Справа № 804/16144/15
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2015-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Озерянської С.І.
при секретарі Дерев'янко К.П.
за участю представників:
позивача: Серьогіна В.І., Рак Ю.Ю.
відповідача: Шевченко А.І.
розглянувши у відритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "Стандарт Україна" до Східно-Дніпровської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -
Приватне підприємство "Стандарт Україна" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Східно-Дніпровської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області в якому просить: визнати протиправною відмову Східно-Дніпровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість Приватного підприємства "Стандарт Україна" за жовтень 2015 року від 18.11.2015 року, викладену у листі від 20.11.2015 року №7294/10/04-15-11, а податкову декларацію з податку на додану вартість з додатком 5 за жовтень 2015 року Приватного підприємства "Стандарт Україна" такою, що подана у день її фактичного отримання Східно-Дніпровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області 18.11.2015 року; зобов'язати Східно-Дніпровську ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області відобразити показники (дані) податкової декларації з податку на додану вартість Приватного підприємства "Стандарт Україна" за жовтень 2015 року від 18.11.2015 року з додатками в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі в картці особового рахунку Приватного підприємства "Стандарт Україна".
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що податковим органом було прийнято протиправне рішення від 20.11.2015 року №7294/10/04-15-11 відповідно до якого не визнано податкову декларацію з податку на додану вартість Приватного підприємства «Стандарт Україна» за жовтень 2015 року податковою звітністю, оскільки зазначене рішення спрямоване на порушення прав та охоронюваних Законом інтересів ПП «Стандарт Україна», а також порушує норми Податкового кодексу. Невизнання податковим органом податкової декларації з податку на додану вартість ПП «Стандарт Україна» за жовтень 2015 року стало приводом для звернення позивача до суду для захисту своїх прав та інтересів.
Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити адміністративний позов повністю.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та просив в задоволенні позову відмовити з тих підстав, що актом перевірки місцезнаходження за юридичною адресою ПП «Стандарт Україна» від 19.11.2015 року №240/15 встановлено відсутність позивача за адресою, вказаною в статутних документах та відповідно в податковій декларації за жовтень 2015 року, а отже рішення про відмову в прийнятті податкової декларації є правомірним та обґрунтованим.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази, проаналізувавши вимоги законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
18 листопада 2015 року Приватне підприємство «Стандарт Україна» направило засобами електронного зв'язку до Східно-Дніпровської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2015 року.
19 листопада 2015 року представниками податкового органу було проведено перевірку місцезнаходження за юридичною адресою ПП «Стандарт Україна» та встановлено відсутність останнього за адресою, зазначеною у статутних документах.
20 листопада 2015 року Східно-Дніпровська об'єднана державна податкова інспекція ГУ ДФС у Дніпропетровській області, в особі начальника ОСОБА_4, листом № 7294/10/04-15-11 від 20.11.2015 р. повідомила позивача про невизнання податкової декларації з податку на додану вартість Приватного підприємства «Стандарт Україна» за податковий період жовтень 2015 року, у зв'язку з тим, що у податковій декларації некоректно вказано п.6 «Податкова адреса», чим порушено п.48.3 ст.48 Податкового кодексу України.
Незгода позивача з рішенням податкового органу, щодо невизнання податкової декларації за жовтень 2015 року податковою звітністю, стала підставою для звернення до адміністративного суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язання діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до пункту 45.2 статті 45 Податкового кодексу України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.
Відповідно до пункту 1 статті 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Згідно пункту 5 статті 46 Податкового кодексу України, форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. У такому ж порядку встановлюються форми податкових декларацій з місцевих податків і зборів, що є обов'язковими для застосування їх платниками (податковими агентами). Форма декларації про майновий стан і доходи (податкової декларації) встановлюється з урахуванням особливостей, визначених пунктом 179.9 статті 179 цього Кодексу. Форма спрощеної податкової декларації, що передбачена пунктом 49.2 статті 49 цього Кодексу, та порядок переходу платників податків на подання такої декларації встановлюються Кабінетом Міністрів України. Форма, порядок та строки подання митної декларації, а також порядок прийняття контролюючим органом митної декларації визначаються з урахуванням вимог митного законодавства України. Державні органи, які встановлюють відповідно до цього пункту форми податкових декларацій, зобов'язані оприлюднити такі форми для використання їх платниками податків.
Відповідно до пункту 48.1 статті 48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.
Обов'язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.
Відповідно до пункту 48.3 статті 48 Податкового кодексу України податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності) (п. 48.1 - п. 48.3 ст. 48 Податкового кодексу України).
Пунктом 49.8 статті 49 Податкового кодексу України зазначено, що прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.
Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що підставою для відмови податкового органу визнати податкову декларацію як податкову звітність є такі дефекти її заповнення, що впливають на адміністрування податку органом державної податкової служби.
Пунктом 49.9 статті 49 Податкового кодексу України визначено, що за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.
Згідно пункту 49.10 статті 49 Податкового кодексу України, відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.
Відповідно до пункту 49.12 статті 49 Податкового кодексу України, у разі отримання відмови контролюючого органу у прийнятті податкової декларації платник податків має право: подати податкову декларацію та сплатити штраф у разі порушення строку її подання; оскаржити рішення контролюючого органу у порядку, передбаченому статтею 56 цього Кодексу.
Пункт 49.13 статті 49 Податкового кодексу України зазначає, що у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем було подано податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2015 року, яка має усі обов'язкові реквізити, встановлені п. 48.3 ст. 48 Податкового кодексу України, зокрема адресу позивача.
При цьому, судом не приймаються посилання податкового органу на встановлений актом перевірки факт відсутності підприємства за юридичною адресою 20.11.2015 року, оскільки запис про факт відсутності юридичної особи за юридичною адресою має міститись в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а в даному випадку податковий орган навіть не звертався до державного реєстратора з відповідним повідомленням про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням.
За таких обставин, суд приходить до висновку про неправомірність дій відповідача щодо відмови у визнанні декларації, поданої ПП «Стандарт Україна» податковою звітністю.
Що стосується позовної вимоги про зобов'язання Східно-Дніпровської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області відобразити показники (дані) податкової декларації з податку на додану вартість Приватного підприємства "Стандарт Україна" за жовтень 2015 року від 18.11.2015 року з додатками в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі в картці особового рахунку Приватного підприємства "Стандарт Україна", суд зазначає наступне.
Пунктом 7 розділу 1 зазначеного порядку, контроль за достовірністю відображення в інформаційній системі показників стану розрахунків платників, механізму виявлення, усунення та упередження випадків неповного, неправильного або несвоєчасного відображення облікових показників та некоректного формування зведених і звітних показників центральної бази даних забезпечується структурними підрозділами за закріпленими напрямами роботи.
Пунктом 1 розділу II порядку , визначено, що з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску територіальними органами Міндоходів відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками, а для обліку сум передоплати - за кожним платником.
Згідно з пунктом 4 розділу III порядку, нарахування податків, зборів та сум єдиного внеску в інтегрованій картці платника здійснюються відповідно до звітності, що подається платником до територіального органу Міндоходів, а також митних та інших платежів - на підставі оформленої митної декларації. Нарахування узгоджених сум грошових зобов'язань за податками, зборами, митними платежами та сум єдиного внеску, нарахованих до сплати, в інтегрованій картці платника здійснюється датою граничного строку сплати таких нарахувань. При поданні уточнюючого розрахунку, що збільшує або зменшує грошові зобов'язання минулих податкових періодів платника та ліквідаційної звітності, нарахування в інтегрованій картці платника проводиться датою його подання.
Таким чином, наведені положення законодавства дають підставу для висновку про наявність у платника податків правового інтересу в тому, щоб дані карток особових рахунків правильно відображали фактичний стан платежів до бюджету.
Отже, позовні вимоги, що зобов'язання зобов'язання Східно-Дніпровської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області відобразити показники (дані) податкової декларації з податку на додану вартість Приватного підприємства "Стандарт Україна" за жовтень 2015 року від 18.11.2015 року з додатками в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі в картці особового рахунку Приватного підприємства "Стандарт Україна", є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку щодо повного задоволення позовних вимог.
Що стосується вимоги позивача зобов'язати Східно-Дніпровську об'єднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Дніпропетровській області у десятиденний строк з дня отримання судового рішення у даній справі, яке набрало законної сили, подати звіт про виконання судового рішення у даній справі, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Отже, зобов'язувати суб'єкта владних повноважень подавати звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов'язком. Окрім того, позивачем не зазначено жодних підстав, які свідчили б про необхідність такого зобов'язання, відповідно така вимога є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Адміністративний позов Приватного підприємства "Стандарт Україна" до Східно-Дніпровської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.
Визнати протиправною відмову Східно-Дніпровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість Приватного підприємства "Стандарт Україна" за жовтень 2015 року від 18.11.2015 року, викладену у листі від 20.11.2015 року №7294/10/04-15-11, а податкову декларацію з податку на додану вартість з додатком 5 за жовтень 2015 року Приватного підприємства "Стандарт Україна" такою, що подана у день її фактичного отримання Східно-Дніпровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області 18.11.2015 року.
Зобов'язати Східно-Дніпровську ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області відобразити показники (дані) податкової декларації з податку на додану вартість Приватного підприємства "Стандарт Україна" за жовтень 2015 року від 18.11.2015 року з додатками в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі в картці особового рахунку Приватного підприємства "Стандарт Україна".
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 25 грудня 2015 року.

Суддя С.І. Озерянська