Справа № 448/959/15-а
Суддя: Борисенко В. В.
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 448/959/15-а
Провадження № 2-а/448/42/15
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24.11.2015 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Борисенка В.В.,

при секретарі Рушеляк Г.С.,

за участю позивача ОСОБА_1,

його представника Каралюса Л.М.,

та представника відповідача Кіт І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС, третя особа - заступник начальника Львівської митниці ДФС Мірошніченко Михайло Іванович, про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

07.09.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом, покликаючись на те, що постановою заступника начальника Львівської митниці Міндоходів Мірошніченко М.І. про порушення митних правил №1739/20911/15 від 28.08.2015 року його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.470 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на суму 8500 гривень.

Вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Стверджує, що 21.04.2015 року він дійсно переміщувався на митну територію України транспортним засобом марки «Фолксваген Гольф», реєстр.номер НОМЕР_1, але як пасажир вказаного автомобіля, а не його власник. Зазначений автомобіль на нього не зареєстрований у відповідних органах іноземної держави і до нього він не має жодного відношення. Чому він був відмічений як співвласник даного транспортного засобу та особа, яка ввозила транспортний засіб в режимі транзит, йому не відомо.

Зазначає, що згідно довідки Перемишлського староства від 01.09.2015року на основі наявного обліку підтверджується, що він (позивач) на обліку в тутешньому управлінню як співвласник жодного транспортного засобу не перебуває.

З огляду на наведене, просить суд визнати протиправною і скасувати постанову заступника начальника Львівської митниці ДФС від 28.08.2015 року у справі про порушення митних правил №1739/20911/15 про притягнення його (ОСОБА_1) до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 МК України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 гривень.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Каралюс Л.М. позовні вимоги підтримали в повному обсязі з вищенаведених підстав.

Представник відповідача - Львівської митниці ДФС Кіт І.М. в судовому засіданні проти адміністративного позову заперечила, покликаючись на обставини викладені у представлених нею письмових запереченнях (а.с.28-30). Вважає, що оскаржувана постанова в справі про порушення митних правил винесена у відповідності до вимог чинного законодавства, в діях ОСОБА_1 наявний склад порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, а тому просить суд в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Третя особа - заступник начальника Львівської митниці ДФС Мірошніченко М.І. в судове засідання не з'явився, хоча був своєчасно та належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, а також від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задоволити з наступних підстав.

Частиною 1 статті 458 Митного кодексу України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст.529 МК України постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно ч.6 ст.530 МК України перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди перевіряють чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стаття 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових та речових доказів, висновків експертів.

Згідно з вимогами ч. 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що 11.08.2015 року старшим державним інспектором відділу митного оформлення №1 митного поста «Смільниця» Львівської митниці ДФС Мироненко В.В. складено протокол про порушення митних правил №1739/20911/15, відповідно до якого було встановлено, що в ході перевірки баз даних ЄАІС Держмитслужби України встановлено, що ОСОБА_1 (позивач у справі) 21.04.2015року о 00.09 год. увіз на митну територію України через митний пост «Краковець» Львівської митниці ДФС у режимі «транзит» транспортний засіб особистого користування, який зареєстрований на території Республіки Польща, а саме легковий автомобіль марки «Фольксваген Гольф», реєстр.номер НОМЕР_1. Згідно автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор - 2006» та ЄАІС Держмитслужби України зазначений транспортний засіб з митної території України станом на 11.08.2015року ОСОБА_1 не вивозився та у інший митний режим, згідно законодавства, не поміщений.

Даним протоколом констатовано, що ОСОБА_1 не доставив вищевказаний транспортний засіб до органу доходів і зборів, перевищив встановлений Митним кодексом України строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, до органу доходів і зборів більш ніж на десять діб.

На підставі вказаного протоколу, 28.08.2015 року заступником начальника Львівської митниці ДФС Мірошніченко М.І. винесено оскаржувану постанову у справі про порушення митних правил №1739/20911/15, якою позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на суму 8500 гривень.

Згідно із ч. 1 ст. 90 Митного кодексу України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу - 5 діб).

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 102 Митного кодексу України, митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем митного органу призначення. Митний режим транзиту також завершується поміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення в інший митний режим при дотриманні вимог, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст.470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорюються те, що позивач ОСОБА_1 дійсно 21.04.2015року о 00.09 год. здійснив переміщення на митну територію України, через митний пост «Краковець» Львівської митниці ДФС в напрямку «в'їзд в Україну», транспортним засобом - автомобілем марки «Фолксваген Гольф», реєстр.номер НОМЕР_1.

В той же час, як стверджує позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, він переміщувався на вказаному транспортному засобі лише як пасажир, а не водій, та не був на той час (та не є на даний час) власником чи співвласником вказаного автомобіля. При цьому, про вказані обставини позивач ОСОБА_1 (як особа, що притягується до відповідальності) повідомляв відповідача під час розгляду справи про порушення митних правил та надавав з цього приводу письмові пояснення від 11.08.2015року, викладене у протоколі про порушення митних правил - заперечував. Однак, відповідач не прийняв його пояснень до уваги і не провів перевірки цих обставин.

В підтвердження зазначених обставин позивач ОСОБА_1 в ході розгляду даної адміністративної справи надав до суду Довідку Перемишлського старости від 01.09.2015 року, разом із перекладом з польської мови, з якої слідує, що на основі наявного обліку підтверджується, що позивач на обліку в тутешньому управлінню як співвласник жодного транспортного засобу не перебуває.

Крім того, згідно наданої позивачем Довідки Департаменту зв'язку, транспорту та доріг Повітового староства в м.Опатові Республіки Польща (до якого відноситься реєстраційний номер вищевказаного транспортного засобу - автомобіля марки «Фолксваген Гольф», реєстр.номер НОМЕР_1) від 29.09.2015року, разом із перекладом з польської мови, вбачається, що позивач ОСОБА_1 не перебуває у тутешньому інформаційному реєстрі як власник транспортного засобу.

В свою чергу представник відповідача в ході розгляду даної адміністративної справи в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови не представив суду достатніх та належних доказів, які б спростовували вищевказані обставини, на які покликається позивач, та не надав суду доказів того, що вищевказаний транспортний засіб було ввезено на митну територію України саме позивачем та у нього наявні документи на право власності чи користування цим транспортним засобом.

Із матеріалів справи вбачається, що єдиним доказом, на підставі якого встановлено винуватість позивача у вчиненні правопорушення являється протокол про порушення митних правил складений на підставі даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС) Департаменту митної справи ДФС України та ПІК «Інспектор - 2006». Однак, позивач заперечив викладене в протоколі, а докази, які б спростовували обставини, на які він покликається, відповідачем в порушення ч.2 ст.71 КАС України до суду не представлено. Інші докази, передбачені ст.495 МК України, на основі яких встановлено вину позивача у вчиненні порушення митних правил, в матеріалах справи відсутні.

При цьому, суд вважає необґрунтованими викладені у мотивувальній частині оскаржуваної постанови твердження про те, що «…аргументи подані позивачем не можуть братися до уваги при розгляді справи, оскільки лише інформація, яка міститься в ЄАІС ДМСУ і ПІК «Інспектор-2006» щодо дати переміщення транспортного засобу, на якому переміщувався ОСОБА_1 через митний кордон України, внесена інспектором митниці в інформаційні комплекси митного органу, має остаточне значення для вирішення справи по суті», оскільки встановлення наявності чи відсутності вищевказаних обставин, на які покликається позивач, має суттєве значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:

1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;

2) поясненнями свідків;

3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;

4) висновком експерта;

5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Враховуючи наведені положення закону, суд вважає, що заступник начальника Львівської митниці ДФС Мірошніченко М.І. при розгляді справи про порушення митних правил №1739/20911/15 зобов'язаний був належними чином з'ясувати факт належності вищевказаного транспортного засобу позивачу ОСОБА_1 та правомірності його користування під час переміщення ним 21.04.2015року на митну територію України, врахувати вищенаведене та відповідно до встановлених фактів дати правильну юридичну оцінку діям позивача.Однак вказаних обставин у порушення вимог ст.489 МК України зазначеною посадовою особою не з'ясовано, тобто рішення прийнято без урахування усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ст.55 Конституції України).

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 531 Митного кодексу України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є:

1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил;

2) необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду;

3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи;

4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду;

5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення;

6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Приймаючи до уваги усе вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що протиправність дій позивача ОСОБА_1 та наявність в його діях складу порушення митних правил передбаченого ч.3 ст.470 МК України відповідачем не доведені. Матеріали справи свідчать про те, що провадження у справі про порушення митних правил відносно позивача проведено неповно та поверхнево, посадовою особою не з'ясовано усі фактичні обставини справи, не проведено всі можливі та необхідні процесуальні дії, спрямовані на встановлення об'єктивної істини та на повне і всебічне провадження у справі. А відтак прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суд вважає передчасним та необґрунтованим у зв'язку з відсутністю достатніх даних про вчинення ним правопорушення. Наведені обставини відповідно до п.2 ч.1. ст.531 МК України є підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому вимоги позивача слід задовольнити, а оскаржувану постанову визнати протиправною та скасувати.

Оскільки згідно положень ст.288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита, то сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 73,08 гривень згідно квитанції №31 АТ «Ощадбанк» від 31.08.2015року розподілу відповідно до ч.1 ст.94 КАС України не підлягає. Інших здійснених позивачем та документально підтверджених судових витрат із матеріалів справи не вбачається.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову за № 1739/20911/15 від 28.08.2015 року заступника начальника Львівської митниці ДФС Мірошніченка Михайла Івановича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 МК України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Мостиський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення постанови, а в разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України - потягом 10-ти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.В.Борисенко

Постанова набрала законної сили

«___» ______________ 20 р.

Суддя В.В.Борисенко