Справа № 336/7494/15-а
Суддя: Щаслива О. В.
Дата ухвалення: 2015-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

25.12.15Справа № 336/7494/15-а
Пр. № 2-а/336/209/2015
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2015 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання дій субєкта владних повноважень протиправними і зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання незаконними дій відповідача з відмови в призначенні та виплаті пенсії на підставі ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

В позові зазначив, що з 1 червня 2007 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя і отримує пенсію як інвалід третьої групи від загального захворювання. З 11 листопада 2013 року, по мірі досягнення шістдесятирічного віку, він набув права на отримання пенсії за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і з метою отримання цього виду пенсії 15 червня 2015 року подав відповідачу заяву про призначення пенсії за віком. Між тим управління фактично перевело позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком у відповідності до Закону України з використанням показника середньої заробітної плати в галузях економіки за 2007 рік. 7 вересня 2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про надання інформації щодо розрахунку пенсії, в якій просив про призначення пенсії за віком на загальних підставах у відповідності до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за останні три роки, що передують зверненню з заявою про призначення пенсії за віком, проте листом від 16.09.2015 року отримав відмову у перерахунку призначеної пенсії, що зумовило його звернення за судовим захистом.

Вважаючи таку відмову незаконною, просить визнати противоправними дії відповідача з відмови в призначенні та виплаті пенсії на підставі ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», зобовязати відповідача призначити йому пенсію за віком з моменту звернення на підставі ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за останні три роки, що передують зверненню з заявою про призначення пенсії за віком, а також виплатити різницю між фактично отриманою та знову призначеною пенсією.

З письмових заперечень відповідача випливає, що позивачеві відмовлено в призначенні пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за останні три роки, що передують зверненню з заявою про призначення пенсії за віком, оскільки в силу ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії. І оскільки позивач не надав доказів того, що після виходу на пенсію по інвалідності він продовжував працювати та набув не менш ніж 24 місяці страхового стажу, підстави для застосування середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують зверненню за перерахунком пенсії, відсутні. У звязку з викладеним просить про відмову у задоволенні позову до УПФУ.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Судом встановлено, що позивач з 1 червня 2007 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя і отримує пенсію як інвалід третьої групи від загального захворювання. З 11 листопада 2013 року, по мірі досягнення шістдесятирічного віку, він набув права на отримання пенсії за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і з метою отримання цього виду пенсії 15 червня 2015 року подав відповідачу заяву про призначення пенсії за віком, у звязку з чим позивача переведено на пенсію за віком. 7 вересня 2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за останні три роки, що передують зверненню з заявою про призначення пенсії за віком. Листом від 16.09.2015 року Ми ненку М.І. відмовлено у перерахунку призначеної пенсії, що зумовило його звернення за судовим захистом.

Частиною другою статті 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлено порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, в якому вживається визначення Зс як середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

В силу згаданої ч. 2 ст. 40 Закону у разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за попередній рік для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяці попереднього року з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.

У разі подання застрахованою особою для обчислення розміру пенсії даних про заробітну плату (дохід) за період до 1 січня 1992 року при визначенні коефіцієнта заробітної плати (доходу) середня заробітна плата за рік (квартал) у відповідному періоді вважається щомісячною середньою заробітною платою (доходом) в Україні, з якої сплачено страхові внески, відповідного року (кварталу).

Згідно з ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Як випливає з наведених положень законодавства, що регулює порядок переведення з одного виду пенсії на інший, підставою для застосування середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують зверненню за перерахунком пенсії, є наявність у пенсіонера після призначення пенсії по інвалідності не менш ніж 24 місяців страхового стажу.

Між тим, з матеріалів справи випливає, що після призначення пенсії по інвалідності позивач не працював, що не дає підстав для застосування середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три останні календарні роки.

Таким чином, суд не вбачає в діях представників субєкта владних повноважень, на яких покладено обовязок неухильного дотримання законодавства про призначення пенсії, ознак неправомірної поведінки та посягання на положення закону.

Напроти, суд знаходить правомірним і таким, що відповідає вимогам ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» розяснення, яке надане позивачу у листі від 16.09.2015 року, про те, що пенсію розраховано у відповідності до вимог законодавства про порядок призначення пенсії, обовязок неухильного дотримання якого субєктом владних повноважень закріплений в ст. 68 Основного Закону України.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Не вбачаючи в діях субєкта владних повноважень ознак порушення права позивача, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 9, 10, 159-162, 185, 186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИ В:

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання в суд першої інстанції протягом десяти днів після отримання копії постанови.

Суддя О.В. Щаслива