Справа № 22-а-23475/11
Суддя: Приходько К. П.
Дата ухвалення: 2011-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Категорія 89 07.10.2011
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 жовтня 2011 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: судді Приходька К.П., суддів: Кашперської Т.Ц., Верланов С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Броварському районі Київської області на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду в Броварському районі Київської області про визнання дій неправомірними, поновлення строку, забовязання вчинити дії. -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2009 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати дії Р Явного Управління Пенсійного фонду України в Київській області в перерахунку соціальної допомоги, передбачену ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" неправомірними та зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити недоплачене щомісячне соціальне підвищення до пенеії в загальній сумі 5218 грн. 20 коп..

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2009 року позов задоволено частково. Визнано дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо виплати ОСОБА_1 з серпня 2008 по серпень 2009 року підвищення до пенсії як дитині війни протиправними.

Стягнуто з Головного Управління Пенсійного фонду України в Київській області на користь ОСОБА_1 в період з серпня 2008 по серпень 2009 року 1288 грн. 40 коп. державної соціальної допомоги до пенсії як дитині війни, недоплаченої в період з серпня 2008 по серпень 2009 року.

В апеляційній скарзі Головного Управління Пенсійного фонду України в Київській області просить скасувати постанову суду та ухвалити нову про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Перевіривши законність і обгрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно ч. З ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно преамбули Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року цей Закон установлює правовий статус дітей війни і визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Стаття 1 зазначеного Закону визначає терміни, згідно часини першої якої у цьому законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: дитина війни - особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої Світової війни було менше 18 років.

Згідно ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» і відповідає встановленому прожитковому мінімуму.

Згідно ст. 7 цього Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

По справі встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Київській області, отримує пенсію за віком та має статус диі війни і відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення пенсії на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Проте, така надбавка йому виплачувалась у значно меншому розмірі, оскільки підпунктом 2 пункту 41 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" був викладений в новій редакції, були звужені гарантовані Конституцією України та Законом України "Про соціальний захист дітей війни" права позивача на державну соціальну підтримку дітей війни у вигляді підвищення пенсії на 30 відсотщ мінімальної пенсії за віком.

Згідно пункту 2 Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення статті 67 розділу 1. пунктів 2-4. 6-8. 10-18. підпункту 7 пункту 19. пунктів 20-22, 24-34. підпунктів 1-6. 8-12 пункту 35. пунктів 36-100 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункту 3 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Згідно пункту 5 зазначеного Рішення положення Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнауС неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом Україї цього Рішення.

Приймаючи постанову про задоволення позову, суд обгрунтовано виходив із засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що відповідач, як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них. повинен був діяти у відповідності з вимогами ст. 6 Закону України ^ Про соціальний захист дітей війни» і здійснити позивачу відповідні нарахування, але у 'Ііорушення вимог указаної статті таких нарахувань не проводив, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни обгрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору. Проблеми надання бюджетних коштів відповідачу для виконання покладених на нього обовязків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядались.

Проте, не можна погодитись з висновком суду в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення на користь ОСОБА_1 щорічної соціальної державної допомоги в сумі ^288 грн. 40 коп. тому, враховуючи положення ч. З ст. 99 КАС (чинної на момент прийняття б^^станови). момент звернення до суду - 19.08.2009 року (згідно дати реєстраційного штампу на позовній заяві - а.с. 2) та межі позовних вимог, останні підлягають задоволенню, починаючи з серпня 2008 року по серпень 2009 року з врахуванням проведених виплат за цей період.

За наведених обставин, постанова суду в цій частині підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 195, 197. 198. 201. 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області задовольнити частково.

Змінити постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2010 року в частині періоду зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1' недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», зазначивши даний період «з серпня 2008 року по серпень 2009 року з врахуванням проведених виплат за цей період».

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС

оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного

двадцяти днів після набрання законної сили.

головуючий

судді