Справа № 530/1695/13-а
Суддя: Дігтяр М. І.
Дата ухвалення: 2013-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 530/1695/13-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2013 року

30 грудня 2013 року Зіньківський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Дігтяр М.І. при секретарі Бедюх Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщеннні Зіньківського районного суду в м.Зіньків справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1 до Державної інспекції

сільського господарства в Полтавській області, третя особа без

самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

ОСОБА_2 сільська рада, про скасування постанови Державної

інспекції сільського господарства України про накладення

адміністративного стягнення та протоколу про адміністративне

правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Зіньківського районного суду Полтавської області звернувся громадянин ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Державної інспекції сільського господарства в Полтавській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення, в якому просить визнати протиправними дії Державного інспектора сільського господарства в Полтавській області ОСОБА_3 щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення від 09.07.2013 року ПО-ЗН № 000284 та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 09.07.2013 року №285, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

Ухвалою від 22 жовтня 2013 року до участі у справі було залучено до участі у справі третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 сільську раду Зіньківського району Полтавської області.

Слухання справи відкласти на 01.11.2013 року.

В судове засідання зявився представник позивача ОСОБА_4, який до початку судового засідання надав до суду додаткові письмові пояснення, щодо заперечень відповідача проти заявленого позову та копії документів на їх обгрунтування.

Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, направив до суду клопотання про відкладення розгляду справи, з підстав перебування у відпустці Державного інспектора сільського господарства в Полтавській області ОСОБА_3.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Враховуючи думку представника позивача, щодо можливості розгляду справи за відсутності представника відповідача та третьої особи, а також з приводу заявленого ним клопотання про відкладення розгляду справи, суд приходить до висновку про те, що причина неявки представника відповідача не є поважною, оскільки відповідачем у справі являється юридична особа, що має відповідний штат працівників, в тому числі й спеціалістів у галузі права, а отже відсутність одного з інспекторів, який перебуває у відпустці, не перешкоджало відповідачеві забезпечити явку іншого представника в судове засідання, третьою особою було заявлено клопотання про розгляд справи без присутності її представника в судовому засіданні, окрім того в минулих судових засіданнях представники вищезазначених учасників судового процесу були присутні та висловили свою думку щодо заявленого позову.

За таких обставин суд вважає за можливе продовжити розгляд справу за відсутності представника відповідача та третьої особи.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві з урахуванням доповнень викладених у додатковому письмовому поясненні та просив позов задовольнити повністю.

Відповідачем було надано до суду письмове заперечення проти позову в якому той позовних вимог не визнає та просить суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши наявні в матеріалах справи документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав:

Відповідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За змістом ст. 4 КАС України, правосуддя в адміністративних справах здійснюється адміністративними судами. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Як передбачено нормою пункту 3 частини 1 ст. 288 КупАП, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно пункту 2 частини 1 ст. 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Нормою ст. 5 КАС України, - Адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом ст. 69 70 КАС України, - Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно ст. 86 КАС України, Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Розпорядженням голови Зіньківської РДА від 27 грудня 2012 року №742 позивачеві було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів що посвідчують право користування земельними ділянками орієнтовною площею 22,21 га.

28.12.2012 року між позивачем та Зіньківською РДА було укладено договір оренди землі згідно якого позивачеві було надано в оренду земельні ділянки загальною орієнтовною площею 22,21 га, які були передані позивачеві згідно акта приймання передачі земельних ділянок в оренду від 28.12.2012 року.

Одночасно позивачем було замовлено розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування (оренди) не землі сільськогосподарського призначення гр. ОСОБА_1 на території ОСОБА_2 сільської ради Зіньківського району Полтавської області, виконання якої здійснювалось спеціалізованою землевпорядною організацією ПРФ «Центр ДЗК».

Як вбачається зі змісту вищезазначеної технічної документації із землеустрою, яка була розроблена станом на 28.05.2013 року, про що свідчать відповідні відмітки на кадастрових планах земельних ділянок, у технічній документації, про присвоєння їм кадастрових номерів, фактична площа переданих позивачеві земельних ділянок виявилась більшою від орієнтовної їх площі, яка обліковувалась за наявними у третьої особи картографічними матеріалами і становить 34,9834 га, що на 12,774 га перевищує зазначену у викопіюваннях та договорі оренди.

Як пояснила представник третьої особи в судовому засіданні, що відбулось 01.11.2013 року, наявні у них картографічні матеріали є застарілими і виконувались без застосування існуючих на даний час новітніх технологій, в наслідок чого нерідко мають місце розбіжності у площах земельних ділянок межі яких визначались на даний час з тими, що обліковуються за наявними картографічними матеріалами, при чому такі розбіжності можуть бути як у сторону збільшення так і в сторону зменшення.

Згідно умов договору оренди землі від 28.12.2012 року укладеного між позивачем та Зіньківською РДА сума орендної плати становила 350 грн. за 1 га орендованої земельної ділянки, що в загальному складало 7774,00 грн. на рік з тих розрахунків, що площа наданих земельнихї ділянок становить 22,21 га.

Однак у звязку з тим, що за наслідками розроблення технічної документації із землеустрою було визначено дійсну площу земельних ділянок, яка фактично становить 34,9834 га, що на 12,7734 га більше, позивачем було сплачено до бюджету ОСОБА_2 сільської ради орендної плати за оренду вищезазначених земельних ділянок в сумі 12244,19 грн. за рік, в тому числі згідно квитанції від 07 червня 2013 року 5200,00 грн., згідно квитанції від 25 грудня 2013 року 6500,00 грн. та згідно квитанції від 30 грудня 2013 року 544,19 грн., оригінали яких були представлені для огляду в судовому засіданні.

Таким чином позивачем сплатив орендну плату за оренду земельних ділянок виходячи із фактичної площі земельних ділянок 34,9834 га, яка була визначена на підставі розробленої технічної документації із землеустрою, із розрахунку по 350,00 грн за 1 га площі, як те й було передбачено договором від 28.12.2012 року, що усуває підстави стверджувати про самовільне зайняття ним земельної ділянки площею 12,7734 га, та використання її без сплати орендної плати.

Окрім того в судовому засіданні 01.11.2013 року представник третьої особи пояснила, що між позивачем та місцевою радою було укладено соціальну угоду за якою позивач надає матеріальну допомогу місцевій громаді на реалізацію різного роду соціальних потреб, окрім того позивач безоплатно, як благодійний внесок, надав місцевій громаді механічну косарку.

Як вбачається із матеріалів справи оскаржувана постанова Державного інспектора сільського господарства в Полтавській області ОСОБА_3 про накладення адміністративного стягнення за №285 була винесена 09.07.2013 року.

Даною постановою було визнано позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено статтею 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

Вищезазначена постанова була винесена відповідачем за наслідками розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від 09.07.2013 року ПО-ЗН № 000284, в якому зазначається, що позивач самовільно зайняв земельні ділянки загальною площею 12,774 га.

З даним твердження суд неможе погодитись з наступних підстав:

Згідно частини 1, 2, ст 7 КУпАП ніхто не може бути піддіний впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержайня законності. При цьому, застосування уповноваженими на те посадовими особами заходів адміністративного впливу здійснюється в точній відповідності з законом (ч.3 ст.7 КУпАП).

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Як передбачено нормою частини 1 ст. 256 КупАП, У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Виходячи зі змісту протоколу вбачається, що даний про токол не підписаний особою відносно якої він складений, натомість зазначається, що дана особо відмовилась від підпису та стоїть два підписи осіб, які начебто були цьому свідками, при цьому відомостей про свідків до протоколу не занесено, а отже немає підстав вважати дані підписи достовірними, так-як немає можливості перевірити даного факту шляхом допиту свідків за відсутності відомостей про них і відповідачем не було заявлено клопотання про їх виклик до суду для допиту щодо достовірності їх підписів та обставин викладених у протоколі.

За таких обставин суд не має достатніх підстав вважати, що протокол був складений в присутності позивача і наданий йому для ознайом лення та надання письмових пояснень по суті, що позивач був ознайомлений із ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, так-як сам позивач та його представник проти цього заперечують.

Таким чином суд приходить до висновку відносно того, що посадовою особою, яка здійснювала розгляд справи про адміністративне правопорушення не було вирішено питань щодо правильності складення протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно ст. 251 КУпАП, Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як передбачено ст. 252 КупАП, Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В даному випадку процедура одержання від центральних і місцевих органів виконавчої влади, виконавчих органів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, власників і користувачів, у тому числі орендарів, земельних ділянок документів, матеріалів та іншої інформації, необхідних для здійснення державного нагляду (контролю) за використанням та охороною земель, виклику громадян, у тому числі посадових осіб, для одержання від них усних або письмових пояснень з питань, повязаних з порушенням земельного законодавства, а також процедуру оскарження дій посадових осіб Держсільгоспінспекції України передбачено Порядком одержання документів, матеріалів та іншої інформації, необхідних для здійснення державного нагляду (контролю) за використанням та охороною земель, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 14.03.2013 № 179, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 березня 2013 р. за № 515/23047.

В матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем процедури одержання документів, матеріалів та іншої інформації, необхідних для здійснення державного нагляду (контролю) за використанням та охороною земель, виклику громадян, у тому числі посадових осіб, для одержання від них усних або письмових пояснень з питань, повязаних з порушенням земельного законодавства у встановленому законом порядку.

В наслідок вищезазначеного інспектором не було досдіджено технічної документації із землеустрою, яка була в наявності на момент складання протоколу, договору оренди землі від 28.12.2012 року та акту приймання-передачі земельних ділянок від 28.12.2013 року, квитанції про сплату орендної плати від 07 червня 2013 року на суму 5200,00 грн., також протокол не містить відомостей про дослідження земельних ділянок безпосередньо на яких на думку відповідача відбулось самовільне зайняття і відповідач в ході судового процесу відповідач взагалі не спромігся чітко вказати суду де, в якому місці та на яких саме земельних ділянках відбулось на його думку самовільне зайняття, що є істотними обставинами справи.

Суд не приймає до уваги посилань відповідача щодо відсутності державної реєстрації договору оренди земельних ділянок, так-як дана обставина не залежала від волі позивача з тих підстав, що технічна документація із землеустрою яка була подана ним на затвердження до Держземагенства в Полтавській області, що в червні 2013 року до цього часу не затверджена, що позбавило позивача фізичної можливості зареєструвати договір оренди, водночас суд зауважує, що умови договору сторонами були виконані сторонами повністю, а отже відповідно положень ст. 638 ЦК України даний договір є укладеним.

Відповідно ст. 19 Конституції України, Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В даному випадку посадовою особою органу владних повноважень не будо дотримано вимог чинного законодавства, щодо порядку здійснення державного нагляду (контролю) за використанням та охороною земель, в наслідок чого відносно позивача було без достатніх на те підстав складено протокол про адміністративне правопорушення та протиправно винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, яким накладено на нього адміністративне стягнення, в чому вбачається порушення ст. 19 Конституції України.

Відповідно ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В даному випадку з наявних в матеріалах справи доказів не вбачається події вчинення адміністративного правопорушення з боку ОСОБА_1.

Керуючись ст. 2, 4, 5, 18, 69 72, 86, 122 154, 158 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Державного інспектора сільського господарства в Полтавській області ОСОБА_3 щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення від 09.07.2013 року ПО-ЗН № 000284.

Постанову про накладення адміністративного стягнення від 09.07.2013 року №285 скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 закрити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Зіньківський районний суду Полтавської області на протязі 10 днів з моменту її проголошення.

СуддяОСОБА_5