Справа № 2а-1547/10
Суддя: Могила Р. Г.
Дата ухвалення: 2010-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-1547/10
Провадження № -
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 грудня 2010 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого-судді Могили Р.Г.

з участю секретаря Москви О.І.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рогатині справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ВДАІ м. Івано-Франківська ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом про скасування постанови серії АТ №122564 від 18 листопада 2010 року про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 гривень.

В судовому засіданні позивач заявлену вимогу підтримав повністю та пояснив, що він працює водієм у ВАТ «Рогатин-авто» і 18 листопада 2010 року, керуючи транспортним засобом марки Мерседес рухався по маршруту Рогатин Івано-Франківськ. На автовокзалі в м. Івано-Франківську він здійснив висадку пасажирів та маючи намір заїхати на стоянку, зупинився на проїздній частині, де пропускав автобус, який виїзджав із платформи для посадки пасажирів. В цей час до нього під`їхали працівники ДАІ та повідомили, що він здійснив зупинку транспортного засобу у місці де зупинка та стоянка транспортних засобів заборонена. Він пояснив працівникам ДАІ, що це рейсовий мікроавтобус, який працює на маршруті і має право здійснювати зупинку та стоянку у цьому місці. Однак, працівники ДАІ його пояснення до уваги не взяли, а склали протокол про порушення ним п.15.4 ПДР України. Після складання протоколу про адміністративне правопорушення, працівник ДАІ виніс постанову про накладення на нього адміністративного стягнення.

Просив позов задовольнити. Скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 гривень, як незаконну, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

Відповідач по справі в судове засідання не прибув, про причину своєї неявки до суду не повідомив, хоч про день, час місце розгляду справи повідомлявся належним чином та у встановленому законом порядку, про що свідчать повідомлення про вручення йому повістки про виклик до суду.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенню ч. 1 ст. 71 КАС України у відповідності до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та перевіривши докази, які надані позивачем в їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

18 листопада 2010 року інспектором ДАІ м. Івано-Франківська ОСОБА_2 складено протокол серія АТ1№070990 про порушення ОСОБА_1 п. 15.4 ПДР.

За наслідками розгляду протоколу того ж дня інспектором ДАІ м. Івано-Франківська ОСОБА_2 винесено постанову серія АТ №122564 по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 гривень.

Пунктом 15.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 встановлено, що транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди.

Таким чином, транспортні засоби під час зупинки чи стоянки на проїзній частині повинні розташуватися в один ряд, як правило, паралельно її краю. Згідно цієї вимоги забороняється зупиняти транспортні засоби на проїзній частині, якщо на узбіччі вже стоять інші транспортні засоби.

Частина 1 статті 122 КпАП України передбачає відповідальність за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, -

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 встановлено, що учасники дорожнього руху зобовязані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.

Відповідно до п. 24 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звернено увагу на неприпустимість спрощеного підходу до розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

З письмових пояснень ОСОБА_1 які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення вбачається, що він не згідний, оскільки зазначив у ньому, що зупинився на автовокзалі , де йому дозволено здійснювати стоянку для подальшого заїзду на платформу.

Аналогічні пояснення позивач надав суду в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган, уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Норма даної статті діє безпосередньо: для застосування усного зауваження й звільнення від відповідальності не потрібно спеціального зазначення про таку можливість в акті про відповідальність за конкретний вчинок.

Оцінюючи всі зібрані по справі докази з урахуванням особи ОСОБА_1 який до адміністративної відповідальності притягується вперше, що правопорушення виникло з обєктивних причин, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України. З врахуванням усіх обставин справи в їх сукупності та особи правопорушника, вчинене ОСОБА_1 правопорушення необхідно вважати малозначним і від адміністративної відповідальності його звільнити, обмежившись усним зауваженням. Постанову про накладення на нього адміністративного стягнення скасувати.

На підставі наведеного ст.ст.71,158-163, 171-2 КАС України, ст.ст. 22,287,293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову серії АТ №122564 від 18 листопада 2010 року, яка складена інспектором ВДАІ м. Івано-Франківська ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України та накладення адміністративного стягнення 255,00 гривень штрафу-скасувати.

Застосувати до ОСОБА_1 статтю 22 КпАП України та від адміністративної відповідальності його звільнити, обмежившись усним зауваженням, а провадження в справі закрити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий: Могила Р.Г.