Справа № 2-а-609/10
Суддя: Лопухович А. О.
Дата ухвалення: 2010-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-609
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2010 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в особі головуючої судді Лопухович А. О.,

при секретарі Захарчук М. В.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в м.Дубно справу за адміністративним гозовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі Рівненської області про визнання бездіяльності суб»єкта владних повноважень протиправною та зобов»язання вчинити певні дії -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він народився у 1940 році і відповідно до ст.1 Закону України №2195-1V від 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дітей війни» - є дитиною війни. Йому повинна виплачуватися ~омісячна соціальна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. У 2006-2010 роках йому така допомога не виплачувалася.

Верховна Рада України своїм Законом України №3235-1V від 20.12.05 року «Про державний бюджет України на 2006 рік», ст.77 та ст.110 Законом України №489-У від 19.12.2006 року «Про Державний бюджет України на 2007 рік», ст..71 п.12 призупинила дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Однак Конституційний Суд України своїм Рішенням №6-рп/2007 від 9 липня 2007року положення пункту 12 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007рік» визнав не конституційними. Відповідно до пункту 6 Рішення Конституційного Суду України це Рішення є обов'язковим до виконання на всій території України, є остаточним і не може бути оскарженим.

Таким чином, не виплата належної йому державної соціальної допомоги, передбаченої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» є протиправною, оскільки суперечить ОСОБА_3 України та Законам України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», розмір соціальної допомоги особам, що мають статус дітей війни, становить 30% мінімальної пенсії за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком, згідно з ст.28 Закону України №1058-IV від 9 липня 2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму, визначеного законом для осіб, які втратили працездатність. Мінімальний розмір пенсій за віком, встановленні абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначається Законами України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

Так, згідно з Законом України №3235-ІУ від 20 грудня 2005 року «Про Державний бюджет України на 2006 рік», прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність встановлено: з 1 січня 2006року - 350 гривень; з 1 квітня 2006року - 359 гривень; з 1 жовтня 2006 року - 366 гривень.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність встановлено: з 1 січня 2007 року - 380 гривень; з 1 квітня 2007року - 406 гривень; з 1 жовтня - 411 гривень.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність встановлено: з 1 січня - 470 гривень; з 1 квітня - 481 гривень; з 1 липня - 482 гривень, з 1 жовтня - 498 гривень.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 pisa прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність встановлено: з 1 січня -гривень; з 1 листопада - 573 гривень.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 pis прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність встановлено: з 1 січня - 695 гривень; з 1 квітня - 706 гривень; з 1 липня - 709 гривень, з 1 жовтня - 723 гривень,: грудня - 734 гривень.

Заборгованість за 2006 - 2010 роки становить 7992 грн.

Просить визнати бездіяльності суб»єкта владних повноважень протиправна зобов»язати зробити перерахунок допомоги, зобов»язати виплатити заборгованість в сумі 7992 грн. Справу розглядати за його відсутності.

Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі позов не визнач: своїх запереченнях посилається на відсутність нормативно-правового регулювання виплати щомісячного підвищення до пенсії «дітям війни» за період з 1 січня 2006 poку по 2010 рік, а також бюджетних асигнувань на вказані цілі. Зазначає, що за таких умво було підстав для нарахування та виплати позивачу підвищення до пенсі. Управління в межах діючого на той час законодавства, а тому його дії є правомірними.

Вислухавши доводи сторін та вивчивши матеріали справи, суд прийшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 21 серпня 1940 року народння відповідно до ст.1 Закону України №2195-IV від 18 листопада 2004 року «Про соціатзі захист дітей війни» має статус «дитини війни», що підтверджується пенсіїз посвідченням, серії №424363. (а.с.4,5).

Відповідно до ст.б Закону України «Про соціальний захист дітей війк-ь наступними змінами та доповненнями, розмір соціальної допомоги особам, що мають статус дітей війни, становить 30% мінімальної пенсії за віком. ОСОБА_4 на:* чинності з 1 січня 2006 року, зазначено у ст.Л Розділу IV «Прикінцевих положень Мінімальний розмір пенсії за віком, згідно з ст.28 Закону України №1058-1V від 9 т 2003 «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму, визначеного законом для осіб, які втратили працездатність. Згідно з положенням ч.2 ст.З Закону України «Про соціальний захист дітей війни», державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Закоь:ш можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 17 ст. 77 Закону України «Про Державний бюджет України 2007 рік» зупинено дію ст. б Закону України «Про соціальний захист дітей війни".

Законом України від 19 січня 2006 року № 3367-1V було внесені такі зміни Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»: виключено пункт 77; стаття 110 викладена в такій редакції: установити, що пільги дітям передбачені абзацом сьомим статті 5 Закону України "Про соціальний захист війни", запроваджуються з 1 січня 2006 року, а статтею б, - у 2006 році поет, результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному ОСОБА_5 України, за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з бюджету.

Вказані положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік не були визнані неконституційними.

Порядок запровадження у 2006 році пільг, передбачених ст. 6 Закону Украіни "Про соціальний захист дітей війни», Кабінетом ОСОБА_5 України визначений не був і пільги фактично запроваджені не були.

Таким чином, у 2006 році відповідач не мав підстав проводити виплату до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, а тому позовні вимоги в иії не підлягають до задоволення.

Згідно з п.12 ч.І ст.71 Закону України «Про Державний бюджет Україн: рік» дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням Закону України «Про Державний бюджет України на 2007рік» призупинено на '2007 р.

Статтею 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік" встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

9 липня 2007 року рішенням Конституційного суду України № 6-рп/2007 визнано

такими, що не відповідають ОСОБА_3 України п.12 ст.71 та ст.111 Закону України Про Державний бюджет України на 2007рік».

Не дивлячись на це, Верховна Рада України 27 грудня 2007 року, ухвалила ОСОБА_4 України №107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким внесла зміни до деяких законодавчих актів, обмеживши ряд прав та свобод громадян України.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 травня 2008 року у справі за поданням Верховного Суду України і 101 народного депутата України щодо відповідності ОСОБА_3 України ряду положень Закону України №107-VI "Про Державний бюджет України на 2008рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" зазначив, що ОСОБА_3 України у статті 92 визначила сфери, зокрема бюджетну, які мають врегульовуватися виключно законом. Закон про Держбюджет є основним фінансовим документом держави. Через своє спеціальне призначення цей закон не повинен регулювати відносини в інших сферах суспільного життя. ОСОБА_3 України не надає закону про Держбюджет вищої юридичної сили стосовно інших законів. У разі необхідності зупинення дії законів, внесення до них змін і доповнень, визнання їх нечинними мають використовуватися окремі закони.

Відповідно до частин 2,4,6 статті 9 КАС України, суд вирішує справи на підставі ОСОБА_3 (254 к/96-ВР) та законів України, а також, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності нормативно-правового акта ОСОБА_3 України (254 к/96-ВР), закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що встановлені законом, то застосовуються правила міжнародного договору.

Обчислення підвищення до пенсії, виходячи з розміру, встановленого постановою Кабінету ОСОБА_5 України №530 від 28 травня 2008 року, є порушенням засад пріоритету законів над підзаконними актами, а тому розрахунок такого підвищення повинен здійснюватися з розміру, встановленого ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Отже в період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року відповідач був зобов»язаний нараховувати та сплачувати підвищення до пенсії в розмірі, встановленому ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», в редакції закону, яка діяла до 1 січня 2006 року.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року "Про застосування ОСОБА_3 України при здійсненні правосудця" зазначено, що суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону або іншого нормативно-правового акта з позиції відповідності ОСОБА_3 України і у всіх необхідних випадках застосовувати ОСОБА_3 як акт прямої дії.

Згідно ч.2 ст.19 ОСОБА_3 України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень тау спосіб, що передбачені ОСОБА_3 та законами України.

Стаття 22 ОСОБА_3 України вимагає при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускати звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ст.55 ОСОБА_3).

ОСОБА_3 України має найвищу юридичну силу, зазначено у ст..8 ОСОБА_3 України. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_3 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_3 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_3 України гарантується.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 17 липня 1997 року, передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним

і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прз обов'язків цивільного характеру.

Згідно ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенс:1, одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачують-? минулий час без обмеження будь-яким строком.

Завданням адміністративного судочинства, зазначено у ч.І ст.2 КАС Украм захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у :з публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, оргл місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб»єктів здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому чи. виконання делегованих повноважень.

Одночасно, суд вважає, що є невірним такий спосіб захисту порушених прав позивача як стягнення на його користь недоотриманої щомісячної державної соціага допомоги дитині війни у визначеній позивачем грошовій сумі, оскільки суд не може перебирати на себе функцію органу, на якого законодавством покладено повноваження щодо нарахування такої соціальної допомоги. Разом з тим, для захисту порушеного права позивача, суд вважає необхідним зобов»язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії, як «дитині війни», в розмірі передбаченому і Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції від 18 листопада 2004 року.

Отже, як видно з матеріалів справи, пенсія за 2006-2010 роки пенсія виплачувалася з порушенням вимог ст.6 Закону України M2195-IV від 18 листопада 2 року «Про соціальний захист дітей війни», що порушило його право на передбачений законом державне пенсійне забезпечення та обмежило, передбачені Конституа України права, свободи та інтереси.

Відповідно до ч. 2ст. 71 КАС України в адміністративних справах протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обоє і щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаєть: відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Відповідач, виконуючи свої повноваження, не діяв відповідно до чинного законодавства і не нарахував позивачу належну йому доплату до пенсії. У зв»язку з цим порушене право ОСОБА_2 підлягає захисту.

Посилання відповідача на те, що законом не визначено, які органи noвинні здійснювати нарахування та виплату вказаного підвищення, не приймаються cyдом оскільки згідно з п.п.7 п.2.1. Положення про управління Пенсійного фонду Украі районах, містах і районах у містах управління відповідно до покладених на нього зав: призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, допомогу на поховання та соціальні виплати відповідно до чинного законодавства.

Згідно статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення» виплата tu здійснюється з коштів Пенсійного фонду України, який формується в тому чгя коштів державного бюджету України. Згідно ст.88 Закону України «Про держа бюджет на 2007 рік» в разі недостатності коштів по бюджетних прогрз пов»язаних з розмежуванням джерел виплати пенсій між Державним бюдж-: України та Пенсійним фондом України, пенсії, визначені законодавством для відпое: категорій громадян, виплачуються в повному обсязі за рахунок власних надходз Пенсійного фонду України.

За правилом ч.З ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, і бездіяльності суб»єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передба-Конституцією і законами України, та чи з використанням повноважень з метою, з. це повноваження надано.

Зважаючи на вищевикладене, а також на позицію Конституційного суду України висловлену у Рішеннях від 9 липня 2007 року №6-рп/2007 та від 22 травня 2008 року. рп/2008, суд вважає, що не нарахування позивачу щомісячної державної соціальної допомоги, передбаченої ст.6 Закону України №2195-IV від 18 листопада 2004 року соціальний захист дітей війни» є протиправною і такою, що суперечить ОСОБА_3 України та Законам України.

Враховуючи наведене, на підставі статей 8, 22, 55, ОСОБА_3 України, стз Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, Рішень Конституційного суду України №6-рп/2007 від 9 липня 2007 року та №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, статей 3 та 6 Закону України №2195-IV від 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дітей війни», керуючись статтями 3,7-12,99,100,159-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі Рівненської області про визнання бездіяльності суб»єкта владних повноважень протиправною та зобов»язання вчинити певні дії - задоволити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі Рівненської області по не нарахуванню ОСОБА_2 щомісячної державної соціальної допомоги відповідно до ст.6 Закону України М2195-ІУ від 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дітей війни» - неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі Рівненської області ОСОБА_2 нарахувати та виплатити недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року відповідно до ст.6 Закону України М2195-ІУ від 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої Законом на відповідний період згідно з вимогами ст.28 Закону України М1058-ІУ від 9 липня 2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», як особі, що має статус дитини війни.

В решті позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Постанова може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду через Дубенський міськрайонний суд протягом 10-ти днів з дня її проголошення.

Суддя: