Справа № 159/370/15-а,2-а/159/32/15
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 р. Справа № 876/4632/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01.04.2015 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Ковельської міської ради Волинської області про зобов"язання вчинити дії,-

встановив:

26.01.2015 р. позивач - ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача - Ковельської міської ради Волинської області (далі- Ковельська міська рада) про визнання нечинним рішення Ковельської міської ради від 24.07.2014 року № 58/12 про відмову у наданні земельної ділянки площею 63 кв.м. по АДРЕСА_1 в оренду для розміщення кіоску та літнього кафе.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що вона звернулась до Ковельської міської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яку обгрунтувала тим, що згідно дозволу на розміщення об'єкта торгівлі від 04.08.2010 року № 203 Ковельська міська рада дозволила їй здійснювати торгівлю на літній площадці за адресою: АДРЕСА_1. Однак, рішенням Ковельської міської ради від 24.07.2014 року № 58/12 ОСОБА_1 було відмовлено у наданні земельної ділянки. Позивач вважає дане рішення незаконним так як, вона в порядку встановленому нормами матеріального права звернулась до відповідача для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою, в отриманні якого органом самоврядування було безпідставно відмовлено.

Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01.04.2015 р. в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Ковельської міської ради Волинської області про визнання нечинним рішення Ковельської міської ради від 24.07.2014 року № 58/12 про відмову у наданні земельної ділянки площею 63 кв.м. по АДРЕСА_1 в оренду для розміщення кіоску та літнього кафе - відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції зокрема зазначив, що покликання позивачки на ті обставини, що вона зверталась до міської ради із заявою про надання їй дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку, а рішення прийнято про відмову у наданні земельної ділянки в оренду для розміщення кіоску та літнього кафе на підставі п. 1 ст. 134 ЗК України не спростовують законності рішення міської ради у відмові в задоволенні заяви ОСОБА_1, оскільки спірна земельна ділянка, яка належить до земель комунальної власності може використовуватись тільки відповідно до вимог ст. 134 ЗК України, а фактичне використання позивачкою без відповідних на то законних підстав земельної ділянки не породжує у неї права на отримання саме нею цієї земельної ділянки в користування з цих підстав.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить суд скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції достовірно встановлено, підтверджено матеріалами справи наступні обставини.

Так, 12.06.2014 року ОСОБА_1 звернулась до Ковельської міської ради з заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 63 кв.м. для майбутньої передачі її в оренду за адресою АДРЕСА_1 з метою розміщення там кіоску та літнього кафе, приймаючи до уваги те, що виконавчим комітетом Ковельської міської ради в особі начальника відділу торгівлі, побуту та захисту прав споживача надано їй дозвіл на розміщення об'єкта торгівлі (кіоск та літня торгова площадка) 04.08.2010 року, де вона проводить свою підприємницьку діяльність.

Проте, рішенням Ковельської міської ради від 24.07.2014 року № 58/12 ОСОБА_1 відмовлено в наданні земельної ділянки в оренду за вказаною адресою на підставі п. 1 ст. 134 ЗК України.

Позивач вважає незаконним рішення відповідача від 24.07.2014 року, таким, що порушує її законні права та інтереси, зокрема право на належне користування земельною ділянкою.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. "в" ст. 12 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття суб'єктом владних повноважень оскаржуваного рішення), до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

В силу ч. 1 ст. 134 Земельного кодексу України, земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В контексті вищенаведених правових норм, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що з метою залучення додаткових коштів до місцевого бюджету та раціонального використання земель міста 28.07.2011 року Ковельською міською радою було прийнято рішення за № 12/25 "Про підготовку матеріалів для продажу земельних ділянок шляхом аукціону", яким дано дозвіл відділу комунального господарства виконавчого комітету Ковельської міської ради на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та експертних грошових оцінок ділянок, призначених для продажу на земельних торгах в тому числі спірну земельну ділянку, орієнтовною площею 22 кв.м. по АДРЕСА_1 (р-н кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1") з цільовим призначенням - для розміщення тимчасової споруди для підприємницької діяльності на умовах оренди терміном на п'ять років.

Начальником відділу земельних ресурсів та охорони навколишнього природного середовища виконавчого комітету Ковельської міської ради надано письмове пояснення, що на виконання рішення Ковельської міської ради від 28.07.2011 року № 12/25 було розроблено проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки, проте він не був погоджений, оскільки на земельній ділянці знаходиться самовільно встановлена тимчасова споруда.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 було роз'яснено, що відмова у наданні земельної ділянки, згідно рішення Ковельської міської ради від 24.07.2014 року № 58/12 «Про відмову у наданні земельної ділянки», не позбавляє її права прийняти участь у земельних торгах, запропонувати кращу ціну і вибороти право оренди земельної ділянки площею 22 кв.м по АДРЕСА_1, відповідно до вимог п. 1 ст. 134 Земельного кодексу України.

Проте, ОСОБА_1 посилається на ту обставину, що вона зверталась до міської ради із заявою про надання їй дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку яку вона тривалий час використовувала для розміщення тимчасової споруди.

Так, судом встановлено, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 (р-н кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1") під тимчасовою спорудою використовується ОСОБА_1 без належних правовстановлюючих документів.

Крім того, на даній самовільно зайнятій земельній ділянці без дотримання Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 року № 244 (далі - Порядок) самовільно встановлено тимчасову споруду.

Згідно пп. 3.5.7. п.3.5. "Правил благоустрою, забезпечення чистоти і порядку, дотримання тиші в громадських місцях на території міста Ковеля" затверджених рішенням міської ради від 20.12.2012 року № 32/10 (далі - Правила благоустрою) самовільно встановлені тимчасові споруди для здійснення підприємницької діяльності і спеціальні конструкції зовнішньої реклами, в тому числі і об'єкти, дозволи на встановлення яких скасовані після застосування до їх власників штрафних санкцій, підлягають примусовому демонтажу.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» від 06.09.2005 р. № 2807-IV, організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом; рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов'язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Згідно з п. 2.1 Порядку, підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив'язки тимчасової споруди.

Встановлення тимчасової споруди здійснюється відповідно до паспорта прив'язки, відхилення від паспорта прив'язки тимчасової споруди не допускається (п.2.20, 2.21 Порядку).

Розміщення тимчасової споруди самовільно забороняється (п.2.31 Порядку). У разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив'язки, самовільного встановлення тимчасової споруди така тимчасова споруда підлягає демонтажу (п.2.30 Порядку).

В контексті вищевикладеного, слід зазначити, що позивачем не надано суду паспорту прив'язки, плану земельної ділянки та договору оренди земельної ділянки або договору окремих конструктивних елементів благоустрою.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивач не надав на розгляд суду належних та допустимих доказів, які б свідчили б про те, що рішення міської ради від 24.07.2014 року № 58/12 «Про відмову у наданні земельної ділянки» площею 63 кв.м по вул. Незалежності, 56 в оренду для розміщення кіоску та літнього кафе є незаконним.

Колегія суддів також бере до уваги показання свідків ОСОБА_2 (начальника відділу земельних ресурсів та охорони навколишнього природного середовища) та ОСОБА_3 (начальника відділу містобудування та архітектури), що були допитані судом першої інстанції в судовому засіданні та підтвердили законність прийнятого міською радою рішення, зазначивши про неможливість надати дозвіл позивачці на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку, оскільки такий проект виготовляється власником земельної ділянки, а в подальшому реалізація її проводиться на конкурсних засадах.

Тому, в даному випадку, колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції, про те, що покликання ОСОБА_1 на ті обставини, що вона зверталась до міської ради із заявою про надання їй дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку, а рішення прийнято про відмову у наданні земельної ділянки в оренду для розміщення кіоску та літнього кафе на підставі п. 1 ст. 134 ЗК України не спростовують законності рішення міської ради у відмові в задоволенні заяви ОСОБА_1, оскільки спірна земельна ділянка, яка належить до земель комунальної власності може використовуватись тільки відповідно до вимог ст. 134 ЗК України, а фактичне використання позивачкою без відповідних на те законних підстав земельної ділянки не породжує у неї права на отримання саме нею цієї земельної ділянки в користування з цих підстав.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке не підлягає до скасування.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, ст.200, ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01.04.2015 р. по справі № 159/370/15-а, 2-а/159/32/15 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді О.О. Большакова

В.Я. Макарик

Ухвала складена в повному обсязі 22.12.2015 року.