Справа № 642/5706/15-а
Суддя: Шрамко Л. Л.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 642/5706/15-а
Провадження №2а/6/93/15
П О С Т А Н О В А
30 вересня 2015 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді - Шрамко Л.Л.,
з участю секретаря - Тугай К.В.,
представника позивачки - Панасенка П.П.
представників 3-х осіб - Сікаленко Ю.В., Путінцевої Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ленінського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, 3-і особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Квартирно - експлуатаційний відділ м. Харкова, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради,
про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії.
Позивачка звернулася 10 липня 2015 року до суду з адміністративним позовом, просить визнати протиправними дії Ленінського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області по реєстрації місця проживання ОСОБА_2 і неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в квартирі АДРЕСА_1 , зобов`язати відповідача скасувати їх реєстрацію та зняти з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
В обґрунтування позову посилається на те, що у червні 2015 року при розгляді цивільної справи за позовом КЕВ м. Харкова до неї про виселення з службового приміщення за вказаною адресою вона дізналась, що у вказаній квартирі 4 грудня 2014 року зареєстровані 3-я особа ОСОБА_2 - теперішня дружина її колишнього чоловіка ОСОБА_3 , та їх неповнолітній син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказана службова квартира надана її колишньому чоловіку ОСОБА_3 на сім`ю з 3-х осіб: він, вона - позивачка, на той час його дружина, та їхня донька, 2003 року народження. Вважає, що реєстрація ОСОБА_2 з дитиною проведена з порушенням законодавства, оскільки ОСОБА_2 з сином ніколи за вказаною адресою не проживали, їх реєстрація проведена з порушенням положень ч.1 ст. 65 Житлового кодексу України, без її письмової згоди, як члена сім`ї наймача, до яких вона відноситься в силу ч.3 ст. 64 ЖК України. Крім того, порушено вимогу ч.3 ст. 50 ЖК України щодо заборони заселення квартири, збудованої для однієї сім`ї, двома і більше сім`ями.
У судовому засіданні позивачка позов підтримала, пославшись на викладені в позовній заяві обставини. Також зазначила, що у них виникають скандали, оскільки ОСОБА_3 намагається силоміць заселитися, та має намір заселити другу дружину з дитиною, завдаючи цим психологічної травми їхньої спільної 12-річної доньці. Згоди на реєстрацію ОСОБА_2 з дитиною вона не надавала та категорично заперечує проти їх реєстрації та проживання.
Представник позивачки ОСОБА_5 позов підтримав, зазначив, що посилання відповідача на незаконне проживання позивачки нічим не підтверджено, позивачка не може бути виселена з дитиною без надання іншого житлового приміщення, а реєстрація ОСОБА_2 з дитиною проведена з порушенням законодавства, без згоди позивачки, тому підлягає скасуванню.
Представник відповідача Коваленко М.В. проти позову в судовому засіданні заперечувала, подала письмові заперечення, зазначила, що при вчиненні оскаржуваних дій відповідач діяв у відповідності до положень діючого законодавства, згоди позивачки у випадку реєстрації вказаних осіб не потрібно. Вказане службове приміщення надано ОСОБА_3 для проходження служби, та всі повноваження по розпорядженню відомчим житлом надаються КЕВ м. Харкова, який і дав згоду на реєстрацію ОСОБА_2 за вказаною адресою. Враховуючи, що вказаний уповноважений орган разом з наймачем ОСОБА_3 , на якого оформлено ордер, надали згоду на реєстрацію ОСОБА_2 , дії по реєстрації вказаних осіб є правомірними. Позивачка в порушення вимогам законодавства у 2-місячний строк після розірвання шлюбу з реєстраційного обліку не знялась та зареєстрована за вказаною адресою незаконно. Згідно з п.3.16 Наказу Міністра оборони №737 від 30.11.2011 року підлягають виселенню з службового приміщення колишні члени сім`ї військовослужбовця, які проживають у ньому після розірвання шлюбу, у двомісячний строк після розірвання шлюбу, та в даний час на розгляду суду перебуває справа за позовом КЕВ м. Харкова про виселення з цих підстав позивачки. Згоди інших осіб на реєстрацію дитини до батька також не потрібно.
У останнє судове засідання представник відповідача не з`явилась, про слухання справи повідомлена належним чином, про що свідчить особистий розпис представника у явочному литі. Відповідно до ст. 128 КАС України суд за згодою іншим учасників судового провадження вважає можливим розглянути справу по суті у відсутності представника, який надав пояснення в судовому засіданні та письмові заперечення.
3-я особа ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечувала, пославшись на те, що вказане службове житло надано її чоловіку ОСОБА_3 , який проходить військову службу, та вона з дитиною законно зареєструвалась за місцем проживання чоловіка, зі згоди КЕВ м. Харкова. На її думку, саме позивачка проживає незаконно. Зазначила, що вона з дитиною не має іншого житла, а позивачка перешкоджає її проживанню, чим порушує її права та права неповнолітньої дитини.
3-я особа ОСОБА_3 заперечував проти позову, зазначив, що вказане житло надане йому як військовослужбовцю, є службовим, та при реєстрації його дружини ОСОБА_2 та їхньої дитини дотримано вимоги законодавства, реєстрація проведена за згодою КЕВ м. Харкова, а позивачка підлягає виселенню, оскільки вона не є одинокою матір`ю, отримує аліменти. Крім того, вона має частку у праві власності на житло в м. Львові, де вона і проживала тривалий час, та має можливість повернутися туди на проживання. Він не заперечує проти проживання з ним доньки - ОСОБА_6 , 2003 року народження, однак вважає, що позивачка повинна виселитися та ніяких прав на житло не має, тому дії відповідача по реєстрації його дружини ОСОБА_2 з дитиною є правомірними. Він є учасником АТО, та має право на проживання з ним його родини у наданому йому житлі, а позивачка перешкоджає цьому, не впускає його в квартиру.
Представник 3-ї особи КЕВ м. Харкова Сікаленко О.В. в судовому засіданні проти позову заперечував, надав письмові заперечення, де зазначив, що КЕВ м. Харкова є одним з підрозділів Збройних Сил України, основним завданням якого є організація квартирно-експлуатаційного забезпечення ЗС України, спрямованих на безпечну експлуатацію, утримання казармено - житлового фонду, об`єктів соціально-культурного призначення, комунальних споруд та інженерним мереж військових містечок, забезпечення військових частин квартирним майном. Вказана квартира віднесена до числа службових. Відповідно до рішення засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2007 року ОСОБА_3 на смію з 3-х осіб: він, дружина - позивачка, та їхня донька, надано окрему 2-х кімнатну квартиру за вказаною адресою. Вказані особи на підставі ордеру №264 від 20.09.2007 року вселились у вказану квартиру, яка надана на час проходження ОСОБА_3 служби в Харківському гарнізоні, та 11 листопада 2008 року зареєстрували своє місце проживання за вказаною адресою. Шлюб між ОСОБА_3 та позивачкою розірвано 30 липня 2014 року, та з 03.09.2014 року він перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , мають дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до п.3.16 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 30.11.2011 року №737, підлягають виселенню зі службового жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення колишні члени сім`ї військовослужбовця, які проживають у ньому після розірвання шлюбу, у двомісячний строк після розірвання шлюбу. Позивачка змінила замки на дверях, чим спричинила неможливість використання зазначеного житлового приміщення ОСОБА_3 за його цільовим призначенням. На даний час ОСОБА_3 проходить службу у Харківському зональному відділі Військової служби правопорядку на посаді офіцера відділення організації охорони, патрульно-постової служби, розшуку та діяльності ВСП у гарнізонах. Він має посвідчення учасника бойових дій, але через неправомірні дії позивачки вимушений винаймати житло. В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом КЕВ м. Харкова про виселення позивачки та зняття з реєстрації за вказаною адресою. КЕВ м. Харків надано дозвіл на реєстрацію. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у вказаній квартирі. Службова квартира призначена для проживання військовослужбовця, який проходить службу в ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з його родиною, тому вважає посилання позивачки на ч.3 ст. 50 ЖК України щодо недопущення заселення квартири, збудованої для однієї сім`ї, двома та більше сім`ями, необґрунтованим. Також позивачка не є членом родини ОСОБА_3 , а її право на зайняття зазначеного житлового приміщення було лише похідним від його права, оскільки йому видано спеціальний ордер для проживання на період проходження служби у Харківському гарнізоні. ОСОБА_3 отримав у встановленому законом порядку згоду власника зазначеного житлового приміщення, котрим є КЕВ м. Харків, як це передбачено п.п 2.2. Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затв. Наказом Міністра внутрішніх справ України № 1077 від 22.11.2012 року. Вказаний Порядок не містить положення, у якому б зазначалось, що для реєстрації місця проживання додатково необхідно отримати згоду колишніх членів родини. Для реєстрації дитини віком до 14 років додатково згода власника житлового приміщення не потрібна. Зазначає, що права позивачки не порушуються, адже її перебування у службовій квартирі є незаконним з моменту розірвання шлюбу з ОСОБА_3 . У задоволенні адміністративного позову просила відмовити.
Представник 3-ї особи - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради Путінцева Л.В. в судовому засідання поклалась на розсуд суду при розгляді даної справи, зазначаючи, що у даній справі зачіпаються інтереси обох неповнолітніх дітей.
Суд, вислухавши позивачку, її представника ОСОБА_5 , 3-х осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представників 3-ї особи - КЕВ м. Харкова Сікаленко Ю.В., представника 3-ї особи Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради Путінцевої Л.В., дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні правовідносини.
Відповідно до рішення виконкому Ленінської районної у м. Харкові ради №430 від 03.07.2007року 2-кімнатна квартира АДРЕСА_2 включена до числа службових приміщень Квартирно-експлуатаційному відділу м. Харків.
Позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - 3-я особа у даній справі, перебували у зареєстрованому шлюбі з 1 березня 1997 року, заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 30 липня 2014 року шлюб розірвано.
Вони мають доньку - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що вбачається з свідоцтва про народження НОМЕР_2 .
ОСОБА_3 видано ордер № 264 серії 07 від 20.09.2007 року на вказану квартиру на підставі рішення виконкому № 189-1 від 18.09.2007 року на сім`ю з 3-х осіб: він, дружина ОСОБА_1 , донька ОСОБА_7 .
Згідно з відміткою Ленінського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області в паспорті ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані за вказаною адресою 18 листопада 2008 року.
З свідоцтва про шлюб вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб 3 вересня 2014 року, після реєстрації дружині присвоєно прізвище чоловіка - ОСОБА_9 .
З свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мають дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
4 грудня 2014 року ОСОБА_2 звернулась з заявою до відповідача про її реєстрацію її з дитиною вказаною адресою, та ОСОБА_3 в заяві засвідчив свою згоду на її реєстрацію.
Листом № 5278 від 04.12.2014 року начальник КЕВ м. Харків повідомив начальника Ленінського РВ в м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області та листом №5279 голову правління ОВББ «Лугопарк-2009» про те, що проти реєстрації ОСОБА_2 у вказану службову квартиру Міністерства оборони він не заперечує.
Згідно з відміткою Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області в паспорті ОСОБА_2 зареєстрована за вказаною адресою 4 грудня 2014 року. За вказаною адресою також зареєстровано сина ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - ОСОБА_4 .
З довідки ОВББ «Лугопарк-2009» «23 від 28.04.2015 року вбачається, що в спірній квартирі зареєстровані: ОСОБА_3 - основний наймач квартири, ОСОБА_1 його колишня дружина, ОСОБА_7 , 2003 року народження, їхня донька, ОСОБА_2 - дружина ОСОБА_3 та їхній син - ОСОБА_4 , 2014 року народження.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 9 червня 2015 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом КЕВ м. Харкова до ОСОБА_1 про зняття з реєстрації за вказаною адресою та виселення без надання іншого житлового приміщення.
До цього часу справа перебуває у провадження суду, по суті не розглянута.
Суд, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, прийшов до висновку про часткове задоволення позову на підставі наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Нормативно-правовим актом, що регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження є Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-IV (надалі - Закон).
Відповідно до ст. 6 вказаного Закону д ля реєстрації особа або її законний представник подає ряд документів, та, зокрема, документи, що підтверджують право на проживання в житлі. Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.
В свою чергу, саме Державна міграційна служба України, відповідно до пп. 20 п. 4 Положення про Державну міграційну службу України, затверджене Указом Президента України від 06.04.2011 року №405/2011 (надалі - Указ), здійснює реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, веде відповідні реєстраційні обліки, та здійснює свої повноваження безпосередньо та через головні управління (управління) міграційної служби в областях, містах, управління, відділи (сектори) міграційної служби в районах, районах у містах, містах обласного значення (п. 7 Указу).
Відповідно до п 2.2. Порядку для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС України , окрім інших документів, документи, що підтверджують:
право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання; свідоцтво про народження, якщо реєструється місце проживання дитини, яка не досягла 16-річного віку.
Відповідно до ч.2 ст. 123 Житлового кодексу України до користування житловими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73-76, 79-83, 85,90, частиною 6 статті 101, статтями 103-106 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.
До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне
Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач
та члени його сім`ї.
Згідно з положеннями ст. 65 ЖК України, н аймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.
Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.
Враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 хоч і перестала бути членом сім`ї наймача колишнього чоловіка ОСОБА_3 , але продовжує проживати в займаному жилому приміщенні, вона має такі ж права і обов`язки, як наймач 3-я особа ОСОБА_3 та члени його сім`ї.
Отже, для реєстрації дружини ОСОБА_3 - ОСОБА_2 необхідно отримати згоду ОСОБА_1 , яка продовжує проживати у цьому жилому приміщенні разом з малолітньою дитиною.
Таким чином, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідачем місця проживання ОСОБА_2 за вказаною адресою проведена з порушенням ст.ст. 64, 65 Житлового кодексу України, та п 2.2. вищезазначеного Порядку, без отримання згоди ОСОБА_10 на реєстрацію ОСОБА_2 , чим порушено закріплено вищезазначеними нормативними актами право позивачки на надання або ненадання такої згоди.
При цьому суд не приймає до уваги доводи представника відповідача та 3-х осіб щодо того, що позивачка підлягає виселенню, тому її згода на реєстрацію ОСОБА_2 не потрібна. Питання правомірності або неправомірності проживання позивачки має бути вирішено судом при розгляді цивільної справи, яка перебуває у провадженні суду, на даний час рішення суду з цього приводу відсутнє, а отже відсутні підстави у відповідача не враховувати при реєстрації інших осіб факту реєстрації в цій квартирі позивачки, як колишнього члена сім`ї наймача.
Згідно з пунктом 7.1. вказаного Порядку реєстрація місця проживання/перебування особи скасовується в разі їх проведення з порушенням вимог законодавства.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, слід визнати протиправними дії відповідача по реєстрації місця проживання ОСОБА_2 у вказаному жилому приміщенні, та зобов`язати скасувати її реєстрацію та зняти з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача зняти з реєстрації місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , 2014 року народження, то суд вважає вказані вимоги такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд вважає за необхідне застосувати положення ст..17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", якою встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Згідно судової практики: "для матері/батька і дитини головним елементом сімейного життя є можливість постійного спільного проживання" (постанова по справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства " (McMichael v. United Kingdom) від 24.02.1995 р., Series A, № 307, р. 55, § 86).
Відповідно до п. 2.3. Порядку відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вносяться до заяви одного з них.
При проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним.
Відомості про реєстрацію дитини, яка не досягла 14 років, вносяться до картки реєстрації того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, та до адресної картки.
Згідно з пунктом 2.4. вказаного Порядку р еєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.
Відповідно до ч. 4 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Отже, на момент вчинення оскаржуваної дії - реєстрації місця проживання дитини ОСОБА_3 малолітнього ОСОБА_4 , 2014 року народження, за місцем проживання одного з батьків - батька, за згодою обох батьків дитини, відповідач діяв у відповідності до вимог діючого законодавства з урахуванням наданих йому повноважень, тому позовні вимоги в частині протиправності вказаних дій та скасування реєстрації дитини є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
При цьому суд, оцінюючи спірні дії відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії.
Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Ленінського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області по реєстрації місця проживання ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 , та зобов`язати скасувати її реєстрацію та зняти з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
В інший частині позовних вимог відмовити.
Постанова може бути оскаржена в Харківській апеляційний адміністративний суд через Ленінський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя - Л.Л. Шрамко