Справа № 22-а/0690/1518/11
Суддя: Забродський М. І.
Дата ухвалення: 2011-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді: Забродського М.І,

суддів: Миніч Т.І., Трояновської Г.С.

з участю секретаря судового засідання Григоровича А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області (надалі Управління)

на постанову Олевського районного суду Житомирської області від 09 червня 2009 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області про стягнення коштів, передбачених Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (надалі Закон № 796-12),

встанови ла:

У квітні 2009 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації та просила стягнути не виплачені кошти передбачені ст. 39 Закону № 796 - 12. у розмірі 16337,60 грн., як доплату до заробітної плати у зв'язку з роботою на території радіоактивного забруднення за період з 01.01.2006 року по 31.01.2009 року та грошову допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва, передбачену ст. 37 Закону №796-12 у розмірі 4899,80 грн. за аналогічний період.

В обгрунтування позову зазначала, що проживаючи та працюючи в м. Олевськ вона отримувала доплату до заробітної плати у розмірі 5.20 грн., а не 1 мінімальну заробітну плату, як це передбачено законом. Крім того їй недоплачувалися кошти у розмірах передбачених ст. 37 Закону №796-12 для придбання продуктів харчування.

Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 09 червня 2009 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації та стягнуто на користь позивачки 1480 грн. допомоги, як особі, що проживає на території радіоактивного забруднення за період з 22 травня 2008 року по 31 січня 2009 року передбачену ст. 37 Закону №796-12 для придбання продуктів харчування та доплату до пенсії передбачену ст. 39 Закону №796-12 у розмірі 4569,30 грн. за аналогічний період.

В апеляційній скарзі управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації просить постанову районного суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

Посилається на те, що доплат до пенсії Управління не проводить, оскільки кошти на пенсійне забезпечення громадян перераховуються державним казначейством Пенсійному фонду.

Перевіривши законність та обгрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, визначених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проживає в м. Олевськ територія якого віднесена до зони посиленого радіоекологічного контролю. За цей період їй виплачувалася щомісячна допомога на придбання продуктів харчування у розмірі 2,10 грн.

Законом №796-12 встановлено компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Зокрема, згідно ст.37 згаданого закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), громадянам, які проживають на території зони радіоекологічного контролю виплачується щомісячна грошова допомога на придбання продуктів харчування згідно ст. 37 Закону у розмірі 30% від мінімальної заробітної плати.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру виплат застосуванню підлягає саме Закон №786-12, а не постанова КМУ №836 від 26.07.96 р., яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Призначення та виплата соціальної допомоги, компенсацій та інших соціальних виплат, установлених законодавством, здійснюється органами праці та соціального захисту населення, які діють відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.05.2007 року №790 "Про затвердження типових положень про Головне управління праці та соціального захисту населення обласної, Київської міської, управління праці та соціального населення Севастопольської міської і про управління праці та соціального захисту населення районної, районної у м. Києві та Севастополі державної адміністрації".

Тому суд, з урахуванням положень згаданої постанови, правомірно визначив відповідача в особі управління праці та соціального захисту населення

левської районної державної адміністрації.

Разом з тим суд не врахував, що відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернулася із позовом до суду та просила стягнути доплату до заробітної плати у розмірі 1 мінімальної заробітної плати передбачену ст. 39 Закону № 796-12. Доказів, що вона працює і який розмір доплати до заробітної плати вона отримує суду не надала.

Проте суд першої інстанції проявив неуважність до заявлених вимог позивачкою, вийшов за межі заявлених вимог та стягнув доплату до пенсії, передбачену ст. 39 Закону № 796-12, в той час коли вона не просила про її стягнення.

За таких обставин постанова суду першої інстанції у цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нової про відмову у позові.

Крім того судом першої інстанції не враховано те, що з огляду на положення статей 21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконним рішення, дії чи бездіяльність відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Отже, поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що адміністративний суд повинен визнавати дії суб'єктів владних повноважень незаконними і зобов'язувати останніх провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про визначення конкретних сум.

Тому відповідно до ст. 201 ЦПК України це є підставою для скасування і в цій частині постанови суду з ухваленням нової постанови.

Керуючись ст.ст. 160,195,196,198,201,207 КАС України, колегія суддів цивільної палати,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації задовольнити частково.

Постанову Олевського районного суду від 09 червня 2009 року скасувати та ухвалити нову.

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 за період з 22 травня 2008 року по 31 січня 2009 року допомогу на придбання продуктів харчування у розмірі 30% від мінімальної заробітної плати, передбаченої ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову доправління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації про стягнення доплати до пенсії

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.