Справа № 522/2184/15-а
Суддя: Домусчі Л. В.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/240/15
Справа № 522/2184/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі Шевчик В.І..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради в особі адміністративної комісії про зміну постанови в частині штрафу або скасування постанов у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 04.02.2015 року звернулась до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Одеської міської ради в особі адміністративної комісії про зміну постанови в частині штрафу або скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення №15 від 26.01.2015 року.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Суворової О.В. від 05.02.2015 року було відкрито провадження по зазначеній справі. На підставі протоколу авто розподілу від 21.10.2015 року справа надійшла до провадження судді Домусчі Л.В. 23.10.2015 року.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що 13.01.2015 року відносно неї представником Департаменту муніципальної безпеки Одеської міської ради Караман М,М. було складено протокол за № 00528 серії омр-ДМБ за ст.. 152 КУпАП про адміністративне правопорушення. Адміністративне правопорушення полягало у відсутності урн для сміття за адресою аптеки: м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 42, що є порушенням п. 7.3 Правил благоустрою території м. Одеса, затверджених рішенням Одеської міської ради №1631-5 від 23.12.2011 року. На підставі вищезгаданого протоколу адміністративною комісією Виконавчого комітету ОМР 26.01.2015 року було винесено постанову №15, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700, 00 грн. Вважає, що підстав для винесення вказаної постанови не було, оскільки при розгляді протоколу вона повідомила представників адміністративної комісії про усунення порушення та встановлення нових урн, на підтвердження вказаного надала фотокартки. Також, згідно з її посадовими обовязками фармацевта та характером виконуваної роботи, вважає, що не вона є відповідальною особою за санітарний стан прилеглої до аптеки території. Вважає, що спірна постанова винесена з порушенням чинного законодавства.

У судове засідання 17.12.2015 року позивач зявилась, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Додатково пояснила, що 13.01.2015 року у відношенні неї був складений протокол про адміністративне правопорушення та пізніше відповідачем винесено постанову за адміністративним правопорушенням передбаченим ст.. 152 КУпАП, накладено на неї стягнення у вигляді штрафу на суму 1700. 00 грн. Вважає, що при винесені вказаної постанови не досліджено обєктивно усі обставини та незаконно застосовано до неї максимальний розмір штрафу. На момент винесення постанови усі порушення були усунуті та встановлено нові урни, прилегла територія аптеки чиста та придбана. Додатково пояснила, що у вчиненні правопорушення була відсутня її вина, крім того, в її посадових обовязках відсутні зобовязання щодо контролю та відповідальністю за санітарним станом прилеглої до аптеки території. Відзначила, що в той момент вона не була завідуючої аптеки, а лише фармацевтом. В аптеці є завідуюча ОСОБА_2, яка була присутня на момент складання протоколу. Пояснила, що має неповнолітню дитину на утриманні. Надала довідку про заробітку плату із зазначення посадового окладу у розмірі 2480, 00 грн., вважає що крім усіх вищезгаданих обставин, також при винесені постанови не було враховано її майновий стан. Раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, тому просить змінити суму штрафу або взагалі скасувати постанову.

Представник відповідача ОСОБА_3 (діє на підставі довіреності від 17.09.2015 року) у судове засідання 17.12.2015 року зявився, заперечував проти позовних вимог та просив відмовити. Зазначив, що на момент розгляду комісією протоколу про адміністративне правопорушення від 13.01.2015 року їм не було надано інформації про заробітну плату та склад сімї правопорушника, відомостей щодо її функціональних обовязків. На засіданні комісії 19.01.2015 року ОСОБА_1 не була присутня, тому розгляд справи був перенесений на 26.01.2015 та вже розглянута за її участю, заперечував пояснень позивача щодо надання будь-яких даних на момент розгляду справи комісією.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши всі наявні докази у їх сукупності, вислухавши думку осіб, які брали участь у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування. їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Судом встановлено, що 13.01.2015 року у відношенні ОСОБА_1 було складено протокол №00528 серії омр-ДМБ про адміністративне правопорушення за ст.. 152 КУпАП, а саме було встановлено порушення п.7.3 Правил благоустрою території м. Одеси, затверджених рішенням Одеської міської ради №1631-VI від 23.12.2011р.,: відсутність обовязкових стаціонарних урн для сміття обємом не менш ніж 40 літрів по обидві сторони від входу/виходу до приміщення за адресою : м. Одеса, вул.. Ак. Корольова, 42 (аптека ПАТ «Фармація») (а.с.4).

На підставі акту №ДБ-54 від 13.01.2015 року та протоколу №000528/ОМР-ДМБ від 13.01.2015 року, адміністративною комісією виконавчого комітету ОМР 26.01.2015 року було винесено постанову №15 у справі про адміністративне правопорушення, за якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст.. 152 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу на суму 1700, 00 грн. (а.с.5).

Так, у відповідності до ст. 152 КпАП України, порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності - від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Правовідносини, які виникають під час організації благоустрою населених пунктів регулюються, зокрема, Законом України «Про благоустрій населених пунктів», наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 07 липня 2008 року № 213 «Про затвердження Методичних рекомендацій з прибирання території об'єктів благоустрою населених пунктів», наказом Держжитлокомунгоспу України від 23.09.2003 р. № 154 «Порядок проведення ремонту та утримання об'єктів благоустрою населених пунктів».

Статтею 42 Закону до відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів притягаються особи, винні у зокрема, порушенні встановлених державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів.

Відповідно до ст.. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до ст. 10 КУпАП вина є обов'язковою умовою адміністративної відповідальності, юридичний факт, який є підставою для притягнення до відповідальності.

Згідно зі ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає, вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, у відповідності до ст. 278 КпАП України при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа), який розглядатиме справу, вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення: чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Разом з тим, згідност.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно до ст.. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до вимог ст. 293 КУпАП і роз'яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення" орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом'якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Разом з тим, виходячи із закріпленого в частині 4 статті 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов'язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Суд при розгляді даної категорії адміністративних справ перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та її поважність згідно з вимогами п.3 ч.1 ст. 293 КУпАП.

Враховуючи викладене, є підстави вважати, що всупереч ст. 280 КУпАП, під час винесення постанови від 26.01.2015 року про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.. 152 КУпАП, адміністративною комісією виконавчого комітету ОМР були зясовані не всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, не враховано що на момент розгляду справи позивачем усунуто порушення та встановлено нові урни, при визначенні міри адміністративного стягнення не враховано те, що Позивач має неповнолітню дитину на утриманні та розмір доходу позивача, що остання працювала на посаді фармацевта аптеки та її до посадових обовязків не входить нагляд з прилеглою територією аптеки. Позивач до цього часу жодного разу не притягувалась до адміністративної відповідальності, не враховано майновий стан Позивача, співрозмірність покарання вчиненому правопорушенню, яке могло бути вчинено лише внаслідок необізнаності, малозначності скоєного.

Адміністративною комісією при розгляді даної адміністративної справи не були у повному обсязі досліджені обставини події, не надана належна оцінка доказам винності позивача, а тому прийнято хибне рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем не було виконане всебічне, повне і об'єктивне з'ясування усіх обставин.

Представником відповідача суду не було надано жодного доказу, який би спростовував твердження позивача та підтверджуючого законність та обґрунтованість постанови, що оскаржується.

Також суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині закриття провадження по справі не підлягає задоволенню, так як адміністративні суди не наділені повноваженнями закривати провадження у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких підвідомч ий адміністративній комісії при виконавчих органах міських рад у відповідності до ст.. 218 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_4 є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19, 55 Конституції України, ст. ст. ,2, 11, 17, 19, 159, 160, 162, 163, 167, 159, 160, 162, 163, 167 КАС України, ст.. 2,8,9,11,14, 17, 19, 24,27,33,34,152, 251, 255, 256, 268, 276, 278, 279, 280, 283-285, 287, 288, 289, 293 КпАП України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Скасувати постанову Виконавчого комітету Одеської міської ради в особі адміністративної комісії №15 від 26.01.2015 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, за ст. 152 КпАП України.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом 10-ти днів з дня її оголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Суддя: Домусчі Л.В.

17.12.2015