Справа № 815/4505/15
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2015-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4505/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Балан Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження, за наявними матеріалами справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, ліквідаційної комісії Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області № 1862 від 29.05.2015 року щодо звільнення ОСОБА_1 з органів МВС України з 29.05.2015 року за п. 64 п. «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, визнання протиправним та скасування наказу № 387/ос від 23.06.2015 року в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за п. 64 «є» (за порушення дисципліни), про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, стягнення з з Ліквідаційної комісії Одеського Міського Управління ГУМВС України в Одеській області середній заробіток, за час вимушеного прогулу з 23.06.2015 року,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду з позовом звернувся ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, ліквідаційної комісії Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області та з урахуванням уточнень до адміністративного позову ОСОБА_1 просить визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області № 1862 від 29.05.2015 року щодо звільнення ОСОБА_1 з органів МВС України з 29.05.2015 року за п. 64 п. «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, визнати протиправним та скасувати наказу № 387/ос від 23.06.2015 року в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за п. 64 «є» (за порушення дисципліни), про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності,стягнути з Ліквідаційної комісії Одеського Міського Управління ГУМВС України в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток, за час вимушеного прогулу з 23.06.2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення про звільнення з органів внутрішніх справ як крайній захід дисциплінарного впливу застосовано передчасно, без урахування всіх обставин справи, а оскаржувані накази прийняті з порушенням Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 р. № 3460-IV, Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 12.03.2013 р. № 230, КЗпПУ.

Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

З урахуванням зазначеного клопотання, згідно з ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, справа розглянута в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини якими обґрунтовуються вимоги позивача, докази, якими вони підтверджуються, судом були встановлені наступні факти.

До 29.05.2015 року позивач проходив службу в органах внутрішніх справ, працював на посаді старшого слідчого відділення розслідування злочинів у господарської сфері СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області. Загальний стаж роботи в правоохоронних органах складає в календарному обчисленні 12 років 04 місяців 19 днів. За час проходження служби отримав звання майора міліції.

Наказом ГУМВС України в Одеської області № 1862 від 29.05.2015 року позивача було звільнено з органів МВС України з 29.05.2015 року за пп. «є» п. 64 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх органів внутрішніх справ України (за порушення дисципліни), затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 р. № 114.

Наказом ГУМВС України в Одеській області від 23.06.2015 року № 387 о/с позивач звільнений з органів внутрішніх справ за пп. «є» п. 64 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх органів внутрішніх справ України (за порушення дисципліни).

Відповідно до ч. 8 ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 р. № 3460-IV, зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

Однак, копії вищевикладених наказів позивачу не направлялись та позивач з ними у встановленому чинним законодавством України порядку не ознайомлений, що є порушенням порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Слід зазначити, що наказ УМВС України в Одеської області від 29.052015 року № 1862 видано на підставі висновку за матеріалами службового розслідування за фактом нібито скоєних позивачем грубих порушень п.2.1 та п.2.5 Правил дорожнього руху (протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 126 ч. 1 та за ст. 130 ч.1 КУпАП).

Згідно з наказом від 29.052015 року № 1862 під час складання адміністративних матеріалів у відношенні позивача, було поставлено порушення вимог розділу ІІ п.2.2 розділу V п.1.1., 1.2 Правил поведінки та професіональної етики рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 року за № 155.

Однак, Приморським районним судом м. Одеси, постановою від 15.07.2015 р. по справі № 522/8309/15-п, адміністративну справу, порушену за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрито за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до постанови Апеляційного суду Одеської області від 09.10.20015 р., апеляційну скаргу т.в.о. начальника Управління державної автомобільної інспекції ГМВС України в Одеській області ОСОБА_2 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 15.07.2015 р. повернуто особі, яка її подала.

Малиновський районний суд м. Одеси, своєю постановою від 04.09.2015 р. по справі № 521/6577/15-а, скасував постанову серії АП № 558339 від 16.04.2015 р., у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, обидва протоколи, які стали підставою для звільнення позивача, скасовані та викладені у них обставини не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Згідно з п. 18 вказаної постанови при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

За вказаних обставин, скасування вищевказаних протоколів про адміністративне правопорушення свідчить про відсутність підстав звільнення позивача.

Крім того, за обставинами справи 16.04.2015 року у позивача було викрадено особисті речі, серед яких були документи на автомобіль «Хонда», номерний знак НОМЕР_1, про що позивачем того ж дня була подана заява до Приморського РО ОГУ УМВС в Одеській області (ЄРДР 0002742).

Суд погоджується з доводами позивача, що його звільнення з органів внутрішніх справ проведено з порушенням норм, встановлених ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, оскільки такий крайній захід дисциплінарного впливу, як звільнення, застосовано без урахування вищевказаної події, що мала місце 16.04.2015 року.

Всупереч вимогам Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, службове розслідування відносно подій 16.04.2015 року було проведено без зясування всіх обставин справи, у тому числі, без надання позивачем пояснень стосовно ситуації, що склалася.

Відповідно до п. 6.3.6. Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 12.03.2013 р. № 230, забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення.

Аналогічно, згідно із ст. 14 Дисциплінарного статуту органів перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення.

В той час, згідно із ст. 21 Закону України «Про міліцію» чинного на момент звільнення, працівники міліції перебувають під захистом держави, що здійснюється в порядку і випадках, передбачених законом. Держава гарантує захист життя, здоров'я, честі, гідності від злочинних посягань та інших протиправних дій.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.14 Дисциплінарного статуту органу внутрішніх справ з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

В матеріалах службового розслідування наявні телеграми від 20.04.2015 р. № 9/2344, від 23.04.2015 р., від 28.04.2015 р. № 9/2617 та лист ГУМВС від 24.04.2015 року № 9/2344 щодо надання пояснень стосовно складення відносно позивача протоколів про адміністративні правопорушення за ст.126 ч.1 за ст. 130 ч.1 КУпАП від 16.04.2015 року.

Проте, у період з 17.04.2015 року по 10.07.2015 року позивач перебував на лікарняному, що підтверджується медичними довідками та відповідними заявами на адресу відповідача, в тому числі рапортом від 30.04.2015 року про те, що позивачем в СМЗ ГУМВС відрито лікарняний з 29.04.2015 року.

З 17.04.2015 року по 28.04.2015 року позивач знаходився на лікарняному та проходив амбулаторне лікування.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» та листа Міністерства праці та соціальної політики України «Щодо визначення причин порушення трудової дисципліни та щодо порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок» від 20.11.2006 р. № 270/06/187-06 наявність поважних причин може бути визнана у разі доведеної непрацездатності працівника, хоча б вона і не була підтверджена лікарняним листком. Позивач перебував на лікарняному, що підтверджено відповідними документами.

За вказаних обставин посилання відповідача на наказ від 29.05.2015 р. № 1862 на ігнорування позивачем викликів для дачі пояснень і не явки без поважних причин на роботу судом не може бути взято до уваги.

Таким чином, на час прийняття оскаржуваних наказів про звільнення позивач знаходився на лікарняному.

Відповідно до ст. 40 КЗпПУ не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності.

Провівши службове розслідування, відповідач не ознайомив позивача із висновком службового розслідування та наказом від 23.06.2015 року № 387 о/с.

Згідно з вимогами ст. 14 Дисциплінарного статуту органу внутрішніх справ звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

На час видачі оскаржуваних наказів у позивача були відсутні дисциплінарні стягнення.

Крім того, на момент видачі оскаржуваних наказів розгляд адміністративних справ щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності на підставі протоколів про адміністративну відповідальність не було завершено. Та більш того, в подальшому в постанову серії АП № 558339 від 16.04.2015 р. у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП - скасовано, адміністративну справу, порушену за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Також, позивач, за час проходження служби нагороджувався відзнаками та подяками, що свідчить про його сумлінну працю та відповідальне відношення до роботи.

Тобто, правові підстави щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відсутні.

Таким чином, відповідач порушив порядок притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, службове розслідування провів формально, викладені у висновку службового розслідування обставини не відповідають фактичним обставинам.

Відповідно до п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 19.07.1991 року № 114, особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

В Наказі № 1862 від 29.05.2015 року позивача звільнено «за грубе порушення вимог ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України від 22.02.2006 року за № 3460-1У». В той час чинне законодавство України не містить нормативного визначення поняття «вчинок, що дискредитує звання рядового і начальницького складу», відтак, таке поняття є оціночним, пов'язане із невиконанням чи неналежним виконанням службових обов'язків, порушенням вимог чинного законодавства України.

А тому у кожному конкретному випадку звільнення працівника міліції за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, з урахуванням усіх обставин справи суду слід перевіряти законність звільнення працівника міліції з такої підстави.

Згідно зі статтею 7 зазначеного Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників, захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави, поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу, дотримуватися норм професійної та службової етики, берегти державну таємницю, у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб, стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою, постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень, сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку, виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють, берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Згідно із статтею 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Під час розгляду справи відповідачами не надано доказів порушення позивачам обовязків осіб рядового і начальницького складу та, в тому числі, вимоги Присяги.

Щодо відмови від проходження медичного огляду суд погоджується з доводами позивача з наступних підстав.

Обовязок проходження медичного огляду не включено до переліку обовязків осіб рядового та начальницького складу, які встановлені ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України .

Згідно із ст. 28 Конституції України жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам.

Таким чином, враховуючи, що норми Конституції України мають вищу юридичну силу та є нормами прямої дії, проходження медичного обстеження є правом, а не обовязком.

Крім того, позивачем в подальшому медичне обстеження пройдено.

З урахуванням вищезазначеного, що висновки службового розслідування про порушення позивачем ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, не знайшли свого підтвердження, а рішення про звільнення з органів внутрішніх справ як крайній захід дисциплінарного впливу застосовано передчасно, без урахування всіх обставин події, що мала місце 16.04.2015 року, чим порушено вимоги чинного законодавства України, та в тому числі ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпПУ при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Згідно з п. 32 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Обчислення середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження проводиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Зміст наведених правових актів дає підстави для висновку про те, що у випадках стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу судом має бути визначений період вимушеного прогулу, останнім днем якого завжди є день ухвалення постанови суду як акту правосуддя, з яким відбулося врегулювання публічно-правового спору, про який зазначено в адміністративному позові, і вирішено завдання адміністративного судочинства, та середньоденний заробіток позивача. Отже, суд визначає конкретну суму коштів, яка стягується з відповідача.

Таким чином, відповідно довідки, наданої відповідачем: розмір грошового утримання ОСОБА_1 на день звільнення 23.06.2015 складав 3090,63 грн., з вирахуванням податків та обовязкових платежів сума до виплати становить 2577,31 грн.; середня заробітна плата ОСОБА_1 за період з 23.06.2015 року по 25.12.2015 року становить 18 543,78 грн., з вирахуванням податків та обовязкових платежів сума до виплати становить 15 463,68 грн., яка підлягає стягненню з ліквідаційної комісії Одеського Міського Управління ГУМВС України в Одеській області.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, які мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінюючи надані у справі докази, виходить із принципів адміністративного судочинства - змагальність, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин справи, згідно із яким розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області, ліквідаційної комісії Одеського Міського Управління ГУМВС України в Одеській області, Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області № 1862 від 29.05.2015 року щодо звільнення ОСОБА_1 з органів МВС України з 29.05.2015 року за п. 64 п. «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, визнання протиправним та скасування наказу № 387/ос від 23.06.2015 року в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за п. 64 «є» (за порушення дисципліни), про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, стягнення з Ліквідаційної комісії Одеського Міського Управління ГУМВС України в Одеській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку, за час вимушеного прогулу з 23.06.2015 року підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 69-71, 86, 94, 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області, ліквідаційної комісії Одеського Міського Управління ГУМВС України в Одеській області, Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області № 1862 від 29.05.2015 року, щодо звільнення ОСОБА_1 з органів МВС України з 29.05.2015 року за п. 64 п. «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, визнання протиправним та скасування наказу № 387/ос від 23.06.2015 року в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за п. 64 «є» (за порушення дисципліни), про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, стягненння з Ліквідаційної комісії Одеського Міського Управління ГУМВС України в Одеській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку, за час вимушеного прогулу з 23.06.2015 року - задовольнити у повному обсязі.

Наказ ГУМВС України в Одеської області № 1862 від 29.05.2015 року щодо звільнення ОСОБА_1 з органів МВС України з 29.05.2015 року за п.64 п. «є» Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх органів внутрішніх справ України (за порушення дисципліни) - визнати протиправним та скасувати.

Наказ Начальника УМВС України в Одеській області від 23.06.2015 року № 387 /ос «По особовому складу», в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ, за п.64 «є» Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх органів внутрішніх справ України (за порушення дисципліни) - визнати протиправним та скасувати.

Стягнути з Ліквідаційної комісії Одеського Міського Управління ГУМВС України в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток, за час вимушеного прогулу з 23.06.2015 року у розмірі 15 463 (п'ятнадцять тисяч чотириста шістдесят три) гривні 68 копійок.

Постанова суду може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Я.В. Балан