг та технічних послуг, а зважаючи на те, що такі послуги сприяють здійсненню нотаріальної діяльності, випливають з її змісту та вимог закону, які регулюють таку діяльність, їх можна відносити до таких, що пов'язані з провадженням незалежної професійної діяльності приватного нотаріуса.

Окрім того, ч. 9 ст. 24 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що приватний нотаріус вправі укладати цивільно-правові угоди, відповідно, зазначене також вказує на можливість залучення нотаріусом при здійсненні своєї діяльності (на договірних засадах) необхідних ресурсів, придбання товарів, робіт чи послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_1 (в якості замовника) та ТОВ - фірма "Варіант-95" (в якості виконавця) укладено договір № 8-12/О від 28.12.2012 року про надання послуг з ведення обліку.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, замовник дає завдання, а виконавець приймає на себе зобов'язання по наданню передбачених цим договором послуг з ведення бухгалтерського обліку результатів нотаріальної діяльності замовника.

Також позивачем було укладено з ТОВ - фірма "Варіант-95" (в якості виконавця) договір №05-Н від 29.12.2011 року на технічне обслуговування за яким виконавець надає послуги з технічного обслуговування обладнання, яке належить нотаріусу, за дорученням нотаріуса згідно умов цього договору(п. 1.1 договору).

Окрім того, між позивачем та Приватним підприємством "Науково-аналітичний центр права" було укладено договір № 7Н-13 від 01.01.2013 року про надання послуг правового та технічного характеру.

У відповідності до п.1.1 договору за завданням нотаріуса фірма надає послуги нотаріусу правового та технічного характеру стосовно супроводження та забезпечення його професійної діяльності.

Разом з тим, 01.04.2010 року між позивачем та Приватним підприємством "Науково-аналітичний центр права" було укладено договір №10/04-01 про надання правової і технічної допомоги.

В підтвердження виконання умов за вищевказаними договорами позивачем до матеріалів справи надані копії наступних документів: акти прийому надання послуг; квитанції до прибуткового ордеру; платіжні доручення; квитанції; додаток до договору №05-Н від 29.12.2011 року; додаткові угоди до договору №10/04-01; додаток №1 про вартість виконуваних фірмою робіт за договором про надання послуг правового та технічного характеру № 7Н-13 від 01 січня 2013 року.

Враховуючи все вищезазначене, колегія суддів зазначає, що послуги з бухгалтерського та податкового обслуговування, юридичні послуги та технічне обслуговування офісного обладнання придбалися дійсно для використання при здійсненні незалежної професійної діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_1, їх придбання обумовлювалося об'єктивною потребою в належній організації приватної нотаріальної діяльності та випливало з суті такої діяльності та законодавчих вимог щодо умов її здійснення, придбані послуги були спрямовані на вирішення конкретних питань нотаріальної діяльності позивача та споживалися з цією метою, і такі дії відповідали реальним намірам учасників даних правовідносин.

Колегія суддів також зазначає, що понесені позивачем витрати на оплату таких послуг, які, як уже було встановлено, мали безпосередній зв'язок з діяльністю приватного нотаріуса, слід також вважати такими, що пов'язані та необхідні для провадження відповідної незалежної професійної діяльності.

Крім того, аналогічні витрати здійснювались позивачем у попередній період діяльності і були прийняті відповідачем як належні та правомірні, що зафіксовано в акті про результати позапланової перевірки за період з 11.02.2010 року по 31.12.2011 року № 3039/17- від 19.11.2012 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим включення позивачем до складу витрат, пов'язаних із веденням нотаріальної діяльності, у 2011-2015 роках витрат, понесених у зв'язку з придбанням послуг з бухгалтерського обслуговування, юридичних послуг та технічного обслуговування офісного обладнання.

Стосовно правомірності дій відповідача щодо проведення перевірки своєчасності, достовірності та повноти нарахування єдиного соціального внеску, колегія суддів зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, встановлюються Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", статтею 2 якого закріплено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов'язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Частиною другою статті 2 вказаного Закону визначено, що виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску, платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Пунктом 1.1. ст.1 Податкового кодексу України визначено, що цей кодекс регулює відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Разом з тим, відповідно до п. 1.3 цієї ж статті, Податковий кодекс України не регулює погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до п.1 ст. 13 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", органи доходів і зборів мають право отримувати безоплатно від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату єдиного внеску, а також інші відомості, необхідні для виконання органами доходів і зборів функцій, передбачених цим Законом, а також проводити перевірки на підприємствах, в установах і організаціях, у фізичних осіб - підприємців бухгалтерських книг, звітів, кошторисів та інших документів про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску, достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру, отримувати необхідні пояснення, довідки і відомості (зокрема письмові) з питань, що виникають під час такої перевірки.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що приватний нотаріус є фізичною особою, а в трактуванні Податкового кодексу України та Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" - самозайнятою особою, яка займається незалежною професійною діяльністю, та не є суб`єктом, що зобов'язаний надавати відомості про нарахування, обчислення і сплату єдиного внеску органам доходів і зборів та не підлягає перевірці ними з цього приводу.

Положеннями пп. 20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. п. 75.1, 75.1.1 Податкового Кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Згідно п. 86.1 ст. 86 Податкового Кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Пунктом 86.3 ст. 86 Податкового Кодексу України акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п'яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

Таким чином дії відповідача з проведення позапланової документальної виїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності та повноти нарахування єдиного соціального внеску є неправомірними.

Щодо правомірності прийняття рішення № від 08.09.2015 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, колегія суддів зазначає наступне.

Порядок нарахування і сплати фінансових санкцій з єдиного внеску визначається Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449.

Відповідно до п. 1 розділу VII вказаної Інструкції, за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов'язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Згідно п. 12 Інструкції, суми штрафів та нарахованої пені включаються до вимоги про сплату недоїмки, якщо їх застосування пов'язано з виникненням та сплатою недоїмки.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем рішення про застосування штрафних санкцій винесено окремим рішенням, що є порушенням вимог вказаної вище Інструкції.

Крім того, штрафні санкції розраховуються у відсотковому співвідношенні до розміру донарахованого єдиного внеску на загальнодержавне соціальне страхування, а враховуючи, що судом під час розгляду справи встановлено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-002 від 08.09.2015 року є незаконною, то відповідно і донарахована в рішенні № від 08.09.2015 року сума штрафних санкцій є необґрунтованою.

За правилами частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування свого рішення покладено на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на положення ст. 71 КАС України та беручи до уваги приписи п. 4.1 ст.4 Податкового кодексу України, котрими встановлена презумпція правомірності рішень платника податків, суд доходить до висновку, що поданих суб'єктом владних повноважень доказів є явно недостатньо для висновку про правомірність спірних рішень.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення від 17.06.2015 року №, вимога №Ф-002 від 08.09.2015 р. та рішення № від 08.09.2015 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску підлягають скасуванню, а позовні вимоги в цій частині задоволенню.

Також колегія суддів зазначає, що викладена вище позиція відображена в рішеннях Вищого адміністративного суду України по справам № К/800/5902/14, № К/800/19206/14, № К/800/10869/13.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 17.11.2015 року по справі № 820/9229/15 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта - відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів також зазначає, що Індустріальною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області при поданні апеляційної скарги не було сплачено судовий збір.

При відкритті провадження у справі за клопотанням Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області сплату судового збору було відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 наведеної статті (в редакції Закону України від 22.05.2015 р. № 484-VІІІ) розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги на рішення адміністративного суду встановлено на рівні 110% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Отже, розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання апеляційної скарги на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.11.2015 року по справі № 820/9229/15 становить 2009 грн. 70 коп.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необхідним стягнути з Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області судовий збір за подання апеляційної скарги у зазначеному розмірі.

Керуючись ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.11.2015р. по справі № 820/9229/15 залишити без змін.

Стягнути з Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області (Код ) на користь Державного бюджету України (одержувач - УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк: ГУ ДКСУ в Харківській області, рахунок - 1011, код класифікації доходів бюджету - 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2009 (дві тисячі дев'ять) грн. 70 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Зеленський В.В.
Судді Чалий І.С. Пянова Я.В.
Повний текст ухвали виготовлений 16.01.2016 р.