Справа № 820/11167/15
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2015-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

24 грудня 2015 р. № 820/11167/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Тітова О.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінсан» до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області про скасування податкових повідомлень-рішень та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінсан», звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 22.10.2015 року, № від 22.10.2015 року, № від 22.10.2015 року, № від 22.10.2015 року;

- зобов'язати Кіровоградську ОДПІ м.Кіровоград ГУ ДФС у Кіровоградській області відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ «Вінсан» в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в акті № 85/11-23-22-01/38268378 від 12.10.2015 року.

В обґрунтування позову зазначив, що всі господарські операції позивача з його контрагентами за період, що перевірявся, є реальними та підтверджені відповідними договорами, які є дійсними та виконані сторонами в повному обсязі. Позивач зауважує, що зазначені договори в судовому порядку не визнавалися недійсними.

В судове засідання 24.12.2015 року представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання не прибув, проте через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач, Кіровоградська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Кіровоградській області, в письмових заперечення проти позову заперечував, вказав на обґрунтованість та законність дій відповідача, а тому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В судове засідання призначене на 24.12.2015 року уповноваженого представника не направив, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, письмових заяв та клопотань до суду не надав.

Суд вважає, що перешкод для розгляду справи немає, а саме: відсутня потреба заслухати свідка чи експерта; особи, які беруть участь у справі, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, а тому справу слід розглянути за наявними в ній матеріалами в порядку письмового провадження з огляду на ч. 6 ст. 128 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі висновків акту перевірки №85/11-23-22-01/38268378 від 12.10.2015 року було прийняті податкові повідомлення - рішення № від 22.10.2015 року, № від 22.10.2015 року, № від 22.10.2015 року, № від 22.10.2015 року.

На підставі висновку вказаного акту перевірки контролюючим органом внесено зміни до електронної бази даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційної бази результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також до картки особового рахунку по платнику податків ТОВ "Вінсан".

Не погоджуючись із висновками контролюючого органу та вважаючи, що податкові повідомлення-рішення протиправними, прийняті на підставі таких висновків, є протиправними, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового Кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 Податкового Кодексу України).

Водночас згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового Кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового кодексу України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів (послуг) (пункт 201.4 статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Із системного аналізу вказаних правових норм, можливо дійти до висновку, що для отримання права на податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник ПДВ повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Судом встановлено, що позивачем на підтвердження реальності здійснення господарських операцій з контрагентом надано наступні пояснення та докази.

Між ТОВ «Вінсан» та ТОВ «Київ Ліквід Петролеум» був укладений договір поставки нафтопродуктів №4/14-П від 27.03.2014 року. Відповідно до умов договору ТОВ «Київ Ліквід Петролеум» зобов'язується передати (поставити) у власність ТОВ «Вінсан», а останній, у свою чергу, зобов'язується прийняти і оплатити газ вуглеводневий скраплений марки СПБ. Відповідно до п.2 Договору Асортимент, кількість, ціна, вартість товару визначається сторонами у відповідній Додатковій угоді №00015/1 від 27.03.2014 року до даного Договору.

Відповідно до п.3.1 Умови поставки - склад ТОВ «Вінсан» (АЗС). Допускається постачання товару кількома партіями.

На виконання умов договору №4/14-П від 27.03.2014 року Сторонами укладено додаткові угоди, в яких уточнено номенклатуру, кількість, якість та ціну товару, а саме №00027 від 01.05.2014 року на загальну суму 54 979,20 грн. у т.ч. ПДВ 9 163,20 грн., №00018 від 02.05.2014 року на загальну суму 98 256,00 грн. у т.ч. ПДВ 16 376,00 грн., №00023 від 04.05.2014 року на загальну суму 16 560,00 грн. у т.ч. ПДВ 2 760,00 грн., №00029 від 08.05.2014 року на загальну суму 78 396,00 грн. у т.ч. ПДВ 13 066,00 грн., №00006 від 10.05.2014 року на загальну суму 33 840,00 грн. у т.ч. ПДВ 5 640,00 грн., №00024 від 12.05.2014 року на загальну суму 64 239,60 грн. у т.ч. ПДВ 10 7066,60 грн., №00022 від 17.05.2014 року на загальну суму 87 984,00 грн. у т.ч. ПДВ 14 664,00 грн., №00028 від 24.05.2014 року на загальну суму 73 188,00 грн. у т.ч. ПДВ 12 198,00 грн., №00025 від 28.05.2014 року на загальну суму 38 866,80 грн. у т.ч. ПДВ 6 477,80 грн., №00028 від 31.05.2014 року на загальну суму 91 845,60 грн. у т.ч. ПДВ 15 307,60 грн., №00013 від 01.06.2014 року на загальну суму 461 100,00 грн. у т.ч. ПДВ 76 850,00 грн.

На підтвердження виконання договору поставки №01/06-48П від 01.06.2014 року, додаткової угоди до нього та факту передання ТМЦ сторонами складено видаткові накладні №00027 від 01.05.2014 року відповідно до якого кількість ТМЦ становить 4.980 тонн, а загальна вартість становить 54 979,20 грн. у т.ч. ПДВ 9 163,20 грн., №00018 від 02.05.2014 року відповідно до якого кількість ТМЦ становить 8.900 тонн, а загальна вартість становить 98 256,00 грн. у т.ч. ПДВ 16 376,00 грн., №00023 від 04.05.2014 року відповідно до якого кількість ТМЦ становить 1.500 тонн, а загальна вартість становить 16 560,00 грн. у т.ч. ПДВ 2 760,00 грн., №00029 від 08.05.2014 року відповідно до якого кількість ТМЦ становить 6.950 тонн, а загальна вартість становить 78 396,00 грн. у т.ч. ПДВ 13 066,00 грн., №00028 від 10.05.2014 року відповідно до якого кількість ТМЦ становить 3.000 тонн, а загальна вартість становить 33 840,00 грн. у т.ч. ПДВ 5 640,00 грн., №00024 від 12.05.2014 року відповідно до якого кількість ТМЦ становить 5.695 тонн, а загальна вартість становить 64 239,60 грн. у т.ч. ПДВ 10 7066,60 грн., №00022 від 17.05.2014 року відповідно до якого кількість ТМЦ становить 7.800 тонн, а загальна вартість становить 87 984,00 грн. у т.ч. ПДВ 14 664,00 грн., №00028 від 24.05.2014 року відповідно до якого кількість ТМЦ становить 6.420 тонн, а загальна вартість становить 73 188,00 грн. у т.ч. ПДВ 12 198,00 грн., №00025 від 28.05.2014 року відповідно до якого кількість ТМЦ становить 3.305 тонн, а загальна вартість становить 38 866,80 грн. у т.ч. ПДВ 6 477,80 грн., №00028 від 31.05.2014 року відповідно до якого кількість ТМЦ становить 7.810 тонн, а загальна вартість становить 91 845,60 грн. у т.ч. ПДВ 15 307,60 грн., акт приймання-передачі нафтопродуктів №00013 від 01.06.2014 року відповідно до якого кількість ТМЦ становить 38.425 тонн, а загальна вартість становить 461 100,00 грн. у т.ч. ПДВ 76 850,00 грн.

Відповідно до ст..201 Податкового кодексу України ТОВ «Київ Ліквід Петролеум» виписало по кожній операції на ім'я ТОВ «Вінсан» податкові накладні, а саме: №422 від 17.05.2014 року; №587 від 24.05.2014 року; №682 від 28.05.2014 року; №767 від 31.05.2014 року; №27 від 01.05.2014 року; №47 від 02.05.2014 року; №98 від 04.05.2014 року; №208 від 08.05.2014 року; №305 від 12.05.2014 року; №258 від 10.05.2014 року; №27 від 30.06.2014 року.

Усі податкові накладні заповнені та оформлені відповідно до Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №957 від 22.09.2014 року.

Усі розрахунки проводились у безготівковій формі, про що свідчать платіжні доручення №1776 від 26.05.2014 року на суму 450 970,80, №2206 від 29.08.2014 року на суму 752 984,40 грн. та підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 63.1.9 за червень 2014 року

Відповідно до умов Договору ТОВ «Київ Ліквід Петролеум» самостійно перевозило Товар, що підтверджується Товарно-транспортними накладними, які додаються до пояснень.

По усім вказаним вище взаємовідносинам після доставки вантажу, зазначеного у ТТН, в пункт розвантаження, паливо оприбутковувалось відповідальними особами ТОВ «Вінсан» відповідно до вимог Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (затвердженої Наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року N 281/171/578/155, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 вересня 2008 р. за N 805/15496).

А саме: з прибуттям нафтопродуктів на АЗС в автоцистерні перевіряється наявність і цілісність пломб, технічний стан автоцистерни, відповідність об'єму і густини нафтопродукту в автоцистерні об'єму і густині, зазначеним у ТТН, відповідність найменування, марки і виду (залежно від масової частки сірки) нафтопродукту, зазначених у ТТН і паспорті якості на відвантажений нафтопродукт.

Згідно п.п. 10.2.8 Інструкції у разі відсутності розходження між фактично прийнятою кількістю нафтопродукту і кількістю, зазначеною у ТТН, оператор проставляв час надходження автоцистерни на АЗС і власним підписом в накладній засвідчував її приймання. Один примірник ТТН залишається на АЗС, а два - повертаються водієві, який поставляв нафтопродукт.

На підтвердження виконання вищезазначених операцій свідчать підписи уповноважених осіб відповідальних за приймання нафтопродуктів та інформація про прийнятий нафтопродукт (вид, марка, вага час прибуття та вибуття перевізника), що знаходяться в кожній ТТН. ТТН також містить штампи автопідприємства, вантажовідправника, вантажоодержувача.

Крім того, на кожній ТТН міститься копія чеку з АЗС, який підтверджує оприбуткування товару. На такому чеку міститься точна адреса місцезнаходження АЗС, дата проведення операції, резервуар до якого здійснюється оприбуткування нафтопродуктів, номенклатура та кількість палива.

Також факт оприбуткування нафтопродуктів підтверджується оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 281, 282, 203 за перевіряємий період.

На підтвердження фізичних можливостей ТОВ «Вінсан» для ведення господарської діяльності та продажу отриманих нафтопродуктів через мережу АЗС позивачем до суду надано договір оренди нерухомого майна №1 від 20.08.2013 року. Зазначений договір укладений між ТОВ «Оптіма-ЮГ» (Орендодавець) з однієї сторони та ТОВ «Вінсан» (Орендар) з іншої сторони, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове володіння і платне користування автозаправні станції (АЗС) з обладнанням:

1. За Актом прийому-передачі №5 від 25.09.2013 року до Договору за адресою: Кіровоградська область, село Станіславове, вул..Наумова, 151;

2. За Актом прийому-передачі №6 від 25.09.2013 року до Договору за адресою: Кіровоградська область, м.Гайворон, вул..Гайворонська, 2Б;

3. За Актом прийому-передачі №3 від 18.09.2013 року до Договору за адресою: Кіровоградська область, с.м.т. Добровеличківка, вул..Крупської, 2-Б;

4. За Актом прийому-передачі №2 від 16.09.2013 року до Договору за адресою: Кіровоградська область, м.Новоукраїнка, вул.. Кірова,92;

5. За Актом прийому-передачі №1 від 11.09.2013 року до Договору за адресою: Кіровоградська область, Бобринецький район, село Коржеве, вул..Кіровоградське шосе,1;

6. За Актом прийому-передачі №4 від 18.09.2013 року до Договору за адресою: м.Кіровоград, вул.. Велика Пермська,72.

Також, між Сторонами була укладена Додаткова угода №1 від 20.08.2013 року до Договору, в якому визначено розмір орендної плати за орендне користування об'єктами, що орендуються, в сумі 66 000,00 грн. за місяць, в тому числі ПДВ 11 000,00 грн.

Суд зазначає, що досліджені у судовому засіданні документи бухгалтерського та податкового обліку, податкові накладні, що складені контрагентом позивача, відповідають вимогам ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" №996-ХІV від 16.07.1999р., тобто містять обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис.

З огляду на те, що вчинені позивачем господарські операції не викликають сумніву в їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту - для підтвердження права на податковий кредит достатньо наявності належним чином оформлених документів, зокрема, податкових накладних.

Також суд зазначає, що єдиною підставою для висновків про нереальність здійснення господарських операцій стало наявність у контролюючого органу податкової інформації по ТОВ «Київ Ліквід Петролеум» від ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м.Києві, а саме - акт перевірки №1609/26-55-22-08/38544588 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Київ Ліквід Петролеум» щодо підтвердження господарських відносин платниками податків за період з 01.04.2014 року по 30.04.2014 року».

З системного аналізу положень п.73.5 ст.73 Податкового кодексу України, п.п.6. 7 Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2010р. №1232 "Про порядок проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок", а також "Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства", затвердженої наказом ДПА України від 22.12.2010р. №984 вбачається, що зустрічна звірка не є перевіркою і полягає у співставленні первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання (в даному випадку, позивача) з даними платника податків (відносно якого проводиться перевірка), з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій і розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Таким чином, актом про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання лише засвідчується факт неможливості її проведення без встановлення висновків стосовно документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Крім того, у відповідності до рішення Верховного суду України від 31 січня 2011 року по справі №21-42а10, виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит не ставиться у залежність від дотримання вимог податкового законодавства та сплатою податку до бюджету іншими суб'єктами господарювання. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо декларування чи сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови та має необхідні документальні підтвердження його розміру. Платник податку не повинен відповідати за наслідки невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ вдруге, а також сплачувати пеню.

Згідно положень ч.1 ст.244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки відповідач, як суб'єкт владних повноважень на якого покладено обов'язок доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів обґрунтованості висновків акту перевірки, суд дійшов висновку, що висновки викладені в акті перевірки №85/11-23-22-01/38268378 від 12.10.2015 року є необґрунтованими, а прийняті на підставі таких висновків податкові повідомлення - рішення підлягають скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ «Вінсан» в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в акті № 85/11-23-22-01/38268378 від 12.10.2015 року суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідачем на підставі акту перевірки №85/11-23-22-01/38268378 від 12.10.2015р. до електронної бази даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок" та інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит" внесено інформацію в частині зменшення обсягів задекларованого позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість.

Згідно приписам п.п. 36.1, 36.5 ст. 36, п. 38.1 ст. 38, п. 44.1 ст. 44, п. 47.1 ст. 47, п. 49.2 ст. 49 Податкового кодексу України обчислення, декларування та/або сплата суми податку та збору є персональним податковим обов'язком кожного окремого платника податків, який і несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку.

Відповідно до ст. 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань.

Наказом Державної податкової служби України від 24 грудня 2012 року № 1197 "Про введення в експлуатацію інформаційної системи "Податковий блок" з 1 січня 2013 року було введено в експлуатацію ІС "Податковий блок" в органах державної податкової служби всіх рівнів.

З матеріалів справи вбачається, що до електронної бази даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок" та інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит" внесено інформацію щодо результатів податкового контролю даних податкової звітності платника податків на підставі акту перевірки №85/11-23-22-01/38268378 від 12.10.2015 р., внаслідок чого відбулось відхилення між задекларованими показниками позивача та показниками позивача за даними перевірки, які, на думку податкового органу, є дійсними.

Виходячи з аналізу положень ст. 74 Податкового кодексу України, інформаційна автоматизована система "Податковий блок" повинна відображати фактичні задекларовані позивачем показники своєї господарської діяльності, та її корегування можливе лише за наслідками узгодження податкових зобов'язань та податкового кредиту, а контролюючі органи використовують вказану систему у своїй роботі, в тому числі, й для співставлення показників, які задекларовані позивачем та його контрагентами, розбіжності в яких призводять до створення штучних підстав для проведення перевірок суб'єктів господарської діяльності. Висновок щодо правильності (або недостовірності) задекларованих платником даних податкового обліку як підстави для внесення змін до бази даних може бути зроблений податковим органом після визначення платникові податкових зобов'язань та їх узгодження у встановленому законом порядку.

Таким чином, дії контролюючого органу щодо внесення будь-яких даних до інформаційної бази мають визнаватися протиправними, якщо відповідні дані не співпадають з узгодженими сумами (або іншими показниками) податкового обліку.

Внесення до інформаційної бази даних показників податкового кредиту на підставі висновків актів перевірок внаслідок прийняття податкових повідомлень-рішень, грошові зобов'язання за якими є неузгодженими, або без зміни цих показників самим позивачем, шляхом подання уточнюючих декларацій (розрахунків), порушує законні права та інтереси позивача і є протиправними.

Згідно ст. 54 Податкового кодексу України суми податкових та грошових зобов'язань визначаються або платником податків самостійно шляхом їх зазначення у податковій декларації або визначається контролюючим органом шляхом прийняття рішення про визначення сум грошового зобов'язання. Податковим законодавством передбачено узгодження податкових зобов'язань.

Колегія суддів зазначає, що податкова інформація є різновидом інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу, який у свою чергу, є способом здійснення податкового контролю. Деталізована інформація по платнику податку щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, є одним із різновидів податкового контролю, а відтак, враховуючи приписи Закону України "Про інформацію", вказана офіційна інформація державних органів повинна відповідати дійсності.

Висновок щодо правильності (або недостовірності) задекларованих платником податків даних податкового обліку, як підстави для внесення змін до вказаної бази даних, може бути зроблений податковим органом після визначення платникові грошових зобов'язань та їх узгодження у встановленому законом порядку.

В даному випадку, висновки податкового органу щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства при формуванні податкового кредиту з податку на додану вартість за перевіряємий період не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, а грошові зобов'язання, визначені позивачу податковими повідомленнями-рішеннями № від 22.10.2015 року, № від 22.10.2015 року, № від 22.10.2015 року, № від 22.10.2015 року. не були узгоджені, відповідно, у відповідача були відсутні підстави для внесення даних актів перевірок до інформаційних систем.

Отже, будь-які зміни до інформаційних баз мають визнаватися протиправними, якщо відповідні дані не співпадають з узгодженими сумами (або іншими показниками) податкового обліку.

На підставі викладеного суд дійшов до висновку, що вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та підтвердженими належними і допустимими доказами по справі.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, належним чином обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 128, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінсан» до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області про скасування податкових повідомлень-рішень та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 22.10.2015 року, № від 22.10.2015 року, № від 22.10.2015 року, № від 22.10.2015 року.

Зобов'язати Кіровоградську ОДПІ м.Кіровоград ГУ ДФС у Кіровоградській області відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ «Вінсан» в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в акті № 85/11-23-22-01/38268378 від 12.10.2015 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінсан» (юридична адреса: просп. Московський, буд. 85, м. Харків, 61001, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 1218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять грн. 00 коп.).

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Тітов О.М.