Справа № 2а-27/10/1970
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2015-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року м. Львів Справа № 876/7289/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Рибачука А.І.,

суддів Багрія В.М., Старунського Д.М.,

з участю секретаря Андрушківа І.Я.,

позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2,

представника апелянтів ОСОБА_3,

представника третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 червня 2015 року за заявою ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 березня 2010 року по справі № 2а-27/10/1970 за позовом ОСОБА_1 до Чортківської районної державної адміністрації Тернопільської області про визнання недійсними розпоряджень, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 Марія-Христина Павлівна, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29 Омелянівна, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56, ОСОБА_57, ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_60, ОСОБА_61, ОСОБА_62, ОСОБА_63, ОСОБА_64, ОСОБА_65, ОСОБА_66, ОСОБА_67, ОСОБА_68, ОСОБА_69, ОСОБА_70, ОСОБА_71, ОСОБА_72, ОСОБА_73, ОСОБА_74, ОСОБА_75, ОСОБА_76, ОСОБА_77, ОСОБА_78, ОСОБА_79 Тадеївна, ОСОБА_80, ОСОБА_14, ОСОБА_81, ОСОБА_82, ОСОБА_83, ОСОБА_84, ОСОБА_85, ОСОБА_86, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Управління Держкомзему в Чортківському районі Тернопільської області, ОСОБА_87, ОСОБА_88, ОСОБА_89, ОСОБА_5, ОСОБА_90, ОСОБА_91, ОСОБА_92, ОСОБА_6, ОСОБА_93, ОСОБА_94, ОСОБА_95, ОСОБА_11, ОСОБА_96, ОСОБА_7, ОСОБА_97, ОСОБА_98, ОСОБА_99, ОСОБА_100, ОСОБА_101, ОСОБА_102, ОСОБА_103, ОСОБА_104, ОСОБА_105, ОСОБА_106, ОСОБА_107, ОСОБА_108, ОСОБА_109, ОСОБА_110, ОСОБА_111, ОСОБА_112, ОСОБА_8, ОСОБА_113, ОСОБА_114, ОСОБА_115, ОСОБА_116, ОСОБА_117 Василівна, ОСОБА_118,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Чортківської районної державної адміністрації Тернопільської області (далі Чортківська РДА), в якому просив визнати недійсними розпорядження голови Чортківської РДА від 19 грудня 2007 року № 876 «Про передачу у власність земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) та виготовлення Державних актів на право власності на земельні ділянки на території Скородинської та Бичківської сільських рад» та від 05 лютого 2008 року № 80 «Про внесення змін та доповнень до розпорядження голови районної державної адміністрації від 19 грудня 2007 року № 876 «Про передачу у власність земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) та виготовлення Державних актів на право власності на земельні ділянки на території Скородинської та Бичківської сільських рад».

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 березня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2011 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17 липня 2014 року, вказаний позов задоволено.

21 серпня 2014 року ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 подали до Тернопільського окружного адміністративного суду заяву про перегляд постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 березня 2010 року за нововиявленими обставинами, просили скасувати вказане рішення суду та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Чортківської РДА про визнання недійсними розпоряджень.

Як на нововиявлену обставину посилалися на те, що 15 серпня 2014 року їм стало відомо про проведення Чортківським РВ УМВС України в Тернопільській області перевірки за фактом підробки витягу з протоколу загальних зборів власників земельних часток (паїв) від 10 травня 2007 року, за результатами якої прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи від 24 листопада 2011 року, чим спростовується покладений в основу судового рішення факт підробки вказаного протоколу.

Крім цього, під час розгляду вказаної заяви 19 червня 2015 року заявниками подано до суду клопотання про закриття провадження у справі, яка обґрунтована посиланням на постанову Верховного Суду України від 17 лютого 2015 року у справі № 21-551а14, в якій зроблено висновок, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 червня 2015 року відмовлено в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі та залишено без задоволення заяву про перегляд рішення суду за новововиявленими обставинами.

ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 оскаржили зазначену ухвалу суду, посилаючись на те, що вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, просять скасувати постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 березня 2010 року, ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 червня 2015 року та закрити провадження у справі.

Апеляційну скаргу обґрунтовують посиланням на те, що поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що спір у даній справі має приватно-правовий характер, що в свою чергу виключає можливість його розгляду в порядку адміністративного судочинства, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій, зокрема, у постанові від 09 грудня 2014 року по справі № 21-308а14.

Представник апелянтів в судовому засіданні підтримав вимоги поданої апеляційної скарги та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Позивач та його представник, представник третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача в судовому засіданні заперечили проти вимог апеляційної скарги, посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просили відмовити в її задоволенні.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча їх належним чином було повідомлено про дату, час та місце апеляційного розгляду, що відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що беруть участь у справі та зявились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Статтею 245 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що постанова або ухвала суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Можливість судового перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами допускається лише у межах, що не порушують принципу юридичної визначеності (рішення Європейського Суду з прав людини від 03 грудня 2003 року в справі «Рябих проти Росії» та від 18 листопада 2004 року в справі «Правєдная проти Росії»).

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Тобто до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є їх наявність на час розгляду справи, а також те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи. Нововиявлені обставини за своєю суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.

Необхідно зазначити, що перегляд справи у звязку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення. Не вважається нововиявленою обставиною наявність певної правової позиції суду в інших подібних справах, а також не можуть вважатися нововиявленими обставини, які, на думку заявника, вказують на помилковість висновку суду щодо оцінки доказів.

Залишаючи без задоволення заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що повідомлені заявниками обставини, які на їх думку є нововиявленими, були відомі сторонам та досліджувались судами першої, апеляційної та касаційної інстанції.

Як видно з матеріалів справи, судами при вирішення даної справи було належним чином перевірено дотримання відповідачем порядку розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), зокрема, досліджено витяг з протоколу загальних зборів власників земельних часток (паїв) від 10 травня 2007 року.

Посилання заявників на матеріали перевірки правоохоронних органів є безпідставними також і в силу вимог частини 4 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою лише вирок суду у кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обовязковим для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок, в питаннях чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Інша обставина, яка зазначена заявником як нововиявлена, а саме, наявність іншої судової практики Верховного Суду України по аналогічних справах, також не є нововиявленою в розумінні пункту 1 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки не містить всіх ознак необхідних для визнання її такою.

Отже, судом першої інстанції зроблено вірний висновок про відсутність підстав для задоволення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 березня 2010 року по справі № 2а-27/10/1970.

Враховуючи викладене, суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду без змін.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 253, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 червня 2015 року за заявою ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 березня 2010 року по справі № 2а-27/10/1970 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: А.І. Рибачук

Судді В.М. Багрій

ОСОБА_119

Повний текст ухвали виготовлено 25 грудня 2015 року.