Справа № 2а-582/12/1370
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2012-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2012 р. № 2а-582/12/1370

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Куч Ю.М.,

з участю представників: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська панчішна фабрика»до Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська панчішна фабрика»звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова, в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 10 січня 2012 року №/677, яким зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 136893,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на безпідставність висновків податкового органу, викладених в акті перевірки від 20.12.2011 року № 788/23-2/32894162, про завищення Товариством податкового кредиту з податку на додану вартість за період з 01.06.2011 року по 30.06.2011 року по взаємовідносинах з ТзОВ «Девіком». Одержаний від контрагента по договорах товар (пряжа) та подальше використання його в господарській діяльності Товариства підтверджуються первинними документами. Зазначив, що придбання товару, підтвердженого податковими накладними контрагента, давало йому право на включення суми сплаченого податку з ПДВ до податкового кредиту і відповідного зменшення податкових зобовязань звітного періоду. Висновки відповідача про порушення підприємством вимог пункту 186.1 статті 186, пункту 198.1, пункту 198.3 Податкового кодексу України зроблені на підставі відповіді, отриманої від ДПІ у Шевченківському районі м. Києва, відповідно до якої ТзОВ ЛВ «Імпекс», яке є третьою ланкою у ланцюгу постачальників, немає приміщень, трудових та матеріальних ресурсів, необхідних для відвантаження товарно-матеріальних цінностей для ТзОВ «Девіком», а в подальшому для ТзОВ «Українська панчішна компанія».

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позову не визнав. Проведеною ДПІ у Личаківському районі м. Львова позаплановою невиїзною перевіркою з питань взаєморозрахунків ТзОВ «Українська панчішна компанія»з ТзОВ «Девіком»за період з 01.06.2011 року по 30.06.2011 року та оформленою актом від 20.12.2011 року № 788/23-2/32894162 встановлено порушення підприємством вимог пункту 186.1 статті 186, пункту 198.1, пункту 198.3 Податкового кодексу України, що призвело до безпідставного формування податкового кредиту по податку на додану вартість. TзOB «Українська панчішна компанія»придбавало в TзOB «Девіком»пряжу гребінну імпортного виробництва. ДПІ у Печерському районі м. Києва за наслідками проведеної зустрічної перевірки TзOB «Девіком»з питань взаємовідносин з TзOB «Українська панчішна фабрика»підтверджено взаємовідносини позивача із контрагентом. Однак, встановлено, що імпорт пряжі здійснювався TзOB ЛВ «Імпекс», яке відсутнє за місцезнаходженням та не має необхідних умов для здійснення господарської діяльності в частині, купівлі, продажу, реалізації, зберігання та відвантаження товарно-матеріальних цінностей. Вказані обставини свідчать про відсутність фактичного відвантаження ТМЦ для TзOB «Українська панчішна компанія»та укладання угод без мети настання реальних наслідків та неправомірність віднесення сум ПДВ за угодами до складу податкового кредиту. Вважає повідомлення-рішення від 10 січня 2012 року № /677 правомірним. Просив в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, мотивуючи це наступним.

Позивач ТзОВ «Українська панчішна компанія», зареєстрований 31.03.2004 року Виконавчим комітетом Львівської міської ради, свідоцтво про державну реєстрацію від 31.04.2004 року № 19778 () та перебуває на податковому обліку в ДПІ у Личаківському районі м. Львова з 02.04.04 року за № 32894162.

ДПІ у Личаківському районі м. Львова проведено позапланову невиїзну перевірку з питань взаєморозрахунків ТзОВ «Українська панчішна компанія»з ТзОВ «Девіком»за період з 01.06.2011 року по 30.06.2011 року.

Результати перевірки оформлені актом від 20.12.2011 року № 788/23-2/32894162.

Як вбачається з акту, перевіркою встановлено порушення підприємством:

- пункту 186.1 статті 186, пункту 198.1, пункту 198.3 Податкового кодексу України в результаті чого підприємством завищено відємне значення між сумою податкового зобовязання та податкового кредиту за червень 2011 року на суму 195 656 грн. та завищено залишок відємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу наступного податкового періоду на суму 136 893 грн.

На підставі вказаного акту ДПІ у Личаківському районі м. Львова прийнято податкове повідомлення рішення від 10 січня 2012 року № /677, яким позивачу зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 136 893 грн.

В апеляційному порядку податкове повідомлення-рішення від 10 січня 2012 року № /677 підприємство не оскаржувало.

Висновок податкового органу про порушення позивачем пункту 186.1 статті 186, пункту 198.1, пункту 198.3 Податкового кодексу України та неправомірність формування податкового кредиту зроблено на підставі даних, отриманих за результатами зустрічної перевірки ТзОВ «Девіком»з питань взаємовідносин з ТзОВ «Українська панчішна компанія», даних ІАС ДПА України та відповіді ДПІ у Шевченківському районі м.Києва від 16.11.2011 року № 32855/7/2301106 та від 07.12.2011 року № 38221/7/23-11066 про неможливість проведення перевірки щодо підтвердження взаємовідносин ТзОВ «Девіком» з ТзОВ ЛВ «Імпекс»через стан останнього платника -10 (запит на встановлення місцезнаходження).

З 01 січня 2011 року відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до підпункту 14.1.181. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобовязання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Правила формування податкового кредиту визначені статтею 198 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 198.1. статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у звязку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту відповідно до пункту 198.2. цієї статті вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3. статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Отже, вказана норма Податкового кодексу України повязує настання права на податковий кредит з призначенням придбаних або виготовлених матеріальних та нематеріальних активів (послуг) для використання таких у господарській діяльності платника податку.

Пунктом 198.6. статті 198 Податкового кодексу України встановлено заборону віднесення до податкового кредиту сум податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, які не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно підпункту 201.1. статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобовязаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну з зазначеними в ній обовязковими реквізитами згідно переліку, визначеного цим же підпунктом.

Згідно підпункту 201.10. статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Судом встановлено, що 01 червня 2011 року між TзOB «Девіком» (Постачальник) та TзOB «Українська панчішна компанія»(Покупець) укладено договір поставки № 1406, предметом якого є поставка пряжі та інших товарів текстильної промисловості.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (серія АЄ № 464939), одним із видів діяльності ТзОВ «Девіком»є оптова торгівля текстильними товарами (а.с.47-48).

На підтвердження реальності здійснення господарської операції з TзOB «Девіком» позивач представив суду наступні документи:

- договір поставки № 1406 від 01.06.2011 року (а.с.33-36);

- виписані ТзОВ «Девіком»видаткові накладні №РН-0000891 від 01.06.11 р. на суму 1097316,53 грн., в тому числі ПДВ 182 886,09 грн. та №РН-0000955 від 09.06.11 р. на суму 897 975,60 грн., в тому числі ПДВ 149 662,00 грн. (а.с.37,41);

- виписані ТзОВ «Девіком»податкові накладні № 4 від 01.06.11 р. на суму 1097316,53 грн., в тому числі ПДВ 182 886,09 грн. та № 73 від 09.06.11 р. на суму 897 975,60 грн., в тому числі ПДВ 149 662,00 грн.(а.с.38-39,42-43);

- товарно-транспортні накладні від 01.06.2011 року та 09.06.2011 року, видані ПП «Автотрансконтейнер», з яких вбачається, що вантажовідправником є ТзОВ «Девіком», вантажоодержувачем - ТзОВ «Українська панчішна компанія», вантажем пряжа згідно видаткових накладних №РН-0000891 та №РН-0000955 від 09.06.11 р. від 01.06.11 р. (а.с.40,44);

- акт експертизи № 3-3-1 від 05.09.2011 року, складений експертом Львівської торгово-промислової палати з фото, з якого вбачається, що експертизою при зважуванні 461 ящика з пряжею, вивантаженого з контейнера MEDU8219533 згідно контракту 1406 від 01.06.2011 року між ТзОВ «Українська панчішна компанія»та ТзОВ «Девіком», встановлено, що загальна вага брутто становить 17924,50 кг, що відповідає даним інофірми (пакувальний лист на партію UKRANIAN HOSIERY MO#1637 1638) і товарно-транспортній накладній від 02 червня 2011 року (45-46).

Відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»від 16.07.99 р. № 996-ХІV (далі Закон № 996-ХІV) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Згідно зі статтею 9 Закону № 996-ХІV первинні документи повинні мати такі обовязкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за №168/704 (далі - Положення), первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобовязань і фінансових результатів.

Згідно п. 2.2 вищевказаного Положення, первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення.

Пунктом 2.4 Положення передбачено, що первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обовязкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Представлені позивачем суду та наявні в матеріалах справи копії первинних документів, оригінали яких були надані податковому органу при проведені перевірки, відповідають вимогам, встановленим чинним законодавством до таких документів та зауважень у відповідача не викликали, що відображено в акті перевірки від 20.12.2011 року.

Порівняльний аналіз відомостей, відображених у видаткових, податкових та товарно-транспортних накладних підтверджує реальність господарської операції між ТзОВ «Українська панчішна компанія»та ТзОВ «Девіком»щодо поставки пряжі.

Крім цього, фактичне здійснення господарської діяльності та імпортування товару з Пакістану протягом 2011 року на митну територію України контрагентом контрагента позивача - TзOB ЛB «Імпекс»підтверджується даними АРМ Митниця і вантажно-митними деклараціями, що відображено в акті перевірки №788/23- 2/32894162 від 20.12.2011 р. (а.с.11).

Довідкою ДПІ у Печерському районі м. Києва від 26.09.2011 року №3069/23-11/24596836 за результатами зустрічної звірки ТзОВ «Девіком»щодо підтвердження відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з платником податків ТзОВ «Українська панчішна компанія»за червень 2011 року, не встановлено розбіжностей із відомостями, отриманими від ТзОВ «Українська панчішна компанія»та встановлено відображення в податковому обліку ТзОВ «Девіком»результатів господарських відносин відповідно до відомостей, отриманих від ТзОВ «Українська панчішна компанія»(а.с.23-25).

ТзОВ «Українська панчішна компанія»включило до складу податкового періоду за червень 2011 року суми ПДВ за господарськими операціями з ТзОВ «Девіком»згідно виписаних останнім податкових накладних та відобразив цю суму в Податковій декларації з податку на додану вартість за червень 2011 року та Додатку 5 до неї (р.11) (а.с.18-22).

Твердження контролюючого органу про відсутність обєкта оподаткування у звязку з відсутністю місця постачання товару, що зафіксоване в акті перевірки, зроблене безпідставно, оскільки місце постачання визначене договором - м. Львів, вул. Пасічна, 93, місце знаходження контрагента TзOB «Девіком»підтверджене довідкою зустрічної №3069/23-11/24596836 від 26.09.2011 року (а.с.23-25) та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.47-48).

Судом до уваги не беруться доводи відповідача про неправомірність віднесення TзOB «Українська панчішна компанія»до податкового кредитку по податку на додану вартість, з тих підстав відсутності у ТзОВ «ЛВ Імпекс», яке є третьою ланкою у ланцюгу постачальників, приміщень, трудових та матеріальних ресурсів, необхідних для відвантаження товарно-матеріальних цінностей для ТзОВ «Девіком», а в подальшому для ТзОВ «Українська панчішна компанія».

Порівняльний аналіз відомостей про податкові зобовязання ТзОВ «Українська панчішна компанія», відображені товариством у Податковій декларації з податку на додану вартість за червень 2011 року (а.с.20) та висновку, зробленого податковим органом у розділі 4 акту перевірки від 20.12.2011 року № 788/23-2/32894162 (а.с.14) свідчить про те, що висновок про завищення відємного значення між сумою податкового зобовязання та податкового кредиту за червень 2011 року та завищення залишку відємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу наступного податкового періоду не відповідає фактичним обставинам (позивач не заявляв жодної суми до бюджетного відшкодування), є перекрученим і спростовується зібраними по справі доказами.

За правилами, встановленими статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідачем не подано доказів правомірності прийняття податкового повідомлення - рішення від 10 січня 2012 року №/677.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті ( вчинені ) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повно важення надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши оскаржуване позивачем податкове повідомлення рішення ДПІ у Личаківському районі м. Львова від 10 січня 2012 року №/677, суд дійшов висновку, що воно прийнято відповідачем без урахування вимог Податкового кодексу України і з порушенням передбачених статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України принципів, тому підлягає визнанню протиправним і скасуванню.

Відповідно до положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з рахунку Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1368 грн. 93 коп., сплаченого за платіжними дорученнями № 1616 від 17 січня 2012 року та № 1695 від 07 лютого 2012 року.

Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення - рішення ДПІ у Личаківському районі міста Львова від 10 січня 2012 року №/677.

Зобовязати Головне управління Державного казначейства у Львівській області стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з рахунку Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська панчішна фабрика»1368 (одна тисяча триста шістдесят вісім) грн. 93 коп. судових витрат.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлений 06 квітня 2012 року.

Суддя Хома О.П.