Справа № 808/2279/15
Суддя: Каракуша Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року 11 год. 05 хв. Справа № 808/2279/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Каракуші С.М.

за участю секретаря Рибакової М.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу

за позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до: Токмацької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі позивач або ФОП ОСОБА_3А.) звернулась з адміністративним позовом до Токмацької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі відповідач або Токмацька ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № НОМЕР_1 від 09.04.2015 про визначення грошового зобовязання з єдиного податку фізичних осіб у сумі 3039 грн. 81 коп. та застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 759 грн. 95 коп., № НОМЕР_2 від 09.04.2015 про визначення грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 11130 грн. 15 коп. та застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 2782 грн. 54 коп. та нарахованої пені у сумі 4654 грн. 53 коп., та № НОМЕР_3 від 09.04.2015 про застосування штрафних (фінансових) санкцій з податку на доходи фізичних осіб у сумі 510 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що нею правомірно віднесено витрати на придбання будівельних матеріалів та витрати на оплату послуг по проведенню ремонту до складу валових витрат. Крім того, вважає неправомірними висновки контролюючого органу про те, що позивач втратила право перебування на спрощеній системі оподаткування та подальше нарахування у звязку з цим податкових зобовязань, оскільки зазначає, що при поданні заяви про застосування спрощеної системи оподаткування ФОП ОСОБА_3 зазначала всі види діяльності, які вона могла здійснювати, у тому числі «68.20 надання в оренду та експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна» та вважає, що правових підстав не включення до інформаційної бази даних платників єдиного податку всіх видів діяльності позивача у Токмацької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області не було.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити та дала пояснення в його обґрунтування аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнала у повному обсязі, про що подала заперечення на нього. Вважає, що фізична особа-підприємець (само зайнята особа) не може бути власником нерухомого або рухомого майна, а придбання, спорудження, будівництво такого майна може здійснюватись виключно фізичною особою, у звязку з чим право на віднесення витрат на поліпшення основних фондів у фізичної особи-підприємця не виникає. Крім того зазначає, що висновки, викладені в ОСОБА_1 перевірки, є правомірними та ґрунтуються на встановлених відповідачем порушеннях податкового законодавства, у звязку з чим прийняті податкові повідомлення-рішення не підлягають скасуванню.

Вислухавши пояснення представників сторін, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_3 зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності фізична особа-підприємець 02.10.2007, що підтверджується наданою копією Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 26.03.2015 (а.с. 6-7). Видами діяльності позивача, згідно даного Витягу: 46.90 Неспеціалізована потова торгівля; 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

В період з 16.03.2015 по 19.03.2015 співробітниками Токмацької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області на підставі наказу від 16.03.2015 № 84, у відповідності до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78, статті 79 Податкового кодексу України та у звязку з отриманням постанови старшого слідчого відділу прокуратури Запорізької області від 03.03.2015 про призначення перевірки по кримінальному провадженню № 0000390 від 12.11.2014, проведена документальна позапланова невиїзна перевірка самозайнятої особи ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства та документального підтвердження фінансово-господарських відносин з самозайнятою особою ОСОБА_4 та КП «Агро-Токмак» Токмацької міської ради за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 за результатами якої складено ОСОБА_1 перевірки № 139/172/НОМЕР_4 (а.с. 29-43, 48).

Як вбачається із висновків ОСОБА_1 перевірки, перевіркою встановлено порушення:

- пункту 176.1 статті 176, пункту 177.1, пункту 177.2, пункту 177.4 статті 177, підпункту 139.1.5 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб за період, що перевірявся, на суму 11130 грн. 15 коп., у тому числі по періодах: з 01.01.2013 по 30.06.2013 на суму 8484 грн., з 01.10.2013 по 31.12.2013 на суму 2646 грн. 15 коп.;

- пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України в частині правильності ведення книги обліку доходів і витрат за період з 01.01.2013 по 30.06.2013;

- пункту 293.4 статті 293, підпункту 298.2.3.7 пункту 298.2 статті 298, пункту 299.11 статті 299 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано єдиний податок за період, що перевірявся, на суму 3039 грн. 81 коп.;

- статті 7, 8, 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», в результаті чого не сплачено (не перераховано) єдиний внесок за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 на загальну суму 25747 грн. 71 коп., у тому числі по податковим періодам: з 01.01.2013 по 30.06.2013 на суму 19626 грн. 29 коп. та з 01.10.2013 по 31.12.2013 на суму 6121 грн. 42 коп.;

- підпункту 6.2.4 пункту 6.2 статті 6, пункту 9.8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», п. 3.2 розділу ІІІ «Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», Наказу Міндоходів України від 09.09.2013 № 454 в частині неподання у визначені строки звітів про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 4 квартал 2013 року до Токмацької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області;

- пункту 51.1 статті 51, підпункту 176.2 «б» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, Наказу ДПА України від 24.12.2010 № 1020 «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку» в частині ненадання податкового розрахунку форми № 1ДФ за 2-3 квартал 2013 року про суми виплачених доходів самозайнятій особі ОСОБА_5Ю, самозайнятій особі ОСОБА_6;

- пункту 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в частині проведення готівки без використання реєстраторів розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи.

Вказані висновки про порушення вимог податкового законодавства обґрунтовані тим, що ФОП ОСОБА_3 в періоді з 01.07.2013 по 31.12.2013 здійснювала діяльність не зазначену в реєстрі платників єдиного податку, а отже втратила право перебування на спрощеній системі оподаткування та повинна була перейти на загальну систему. Крім того, витрати на поліпшення власного нерухомого майна (торгівельних павільйонів) підлягають амортизації та не можуть бути віднесені до складу витрат. Також, ФОП ОСОБА_3 не подано розрахунок за формою №1-ДФ за 2-3 квартал 2013 року про суми виплачених доходів самозайнятим особам.

На підставі ОСОБА_1 перевірки № 139/172/НОМЕР_4 від 26.03.2015 контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № НОМЕР_2 від 09.04.2015 про збільшення суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 11130 грн. 15 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у сумі 2782 грн. 54 коп.;

- № НОМЕР_3 від 09.04.2015 про збільшення ФОП ОСОБА_3 грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати у сумі 510 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

- № НОМЕР_1 від 09.04.2015 про збільшення суми грошового зобовязання з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 3039 грн. 81 коп. за основним платежем та 759 грн. 95 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами)(а.с. 10-12).

Суд приходить до висновку, що зазначенні рішення прийняті протиправно, у звязку з чим позов про їх скасування є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 10.04.2013 між позивачем (Замовник) та ФОП ОСОБА_6 (Підрядник) укладено Договір підряду № 10/04 відповідно до умов якого Замовник доручає, а Підрядник приймає на себе зобовязання виконати наступні види робіт: монтаж комплекту металевого покрівельного матеріалу. Роботи виконуються з матеріалів Замовника. Строк виконання договору 10.05.2013. Оплата робіт здійснюється в пятиденний строк з моменту їх виконання шляхом готівкового розрахунку. Вартість виконаних робіт становить 24500 грн. По виконанню робіт сторони складають двохсторонній акт здачі-приймання робіт (а.с. 152).

На підтвердження виконання умов вказаного договору, позивачем було надано Накладну № 10/04 від 10.04.2013 на одержання металевого покрівельного матеріалу за ціною 32060 грн. без ПДВ, квитанції до прибуткового ордеру, ОСОБА_1 здавання-приймання виконаних робіт, відповідно до якого роботи згідно Договору підряду № 10/04 від 10.04.2015 з монтажу комплекту металевого покрівельного матеріалу виконані якісно та відповідно до вимог будівельних норм, ціна за договором становить 24500 грн. (а.с. 153-156).

Витрати на придбання металевого покрівельного матеріалу та оплату послуг по монтажу такого комплекту металевого покрівельного матеріалу, наданих ФОП ОСОБА_6, у загальному розмірі 56560 грн. були віднесені позивачем до складу валових витрат.

Згідно пункту 176.1 «а» статті 176 Податкового кодексу України, платники податку зобов'язані, серед іншого, вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов'язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.

Статтею 177 Податкового кодексу України визначено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 139.1.5 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, не включаються до складу витрат витрати на придбання, виготовлення, будівництво, реконструкцію, модернізацію та інше поліпшення основних засобів та витрати, пов'язані з видобутком корисних копалин, а також з придбанням (виготовленням) нематеріальних активів, які підлягають амортизації згідно зі статтями 144-148 цього Кодексу, з урахуванням пунктів 146.11 і 146.12 статті 146 та пункту 148.5 статті 148 цього Кодексу;

Пунктом 138.1 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу.

Згідно з положеннями пункту «г» підпункту 138.8.5 пункту 138.8 статті 138 Податкового кодексу України, до складу загальновиробничих витрат включаються витрати на утримання, експлуатацію та ремонт, страхування, оперативну оренду основних засобів, інших необоротних активів загальновиробничого призначення.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Як встановлено судом, та підтверджується ОСОБА_1 проведеної перевірки, понесені позивачем протягом 2013 року витрати на придбання металевого покрівельного матеріалу та оплату послуг по монтажу такого комплекту металевого покрівельного матеріалу, наданих ФОП ОСОБА_6, прямо повязані з її господарською діяльністю, що зокрема зазначено в ОСОБА_1 перевірки, в якому наведено перелік обєктів де здійснюється господарська діяльність ФОП ОСОБА_3 (а. с. 30), а також підтверджуються наданими до перевірки первинними документами, які підтверджують господарські операції з придбання покрівельного матеріалу та надання послуг монтажу комплекту металевого покрівельного матеріалу.

Посилання в ОСОБА_1 перевірки на підпункт 139.1.5 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України та зроблений у звязку з цим висновок, що вказані витрати не включаються до складу витрат, суд вважає неправомірним з тих підстав, що позивачем було здійснено поточний ремонт основних засобів заміна покриття торгівельних павільйонів, такі витрати не є реконструкцією, модернізацією або поліпшенням основних засобів, а спрямовані лише на утримання майна в належному стані.

З урахуванням викладеного, суд вважає протиправним донарахування ФОП ОСОБА_7 податку на доходи фізичних осіб у сумі 8484 грн.

ОСОБА_8 перевірки про те, що ФОП ОСОБА_3, перебуваючи на спрощеній системі оподаткування, за період з 01.07.2013 по 31.12.2013 здійснювала вид діяльності «68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна», який не зазначений в реєстрі платників єдиного податку, у звязку з чим втратила право перебувати на спрощеній системі оподаткування та починаючи з 01.10.2013 повинна була перейти на загальну систему оподаткування, які стали підставою для визначення зобовязань з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 3039 грн. 81 коп. та з податку на дохід від підприємницької діяльності у сумі 2646 грн. 15 коп., суд також вважає необґрунтованими.

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_3 в період з 01.07.2013 по 31.12.2013 перебувала на спрощеній системі оподаткування, була платником єдиного податку другої групи, ставка єдиного податку складала 20% розміру мінімальної заробітної плати, та від надання в оренду власного нерухомого майна у цей період отримала дохід у сумі 20265 грн. 40 коп.

Згідно з підпунктом 298.1.1 пункту 298.1 статті 298 Податкового кодексу України, для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб'єкт господарювання подає до контролюючого органу заяву, яка подається за вибором платника податків особисто або уповноваженою на це особою, надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення, або засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до підпункту 298.1.4 пункту 298.1 статті 298 Податкового кодексу України, суб'єкт господарювання, який є платником інших податків і зборів відповідно до норм цього Кодексу, може прийняти рішення про перехід на спрощену систему оподаткування шляхом подання заяви до контролюючого органу не пізніше ніж за 15 календарних днів до початку наступного календарного кварталу. Такий суб'єкт господарювання може здійснити перехід на спрощену систему оподаткування один раз протягом календарного року.

Пунктом 298.3 статті 298 Податкового кодексу України визначено, що у заяві зазначаються такі обов'язкові відомості: 1) найменування суб'єкта господарювання, код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - підприємця, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків); 2) дані документа, що підтверджує державну реєстрацію юридичної особи або фізичної особи - підприємця відповідно до закону; 3) податкову адресу суб'єкта господарювання; 4) місце провадження господарської діяльності; 5) обрані фізичною особою - підприємцем першої та другої груп види господарської діяльності згідно з КВЕД ДК 009:2010 ; 6) обрані суб'єктом господарювання група та ставка єдиного податку або зміна групи та ставки єдиного податку; 7) кількість осіб, які одночасно перебувають з фізичною особою - підприємцем у трудових відносинах, та середньооблікова чисельність працівників у юридичної особи; 8) дата (період) обрання або переходу на спрощену систему оподаткування.

Згідно з положеннями статті 299 Податкового кодексу України, свідоцтво платника єдиного податку видається суб'єкту господарювання, який подав до контролюючого органу заяву щодо обрання або переходу на спрощену систему оподаткування.

Бланк свідоцтва платника єдиного податку є документом суворого обліку. Облік бланків свідоцтв платників єдиного податку здійснюється контролюючими органами.

У свідоцтві платника єдиного податку зазначаються такі відомості: 1) найменування суб'єкта господарювання, код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - підприємця, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків); 2) дані документа, що підтверджує державну реєстрацію юридичної особи або фізичної особи - підприємця відповідно до закону; 3) податкова адреса суб'єкта господарювання; 4) місце провадження господарської діяльності; 5) обрані фізичною особою - підприємцем першої та другої груп види господарської діяльності згідно з КВЕД ДК 009:2010 ; 6) дата (період) обрання або переходу на спрощену систему оподаткування; 7) ставка єдиного податку та група платника податку; 8) дата виписки свідоцтва.

У разі відмови у видачі свідоцтва платника єдиного податку контролюючий орган зобов'язаний надати протягом 10 календарних днів з дня подання суб'єктом господарювання заяви письмову вмотивовану відмову, яка може бути оскаржена суб'єктом господарювання у встановленому порядку.

Таким чином, реєстрація субєкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку. На підставі поданої фізичною особою-підприємцем заяви про застосування спрощеної системи оподаткування до реєстру платників єдиного податку вносяться відомості про обрані фізичною особою-підприємцем першої та другої груп види господарської діяльності, за умови, що ці види діяльності дають право застосовувати спрощену систему оподаткування. Тобто Податковим кодексом України не передбачено обмежень для фізичних осіб-підприємців першої та другої груп щодо кількості видів діяльності, які можуть бути внесені до реєстру платників єдиного податку.

Як вбачається із поданої ФОП ОСОБА_3 до Токмацької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 14.06.2013, фізична особа-підприємець зазначила види діяльності за якими бажала здійснювати підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування: 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, 46.90 Неспеціалізована потова торгівля, 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами (а.с. 113-114).

Перевіривши вказану заяву на відповідність нормам Податкового кодексу України, відповідач мав видати платнику податків свідоцтво платника єдиного податку або відмовити у його видачі.

20.06.2013 контролюючим органом видано Свідоцтво платника єдиного податку серії Б № 707319, в якому в графі 7 «Вид або види господарської діяльності», в порушення норм пункту 299.11 статті 299 Податкового кодексу України, зазначено лише два види господарської діяльності позивача з тих, які зазначала ФОП ОСОБА_3 в своїй заяві про застосування спрощеної системи оподаткування від 14.06.2013 (а.с. 115).

Згідно зі статтею 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Позивач виконав передбачені чинним законодавством вимоги щодо переходу на спрощену систему оподаткування та надав відповідним чином заповнену заяву до контролюючого органу із обраними видами діяльності, які бажала здійснювати позивач, та не може нести відповідальність за дії інших осіб, внаслідок яких до Свідоцтва платника єдиного податку ФОП ОСОБА_3 не було внесено даних щодо здійснення виду діяльності 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

У звязку з викладеним, суд приходить до висновку, що висновки ОСОБА_8 перевірки про допущені порушення податкового законодавства, які зроблені на підставі тієї обставини, що ФОП ОСОБА_3 здійснювала діяльність не зазначену в реєстрі платників єдиного податку, є протиправними та не відповідають встановленим обставинам справи.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що визначення зобовязань з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 3039 грн. 81 коп., який розрахований у розмірі 15 % від суми 20265 грн. 40 коп. отриманого доходу від надання в оренду власного нерухомого майна за період з 01.07.2013 по 31.12.2013, а також визначення зобовязань з податку на дохід від підприємницької діяльності у сумі 2646 грн. 15 коп., який розрахований від суми 17641 грн. отриманого доходу від надання в оренду власного нерухомого майна за період з 01.10.2013 по 31.12.2013, є протиправним.

Також суд вважає неправомірним нарахування штрафних (фінансових) санкцій за податковим повідомленням-рішенням № НОМЕР_3 від 09.04.2015 в розмірі 510 грн.

Як вбачається з ОСОБА_8 перевірки, в порушення пункту 51.1 статті 51, підпункту «б» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, Наказу ДПА України від 24.12.2010 № 1020 «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку», самозайнятою особою ОСОБА_3 не надавались до ДПІ податковий розрахунок за формою № 1ДФ за 2-3 квартал 2013 року про суми виплачених доходів самозайнятій особі ОСОБА_5 та самозайнятій особі ОСОБА_6 (а.с. 74).

Згідно з пунктом 18.1 статті 18 Податкового кодексу України, податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Відповідно до пункту 51.1 статті 51 Податкового кодексу України, податковий агент зобов'язаний подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, а також сум нарахованого та утриманого з них податку контролюючому органу за місцем свого обліку.

Згідно з пунктом 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані, серед іншого, своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Згідно з пунктом 177.8 статті 177 та пункту 178.5 статті 178 Податкового кодексу України, під час нарахування (виплати) фізичній особі - підприємцю доходу від здійснення нею підприємницької діяльності, суб'єкт господарювання та/або самозайнята особа, які нараховують (виплачують) такий дохід, не утримують податок на доходи у джерела виплати, якщо фізичною особою - підприємцем, яка отримує такий дохід, надано копію документу, що підтверджує її державну реєстрацію відповідно до закону як суб'єкта підприємницької діяльності.

Під час виплати суб'єктами господарювання - податковими агентами, фізичним особам, які провадять незалежну професійну діяльність, доходів, безпосередньо пов'язаних з такою діяльністю, податок на доходи у джерела виплати не утримується в разі надання такою фізичною особою копії довідки про взяття її на податковий облік як фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Таким чином, у даному випадку ФОП ОСОБА_3 не є податковим агентом у розумінні статей 177, 178 Податкового кодексу України, а отже не має нараховувати та сплачувати податок на доходи з джерела виплати, з подачею розрахунку за формою 1ДФ за 2-3 квартал 2013 року при взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_6

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення форми «Р» від 09.04.2015 № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_1 винесені протиправно та підлягають скасуванню.

Вимоги щодо визнання протиправним повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 09.04.2015 в частині нарахування пені у розмірі 4654 грн. 53 коп. суд вважає такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пеня нарахована контролюючим органом на підставі підпункту 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України, відповідно до якого пеня нараховується у день настання строку погашення податкового зобов'язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження) (а.с. 47-47зворот).

Позивач в адміністративному позові просить, серед іншого, визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 09.04.2015 про визначення грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 11130 грн. 15 коп. та застосування штрафних (фінансових санкцій) у сумі 2782 грн. 54 коп., а також нарахованої пені в сумі 4654 грн. 53 коп.

В той же час, позивачем будь-яких вимог щодо нарахування пені та визначення таких податкових зобовязань в обліковій картці платника податків не ставиться. Прийняте ж податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 09.04.2015 не містить нарахованої пені.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ФОП ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми «Р» від 09.04.2015 № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_1.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, присудженню на користь позивача підлягають понесені нею та документально підтвердженні витрати (а.с. 2а).

Керуючись статтями 2, 4, 7-12, 69-71, 94, 158, 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати прийняті Токмацькою обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Запорізькій області податкові повідомлення-рішення форми «Р» від 09.04.2015 № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_1.

У решті позовних вимог відмовити.

Присудити на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Токмацької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області судові витрати у розмірі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.М. Каракуша