Справа № 142/1761/15-а
Суддя: Зарічанський В. Г.
Дата ухвалення: 2016-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Крижопільський районний суд Вінницької області
Справа № 142/1761/15-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

"06" січня 2016 р. Крижопільський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого-судді: Зарічанський В. Г.

з участю секретаря:ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_2 до управління пенсійного Фонду України у Піщанському районі Вінницької області про визнання відмови в призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці протиправною та зобов*язання призначити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці , -

ВСТАНОВИВ :

Своїм позовом до суду ОСОБА_2 просив визнати протиправним рішення управління Пенсійного Фонду України у Піщанському районі про відмову в призначенні йому, як судді у відставці, щомісячного довічного грошового утримання та зобовязати відповідача призначити йому щомісячне довічне грошове утримання на підставі ЗУ « Про судоустрій і статус суддів « з часу виникнення такого права , а також стягнути на його користь судові витрати .

При цьому посилався на те, що відпрацювавши суддею Піщанського районного суду Вінницької області 22 роки, 24.11.2015 року наказом по суду був відрахований зі штату суду у відставку.

На підстав ст.141 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» 26.11.2015 року звернувся до відповідача із заявою про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання .

Листом відповідача від 11.12.2015 року йому було відмовлено в призначенні утримання з посиланням на те, що згідно п. 5 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 року з 01.06.2015 року щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці на умовах визначених ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» не призначається.

Не погодившись з такою позицією відповідача ОСОБА_2 , посилаючись на ОСОБА_3 України, позицію Конституційного Суду України, Верховного Суду України, міжнародну правову позицію, звернувся з даним позовом до суду.

Сторони, будучи належно повідомлені, в судове засідання не зявились, звернувшись до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність, а тому суд розглянув справу на підставі наявних доказів, у відповідності до ст. 128 КАС України.

Аналізуючи наявні докази , положення ОСОБА_3 України, нормативну базу, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного .

В судовому засіданні , згідно наявних матеріалів , встановлено , що позивач пропрацював суддею Піщанського районного суду 22 роки 10 днів.

Постановою Верховної ОСОБА_4 України № 788-VIII від 12.11.2015 року « Про звільнення суддів» був звільнений у відставку і наказом по суду № 112 від 24.11.2015 року був відрахований зі штату суду на підставі вищевказаної постанови .

26.11.2015 року позивач звернувся до УПФ із заявою про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання і листом відповідача № 823/06-36/02 від 11.12.2015 року йому було розяснено, що з 01.06.2015 року щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці не призначається на підставі п. 5 Прикінцевих положень ЗУ № 213-VIII від 02.03.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Наведена позиція викладена відповідачем і в письмових запереченнях на позов.

Пленум Верховного Суду України своєю постановою № 5 від 25.04.2014 р. затвердив висновок щодо проекту ЗУ «Про внесення змін до ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» (про скасування щомісячного довічного грошового утримання суддів) № 4572 від 26.03.14 р., взявши за основу Рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2013 від 03.06.13 р., в якому визначив, що конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення суддів як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода) так і в майбутньому у звязку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання) . Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм , а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Статтею 120 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, має право подати заяву про відставку і у відповідності до ч.ч. 2, 3 ст. 141 (чинній на час звернення позивача до суду) - отримувати щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді , який працює на відповідній посаді , максимальний розмір якого, згідно ч. 5, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Дійсно, п. 5 Прикінцевих положень ЗУ № 213-VIII від 02.03.2015 року передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій , зокрема і спеціальних , на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб , яким щомісячне довічне грошове утримання призначається в тому числі і ЗУ «Про судоустрій і статус суддів».

Разом з тим, ч. 3 ст. 22 ОСОБА_3 України встановлено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Наведене, на думку суду, стосується не тільки розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а, в першу чергу, скасування норм ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», на підставі яких це утримання призначається.

За ст. 58 ОСОБА_3 України , ст. 5 ЦК України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Статтею 8 ОСОБА_3 України визначено , що в Україні визначається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_3 України має найвищу юридичну силу. Закон та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_3 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_3 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_3 України гарантується.

Своїм рішенням від 14.12.2011 року № 18-рп/2011 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо офіційного тлумачення поняття « щомісячне довічне грошове утримання», що міститься у підпункті «е» підпункту 165.1.1 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України Конституційний Суд України визначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці є належним утриманням цього судді після припинення виконання ним своїх професійних обовязків та особливою формою його соціального забезпечення.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Конституційного суду України за якою щомісячне довічне грошове утримання є гарантованою державою щомісячною звільненою від сплати податків грошовою виплатою , що слугує забезпеченню належного утримання судді , в тому числі після звільнення від виконання обовязків судді (Рішення від 11.10.2005 р. № 8-рп/2005 , Рішення від 18.06.2007 р. № 4-рп/2007) .

Конституційний Суд України своїм ОСОБА_5 № 3-рп/2013 від 03.06.2013 року в справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності ОСОБА_3 України (конституційності) окремих положень ст. 2, абзацу 2 п. 2 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи», ст. 138 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного утримання суддів у відставці) , не піддаючи сумніву законність отримання суддями у відставці щомісячного довічного грошового утримання, зробив висновок, що закон № 3668-VI від 08.07.2011 р. «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» залишив незмінним зміст права на щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці , але протиправно знизив обєм цього права .

ОСОБА_5 Конституційний Суд України до гарантій незалежності суддів, визначених ст. 126 ОСОБА_3 України, відносить їх матеріальне забезпечення за рахунок держави, зокрема суддівську винагороду, пенсію, щомісячне довічне грошове утримання.

Рішення має преюдиціальне значення при розгляді позовів у звязку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними і є обовязковим до виконання на території України , остаточним і не може бути оскарженим.

Не погоджуючись з усіма положеннями ЗУ № 213-VIII від 02.03.2015 року Пленум Верховного Суду України 03.07.2015 року прийняв постанову № 14 «Про звернення до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо відповідності (конституційності) положень ч. 3 абзацу 4 та речення першого абзацу шостого частини пятої ст.141 ЗУ « Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 р. у взаємозвязку з положеннями підпункту 5 пункту 2 , пункту 17 розділу 1 , п . 5 розділу III ЗУ від 02.03.2015 р. № 213-VIII стосовно звуження гарантій матеріального забезпечення та соціального захисту суддів у відставці положенням ст. 8, ч. 1 ст. 21, п.п. 2, 9 частини 5 ст. 126 ОСОБА_3 України.

Ухвалою колегії суддів КСУ відкрито конституційне провадження у справі, яка розглядається Судом з 15.10.15 року.

В положеннях Європейської хартії про закон про статус суддів від 10.07.98 р. закріплено, що статус судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, передбачає право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближче до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (п. 6.4.).

Вказане закріплено в Рекомендації Комітету ОСОБА_4 Європи державам членам щодо суддів : незалежність, ефективність та обовязки від 17.11.2010 р. № (2010) 12 , зокрема , в п. 54 розділу VI вказано , що оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обовязкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення; мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби , відпустки по догляду за дитиною , а також гарантії виплат у звязку з виходом на пенсію , які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці ; для захисту оплати праці суддів від зменшення слід прийняти спеціальні законодавчі положення.

Не містить в собі ніяких застережень щодо законності виплати суддям у відставці щомісячного довічного грошового утримання і ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України (щодо стабілізації фінансового стану держави та удосконалення окремих положень соціальної політики)» № 911-VII від 24.12.2015 р., яким, зокрема, внесено доповнення в ст. 141 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» щодо тимчасового обмеження в 2016 році щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці 10740 гривнями.

З наведеного суд приходить до висновку, що відмова відповідача у призначенні ОСОБА_2 щомісячного грошового утримання ґрунтується на законі , що прийнятий з порушенням ст.ст. 8, 22, 58 ОСОБА_3 України, ст. 5 ЦК України, європейської правової позиції .

На підставі викладеного, ст.ст. 8, 22, 58 ОСОБА_3 України, ст. 5 ЦК України, ст.ст. 120, 122, 141 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», рішень Конституційного Суду України від 11.05.05 р. № 8-рп/2005, від 18.06.07 № 4-рп/2007, від 03.06.13 № 3-рп/2013, Європейської хартії про закон про статус суддів від 10.07.98 р., Рекомендацій Комітету ОСОБА_4 Європи державам-членам щодо суддів від 17.11.2010 р. № ( 2010 ) 12 , керуючись ст.ст. 93, 159-163, 186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Позов задовольнити.

Визнати відмову управління пенсійного Фонду України у Піщанському районі Вінницької області в призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді Піщанського районного суду Вінницькій області у відставці ОСОБА_2 протиправною.

Зобовязати управління пенсійного Фонду України у Піщанському районі Вінницької області призначити щомісячне довічне грошове утримання судді Піщанського районного суду Вінницької області у відставці ОСОБА_2 з 26.11.2015 року часу виникнення такого права.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Вінницького апеляційного адміністративного суду.

Суддя: