Справа № 2а-12452/11/1370
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2015-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2015 р. Справа № 25124/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Кудєрової О.В.,

представника відповідача Мандзиняк Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Залізничному районі міста Львова на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 січня 2012 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Залізничному районі міста Львова про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Залізничному районі міста Львова, яким просив скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 20.10.2011 року № , № , № , № та № .

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 10 січня 2012 року позов задоволено частково: визнано протиправними і скасовано податкові повідомлення рішення Державної податкової інспекції у Залізничному районі міста Львова від 20.10.2011 року № в частині застосування штрафної санкції у розмірі 169,00 грн., № в частині застосування штрафної санкції у розмірі 1019,00 грн. і № в частині застосування штрафної санкції у розмірі 850,00 грн.; у задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Постанова мотивована тим, що приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 20.10.2011 року № , № і № , податковий орган не врахував положень п. 7 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України, згідно з яким штрафні санкції за порушення податкового законодавства за період з 1 січня по 30 червня 2011 року застосовуються у розмірі не більше 1 гривні за кожне порушення. Суд відхилив посилання відповідача на лист Державної податкової адміністрації України від 21.03.2011 року № 7781/7/16-1517-16, яким роз'яснено, що штрафна санкція, передбачена п. 7 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України, застосовується за порушення податкового законодавства виключно при обчисленні податкових зобов'язань, оскільки вказаний лист не зареєстровано у Міністерстві юстиції України, не є обов'язковим до застосування податковими органами та платниками податків та носить рекомендаційний характер. Разом з тим, суд дійшов висновку про правомірність податкових повідомлень-рішень від 20.10.2011 року № і № , оскільки порушення податкового законодавства, в зв'язку з якими були винесені ці податкові повідомлення-рішення, вчинені позивачем у другому півріччі 2011 року, тому, на думку суду, відповідач правомірно застосував штрафні санкції в розмірах, визначених абз. 2 п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України.

Постанову в частині задоволення позовних вимог в апеляційному порядку оскаржив відповідач, вважає, що в цій частині вона прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи. Просить скасувати постанову в частині задоволення позовних вимог та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що штрафна санкція, передбачена п. 7 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України, застосовується за порушення податкового законодавства виключно при обчисленні податкових зобов'язань, а не порушення строків подання податкових декларацій (розрахунків), тому до позивача правомірно застосовано штрафні санкції в розмірах, визначених п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України.

Постанова в частині відмови у задоволенні позову не оскаржена і під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи в цій частині, не встановлено, тому відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України в апеляційному порядку не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд в частині спірних правовідносин, що переглядається в апеляційному порядку, 20.10.2011 року працівник Державної податкової інспекції у Залізничному районі міста Львова провів камеральні перевірки даних, задекларованих у податковій звітності ФОП ОСОБА_2 за квітень, травень і червень 2011 року, за результатами яких складено акти № 3216/1701/НОМЕР_6, № 3217/1701/НОМЕР_6 і 3217/1701/НОМЕР_6.

В актах зазначено про порушення позивачем вимог пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, а саме не подано податкові декларації з акцизного податку (збір на розвиток виноградарства, садівництва та хмелярства) за вказані податкові періоди.

На підставі зазначених актів Державна податкова інспекція у Залізничному районі міста Львова прийняла, зокрема, податкові повідомлення-рішення від 20.10.2011 року № , яким ФОП ОСОБА_2 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем збір на розвиток виноградарства, садівництва та хмелярства на 170,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), № , яким ФОП ОСОБА_2 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем збір на розвиток виноградарства, садівництва та хмелярства на 1020,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), і № , яким ФОП ОСОБА_2 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем збір на розвиток виноградарства, садівництва та хмелярства на 1020 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткову протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з таких підстав.

Відповідно до пп. 16.1.3. п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно з пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 цього Кодексу податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до п. 223.2 ст. 223 даного Кодексу платник податку з підакцизних товарів (продукції), вироблених на митній території України, та імпортер алкогольних напоїв та тютюнових виробів подає щомісяця не пізніше 20 числа наступного періоду органу державної податкової служби за місцем реєстрації декларацію акцизного податку за формою, затвердженою у порядку, встановленому статтею 46 цього Кодексу.

Як встановив суд і не заперечується позивачем, всупереч вимогам наведених норм останній не подав податкових декларацій з акцизного податку за квітень, травень і червень 2011 року.

Пунктом 120.1 ст. 120 цього Кодексу передбачено, що неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки і збори, податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

А згідно пп. 54.3.1 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію.

Виявивши зазначені вище порушення, Державна податкова інспекція у Залізничному районі міста Львова збільшила ФОП ОСОБА_2 грошові зобов'язання за вказані періоди за платежем збір на розвиток виноградарства, садівництва та хмелярства, а саме застосувала штрафи у розмірах, визначених п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України.

Однак, як правильно зазначив суд першої інстанції, приймаючи податкові повідомлення-рішення від 20.10.2011 року № і № , якими ФОП ОСОБА_2 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем збір на розвиток виноградарства, садівництва та хмелярства за неподання податкових декларацій за квітень і травень з граничним строком подання 20 травня 2011 року і 20 червня 2011 року відповідно, податковий орган безпідставно не врахував положення п. 7 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України, відповідно до якого штрафні санкції за порушення податкового законодавства за період з 1 січня по 30 червня 2011 року застосовуються у розмірі не більше 1 гривні за кожне порушення.

Також, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткову протиправність податкового повідомлення-рішення від 20.10.2011 року № , враховуючи наступне.

Як зазначено вище, даним податковим повідомленням-рішенням до позивача було засновано штраф за неподання податкової декларації із збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства за червень 2011 року в розмірі, встановленому п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України, а саме 1020,00 грн.

Відповідно до п. 223.2 ст. 223 Податкового кодексу України останнім днем подання розрахунку за червень 2011 року є 20.07.2011 року, тому, як правильно зазначив суд першої інстанції, на вказане порушення не поширюється дія п. 7 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України, а повинна застосовуватись норма абз. 1 п. 120.1 ст. 120 цього Кодексу, якою передбачено накладення штрафу у розмірі 170,00 грн.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що податкове повідомлення рішення від 20.10.2011 року № підлягає скасуванню в частині збільшення грошового зобов'язання за платежем збір на розвиток виноградарства, садівництва та хмелярства за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 850,00 грн. (1020 грн. - 170 грн.).

При цьому, колегія суддів вважає помилковим і не бере до уваги посилання відповідача на роз'яснення, надані в листі Державної податкової адміністрації України від 21.03.2011 року № 7781/7/16-1517-16, в якому зазначено, що штрафна санкція, передбачена п. 7 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України, застосовується за порушення податкового законодавства виключно при обчисленні податкових зобов'язань за період з 1 січня по 30 червня 2011 року.

Так, відповідно до п. п. 36.1, 36.2, 36.5 ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Відповідно до змісту наведених норм податковим обов'язком платника податків є в тому числі і обов'язок задекларувати суму податку, тобто подати відповідну податкову декларацію (розрахунок), отже, неподання податкової декларації в порядку та у строк, встановлений Податковим кодексом України, є порушенням вимог податкового законодавства, тому при визначенні виду та міри відповідальності платника податків за таке порушення, допущене у першому півріччі 2011 року, також підлягають врахуванню особливості, передбачені п. 7 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України.

Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції, вказаний лист не зареєстровано у Міністерстві юстиції України, не є обов'язковим до застосування податковими органами та платниками податків та носить рекомендаційний характер.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Залізничному районі міста Львова залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 січня 2012 року у справі № 2а-12452/11/1370 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Залізничному районі міста Львова про скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л.Я. Гудим

В.В. Святецький

Ухвала складена в повному обсязі 18.12.2015 року