Справа № 817/3314/15
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2015-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/3314/15

02 грудня 2015 року 13год. 00хв. м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сала А.Б. за участю секретаря судового засідання Демчук І.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1

відповідача: представник ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3 підприємства "Рівнеенергопотенціал"
до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області
про скасування податкових повідомлень-рішень від 30.10.2015 № та №
ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Рівнеенергопотенціал» звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що ДПІ у м. Рівному була проведена камеральна перевірка даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за березень 2015 року за наслідками якої складено акт від 16.10.2015 №44/17-16-15-01/37246002. Вказаним актом перевірки встановлено порушення п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України внаслідок чого завищено суму податкового кредиту за березень 2015 року на суму 4500 грн., що призвело до заниження позитивного значення за березень 2015 року на суму 3109 грн. На думку податкового органу, позивачем в порушення п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України включено до декларації з податку на додану вартість за березень 2015 року податкову накладну з датою виписки лютий 2015 року, терміни реєстрації якої не порушені. На підставі акта перевірки ДПІ у м. Рівному винесено податкові повідомлення-рішення від 30.10.2015 №, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість в розмірі 3886,25 грн. та №, яким зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 1391 грн.

Позивач вважає зазначені податкові повідомлення-рішення незаконними з тих підстав, що вимоги ст.198 Податкового кодексу України не позбавляють платника податку права на формування податкового кредиту на підставі податкової накладної дата виписки якої є раніше, ніж звітний період формування податкового кредиту. На думку позивача, право на формування податкового кредиту за ним зберігається протягом 365 календарних днів з дати виписки податкової накладної належним чином зареєстрованої у Єдиному реєстрі податкових накладних. З цих підстав позивач просить позовні вимоги задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю. Просив адміністративний позов задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача адміністративний позов заперечив з тих підстав, що Державною фіскальною службою України у звязку із внесенням змін до Податкового кодексу України Законом України від 28 грудня 2014 року №71-УІІІ своїм листом від 17.02.2015 №5292/7/99-99-19-03-02-17 розяснило особливості формування податкового кредиту, з урахуванням норм Кодексу, які набрали чинності з 01 січня 2015 року. А саме, податкові накладні складені з 01 січня 2015 року та своєчасно зареєстровані в ЄРПН включаються до складу податкового кредиту того звітного періоду, на який припадає дата їх складання.

Отже, з урахуванням наведеного та встановлених в ході камеральної перевірки порушень, відповідач вважає оспорювані податкові повідомлення-рішення правомірними. Просить у позові відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані письмові докази та матеріали справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з огляду на таке.

Як встановлено судом, 16 жовтня 2015 року ДПІ у м. Рівному була проведена камеральна перевірка даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ОСОБА_3 підприємства "Рівненергопотенціал", за березень 2015 року.

За наслідками проведеної перевірки було складено акт №44/17-16-15-01/37246002 висновками якого встановлено порушення зі сторони позивача п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України внаслідок чого завищено суму податкового кредиту за березень 2015 року на суму 4500 грн., що призвело до заниження позитивного значення за березень 2015 року на суму 3109 грн.

На підставі акта камеральної перевірки 30.10.2015 ДПІ у м. Рівному винесено податкові повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість в розмірі 3886,25 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 3109 грн. та за штрафними санкціями в розмірі 777,25 грн. та №, яким зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 1391 грн.

Не погодившись із оспорюваними податковими повідомленнями-рішеннями позивач оскаржив їх до суду.

Надаючи правову оцінку спору, що виник між сторонами суд враховує наступне.

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-УІ (в редакції Кодексу, чинного на момент виникнення спірних правовідносин) (надалі Податковий кодекс України), право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

У відповідності до п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг;

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У відповідності до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше:

ніж через 180 календарних днів з дати складення податкової накладної;

для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку;

для банківських установ при одержанні ними права власності на заставне майно.

З системного аналізу зазначених норм Податкового кодексу України вбачається, що підставою для виникнення у платника податку права на формування податкового кредиту є виписана продавцем товару податкова накладна, зареєстрована у Єдиному реєстрі податкових накладних у відповідності до ст.201 Податкового кодексу України.

При цьому, зазначена стаття не містить виключень чи заборон щодо можливості включення податкової накладної до податкового кредиту у іншому звітному періоді, ніж період складання податкової накладної.

Також суд враховує, що згідно абз. 3, 4 п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України (який набрав чинності 29.07.2015 року) податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем до декларації з податку на додану вартість від 18.04.2015 № за березень 2015 року включено до складу податкового кредиту за березень 2015 року податкову накладну №1 від 03.02.2015, виписану постачальником ПВКФ «Фіалка» (код 302076870) на суму ПДВ 4500 грн., яку зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних 17.02.2015.

Таким чином, на думку суду, позивачем не було порушено вимоги п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України та правомірно включено до складу податкового кредиту березня 2015 року податкову накладну, виписану 03.02.2015 №1 на суму 4500 грн. ПДВ, виписану постачальником ПВКФ «Фіалка» (код 302076870) та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних 17.02.2015.

При цьому, суд не бере до уваги покликання відповідача на лист Державної фіскальної служби України від 17.02.2015 №5292/7/99-99-19-03-02-17, яким розяснено особливості формування податкового кредиту, оскільки вказаний лист не є нормативно-правовим актом та не має обовязкового характеру. Разом з тим, суд вважає помилковими розяснення Державної фіскальної служби України щодо того, що податкові накладні складені з 01 січня 2015 року та своєчасно зареєстровані в ЄРПН включаються до складу податкового кредиту того звітного періоду, на який припадає дата їх складання, оскільки вимоги ст.198 Податкового кодексу України таких виключень не містять.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, з урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин справи та перелічених норм податкового законодавства, суд приходить до висновку, що відповідачем у спірних правовідносинах не доведено суду належними та допустимими доказами правомірність прийняття оспорюваних податкових повідомлень-рішень, а тому позов підлягає до задоволення повністю.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, суд присуджує на користь позивача сплачений судовий збір згідно платіжного доручення від 06.11.2015 року №112 в розмірі 1218 грн.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області від 30.10.2015 № та №.

Присудити на користь позивача ОСОБА_3 підприємства "Рівнеенергопотенціал" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 1218,00 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.