Справа № 805/2984/15-а
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2015-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

805/2984/15-а

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2015 р. Справа №805/2984/15-а

час прийняття постанови: 13 година 17 хвилин

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

при секретарі судового засідання Карпенко А.В.,

за участю

прокурора – Морозова Е.М. – на підставі довіреності,

представника позивача 1 – не з’явився,

представника позивача 2 – не з’явився,

представника відповідача – не з’явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань адміністративну справу за позовом Прокурора Жовтневого району м. Маріуполя в інтересах Держави України в особі Департаменту з питань цивільного захисту, мобілізаційної та оборонної роботи Донецької обласної державної адміністрації, 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області до Маріупольської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов’язання вчинити певні дії, -

встановив:

24 липня 2015 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Прокурора Жовтневого району м. Маріуполя (далі – Прокурор) в інтересах Держави України в особі Департаменту з питань цивільного захисту, мобілізаційної та оборонної роботи Донецької обласної державної адміністрації (далі - позивач 1), 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області (далі - позивач 2) до Маріупольської міської ради (далі - відповідач 1 або Рада), житлово-комунального підприємства «Жилкомплекс» (відповідач 2 або ЖКП «Жилкомплекс»), в якому Прокурор просив:

Ухвалою від 08 вересня 2015 року прийнята заява прокурора Жовтневого району м. Маріуполя про зміну предмету позову № 32-2084вих-15, подана 27 серпня 2015 року. У зв’язку з прийняттям вказаної заяви позовні вимоги вирішено вважати такими:

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначив наступне.

Прокуратурою Жовтневого району м. Маріуполя в ході вивчення інформації 3 Державного пожежно-рятувального загону (м. Маріуполя) ГУ ДСНС у Донецькій області щодо стану утримання об’єктів цивільного захисту у мирний час на території Жовтневого району м. Маріуполя встановлені порушення вимог Конституції України, Кодексу цивільного захисту України, Інструкції щодо утримання захисних споруд цивільної оборони у мирний час, затвердженої наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи № 653 від 09 жовтня 2006 року.

Прокурор вказує на те, що згадане сховище є комунальною власністю і перебуває на балансі ЖКП «Жилкомплекс». відповідно до Статуту підприємства, затвердженого рішенням Ради від 30 вересня 2008 року № 5/24-4350, ЖКП «Жилкомплекс» є комунальною власністю Маріупольської міської громади, від імені якої і на користь якої права суб’єкта комунальної власності здійснює Маріупольська міська рада.

Прокурор посилається на приписи п.п. 22-28 ст. 19, ч. 8 ст. 32 Кодексу цивільного захисту України, ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідно до яких утримання захисних споруд цивільного захисту здійснюється за рахунок коштів суб’єктами господарювання, на балансі яких вони перебувають, при цьому організація виконання вимог законодавства щодо створення, використання, утримання та реконструкції фонду захисних споруд, в тому числі здійснення контролю за їх утриманням та станом їх готовності, належить до повноважень органів місцевого самоврядування.

З огляду на викладене та посилаючись на положення ст. 3 Конституції України, п. 15 ч. 1 ст. 20, ч. 8 ст. 32, п.п. 22-28 ст. 19 Кодексу цивільного захисту населення України, п.п. 2.2.1, 2.3.3, 2.4 Інструкції щодо утримання захисних споруд цивільної оборони у мирний час Прокурор наполягав на задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні Прокурор підтримав змінені позовні вимоги з підстав, викладених в адміністративному позові, надав пояснення, аналогічні тим, що наведені у позовній заяві, просив задовольнити позов.

Представник позивача 1 до судового засідання не з’явився, 08 вересня 2015 року через відділ діловодства та документообігу суду надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, одночасно вказавши, що наполягає на задоволенні позовних вимог (т.1 а.с. 131-132).

Представник позивача 2 до судового засідання не з’явився, 03 вересня 2015 року через відділ діловодства та документообігу суду надав клопотання про розгляд справи за його відсутності (т.1 а.с. 129-130).

Відповідач явку свого представника до судового засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, свого ставлення до заявлених позовних вимог не висловив

Відповідач у судове засідання не з’явився, про причини неявки суд не повідомив, свого ставлення до заявлених позовних вимог не висловив. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 122, ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), справа розглянута за відсутності представників сторін.

З'ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив наступне.

П. 2 ч. 1 ст. 121 Конституції України передбачено, що прокуратура України становить єдину систему, на яку покладаються представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Згідно приписів ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» (від 05.11.1991 №1789-XII, в редакції, чинній на момент звернення прокурора з даним позовом) представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.

Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.

Пунктом 1 ч. 5 цієї статті встановлено, що за наявності підстав, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, з метою представництва громадянина або держави прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом звертатися до суду з позовами (заявами, поданнями).

Обираючи форму представництва, передбачену частиною п’ятою цієї статті, прокурор визначає, в чому полягає порушення або загроза порушення інтересів держави чи громадянина, обґрунтовує необхідність їх захисту.

У відповідності до ст. 37 даного Закону право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору України, прокурорам Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя, спеціалізованих прокуратур (на правах обласних), міжрайонним прокурорам, прокурорам міст, районів, районів у містах та прирівняних до них спеціалізованих прокуратур, їх першим заступникам і заступникам.

Таким чином, звернення до суду Прокурора Жовтневого району м. Маріуполя в інтересах Держави України в особі Департаменту з питань цивільного захисту, мобілізаційної та оборонної роботи Донецької обласної державної адміністрації, 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області передбачено положеннями ст.ст. 36-1, 37 Закону України «Про прокуратуру» (№1789-XII) та ст. 121 Конституції України.

У відповідності до Положення про управління з питань цивільного захисту, мобілізаційної та оборонної роботи Донецької обласної державної адміністрації (перейменовано в Департамент з питань цивільного захисту, мобілізаційної та оборонної роботи Донецької обласної державної адміністрації), затвердженого розпорядженням Голови Донецької ОДА від 29.03.2013 № 159, Департамент з питань цивільного захисту, мобілізаційної та оборонної роботи Донецької обласної державної адміністрації є структурним підрозділом Донецької облдержадміністрації, що утворюється головою облдержадміністрації, керівником обласної військово-цивільної адміністрації та входить до її складу. Департамент підпорядкований голові облдержадміністрації і є підзвітним та підконтрольним Державній службі України з надзвичайних ситуацій.

Департамент відповідно до наданих повноважень забезпечує реалізацію на території області державної політики у сфері цивільного захисту, мобілізаційної та оборонної роботи.

Основними завданнями Департаменту є, зокрема, забезпечення реалізації, у межах законодавства, на території області державної політики у сфері цивільного захисту.

3 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області у відповідності до Положення про 3 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області, затвердженого наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 22.05.2013 року №279, є державним пожежно-рятувальним підрозділом зі статусом державної аварійно-рятувальної служби.

У відповідності до п. 3 даного Положення до основних завдань позивача 2 належить, зокрема, здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, іншими суб’єктами господарювання незалежно від форм власності, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства; здійснення контролю за станом захисних споруд цивільного захисту.

Відповідач – Маріупольська міська рада Донецької області (ідентифікаційний код 33852448) є органом місцевого самоврядування, зареєстрована як юридична особа 21 травня 1997 року, про що 06 грудня 2005 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесений запис за номером 1 274 120 0000 003505. Вказані обставини встановлені на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (т. 1 а.с.54-55).

Спірні правовідносини виникли внаслідок реагування Прокуратурою Жовтневого району м. Маріуполя на надану 3-м Державним пожежно-рятувальним загоном (м. Маріуполя) ГУ ДСНС у Донецькій області інформацію щодо стану утримання об’єктів цивільного захисту у мирний час на території Жовтневого району м. Маріуполя.

05.09.2013 року затверджено дефектний акт на ремонт захисної споруди по вул. Артема, 51 (т. 1 а.с. 70).

17.10.2013 року супровідним листом за №1087 ЖКП «Жилкомплекс» до Департаменту розвитку житлово-комунальної інфраструктури направлено пакет документів стосовно, зокрема, захисної споруди розташованої за адресою вул. Артема, 51, для складення кошторисної документації з ремонту даної споруди. В додатках до даного листа зазначено 3 дефектні акти, 3 технічні паспорти, 3 акти комплексної перевірки, 1 лист Клименко В,С. (т. 1 а.с. 73).

Також, в даному акті вказано на обов’язок письмового інформування управління техногенної безпеки ГУ ДСНС України в Донецькій області про усунення недоліків в строк до 01.04.2015 року (т. 1 а.с. 37-39).

У 2015 році директором ЖКП «Жилкомплекс» затверджено дефектний акт з ремонту захисної споруд, розташованої по вул. Артема, 51 (т. 1 а.с. 46).

Також, Департаментом вказано на те, що фінансування заходів щодо утримання у належному стані споруд цивільного захисту перебуває у компетенції Управління з питань цивільної безпеки та захисту населення Маріупольської міської ради.

Крім того, Департамент посилається на те, що протягом 2013-2015 років у м. Маріуполі існували програми соціально-економічного розвитку з розділами «Захист населення і територій від надзвичайних ситуацій» серед заходів яких передбачено фінансування на підтримку пунктів управління та існування захисних споруд цивільної оборони в готовності використання за призначенням.

Так, рішенням Маріупольської міської ради від 26.02.2013 року №6/26-2957 «Про виконання програми економічного і соціального розвитку м. Маріуполя за 2012 рік та Програми економічного і соціального розвитку м . Маріуполя на 2013 рік» передбачено фінансування на загальну суму 557,8 тис.грн. Також, рішенням від 04.02.2014 року №6/36-4122 «Про звіт щодо діяльності виконавчих органів міської ради, виконанні Програми економічного і соціального розвитку м. Маріуполя за 2013 рік та Програми економічного і соціального розвитку на 2014 рік, основних напрямках розвитку на 2015, 2016 роки» передбачено фінансування на суму 99,9 тис.грн. Крім того, рішенням від 21.04.2015 року №6/47 «Про звіт щодо діяльності виконавчих органів міської ради, виконанні Програми економічного і соціального розвитку м. Маріуполя за 2014 рік та Програми економічного і соціального розвитку на 2015 рік» передбачено фінансування 841,3 тис.грн.

Таким чином, Департамент вказує на те, що враховуючи рішення сесій Маріупольської міської ради, бездіяльності зі сторони Ради не вбачається.

Водночас, Департамент в обґрунтування своєї правової позиції посилається на приписи Інструкції №653, відповідно до яких керівники підприємств, установ та організацій, незалежно від форм власності та господарювання, на балансі яких знаходяться захисні споруди, забезпечують їх належний технічний стан і готовність до укриття населення.

Докази, які б спростовували наведені вище обставини, суду не надані.

Вирішуючи справу по суті, до спірних правовідносин суд застосовує нижченаведені правові норми.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства (ч.1 ст.2 КАС України).

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У відповідності до п. 14 ч. 1 ст. 2 Кодексу цивільного захисту України захисні споруди цивільного захисту - інженерні споруди, призначені для захисту населення від впливу небезпечних факторів, що виникають внаслідок надзвичайних ситуацій, воєнних дій або терористичних актів;

Пунктом 1 ч. 1 ст. 32 цього Кодексу встановлено, що до захисних споруд цивільного захисту належить сховище - герметична споруда для захисту людей, в якій протягом певного часу створюються умови, що виключають вплив на них небезпечних факторів, які виникають внаслідок надзвичайної ситуації, воєнних (бойових) дій та терористичних актів;

Згідно п. 15 ч. 1 ст. 20 цього Кодексу до завдань і обов’язків суб’єктів господарювання у сфері цивільного захисту належить забезпечення дотримання вимог законодавства щодо створення, зберігання, утримання, використання та реконструкції захисних споруд цивільного захисту.

Частиною 7 ст. 32 Кодексу цивільного захисту України вимоги щодо утримання та експлуатації захисних споруд визначаються центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Відповідно до ч. 8 вказаної статті утримання захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням здійснюється суб’єктами господарювання, на балансі яких вони перебувають (у тому числі споруд, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації), за рахунок власних коштів.

Пунктами 23, 24, 25. 28, 29 ч. 2 ст. 19 даного Кодексу передбачено, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері цивільного захисту належить організація виконання вимог законодавства щодо створення, використання, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту; визначення потреби фонду захисних споруд цивільного захисту; планування та організація роботи з дообладнання або спорудження в особливий період підвальних та інших заглиблених приміщень для укриття населення; здійснення контролю за утриманням та станом готовності захисних споруд цивільного захисту; організація проведення технічної інвентаризації захисних споруд цивільного захисту, виключення їх за погодженням з центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, з фонду захисних споруд цивільного захисту.

Відповідно до ч 2. ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

Частинами 1, 2 ст. 11 даного Закону визначено, що виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Згідно зі ст. 17 цього Закону відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування.

Відповідно до приписів ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Пунктом 23 ч. 1 ст. 26 передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього; затвердження звіту про виконання відповідного бюджету.

За приписами п. 1 ч. 2 цієї статті виключно на пленарних засіданнях міських рад (міст з районним поділом), крім питань, зазначених у ч. 1 цієї статті, вирішуються питання визначення обсягу і меж повноважень, які здійснюють районні у містах (у разі їх створення) ради та їх виконавчі органи в інтересах територіальних громад районів у містах;

До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження щодо здійснення відповідно до законодавства контролю за належною експлуатацією та організацією обслуговування населення підприємствами житлово-комунального господарства, торгівлі та громадського харчування, побутового обслуговування, транспорту, зв'язку, за технічним станом, використанням та утриманням інших об'єктів нерухомого майна усіх форм власності, за належними, безпечними і здоровими умовами праці на цих підприємствах і об'єктах; прийняття рішень про скасування даного ними дозволу на експлуатацію об'єктів у разі порушення нормативно-правових актів з охорони праці, екологічних, санітарних правил, інших вимог законодавства (пп.2 п. «б» ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 36 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження щодо організації та участі у здійсненні заходів, пов'язаних з мобілізаційною підготовкою та цивільним захистом, на відповідній території.

З аналізу наведених норм вбачається, що Маріупольська міська рада та її виконавчі органи, зокрема Виконавчий комітет Маріупольської міської ради, Департамент розвитку житлово-комунальної інфраструктури Маріупольської міської ради, Управління з питань цивільної безпеки та захисту населення Маріупольської міської ради, діють за принципом розподілу повноважень.

При цьому, положення пп. 2 п. «б» ст. 30, п. 3 ч. 1 ст. 36 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», на які посилається Прокурор в обґрунтування допущеної Радою бездіяльності, визначають повноваження не ради, а її виконавчих органів.

Більше того, повноваження виконавчих органів ради щодо цивільного захисту на відповідній території є делегованими, а не власними (самоврядними) повноваженнями.

Так, відповідно до Положення про управління з питань цивільної безпеки та захисту населення Маріупольської міської ради, затвердженого рішенням Маріупольської міської ради від 24.12.2013 року №6/33-4024, Управління з питань цивільної безпеки та захисту населення Маріупольської міської ради є виконавчим органом міської ради (п. 1.1 Положення) (т. 1 а.с. 211).

Пунктами 3.29-3.32 даного Положення встановлено, що до повноважень Управління з питань цивільної безпеки та захисту населення Маріупольської міської ради у сфері збереження об’єктів цивільного захисту входить планування та організація роботи з дообладнання або спорудження в особливий період підвальних та інших заглиблених приміщень для укриття населення, визначення потреб фонду захисних споруд цивільного захисту, надання пропозицій щодо подальшого використання захисних споруд цивільного захисту комунальної власності у разі банкрутства підприємства, на балансі якого воно перебуває; організовує проведення технічної інвентаризації захисних споруд цивільного захисту, виключення їх за погодженням з центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері цивільного захисту, з фонду захисних споруд цивільного захисту.

Також, в наданих до суду поясненнях прокурором зазначено, що відповідно до п.п. 2.5, 2.6 Положення про Департамент розвитку житлово-комунальної інфраструктури Маріупольської міської ради, затвердженого рішенням Маріупольської міської ради від 20.12.2011 року №6/14-1433, ЖКП «Жилкомплекс» є підпорядкованим Департаменту розвитку житлово-комунальної інфраструктури Маріупольської міської ради.

Згідно п. 4.1 даного Положення Департамент має право контролювати виконання підприємствами, установами, організаціями, що йому підпорядковані, нормативно-правових актів, а також інших розпорядчих документів з питань утримання, експлуатації та ремонту об’єктів житлово-комунального господарства.

У відповідності до п. 3.25 Положення про Департамент розвитку житлово-комунальної інфраструктури Маріупольської міської ради, Департамент здійснює технічний нагляд за проведенням капітального ремонту та реконструкції нерухомого майна: житлового фонду та нежитлових приміщень, будівель, споруд, а також об’єктів благоустрою комунальної власності міста. Також, Департамент виступає замовником робіт із капітального ремонту вказаних об’єктів.

Згідно п. 4.5 вказаного Положення Департамент має право розпоряджатись майном та коштами, які виділяються йому з бюджету.

Суд зазначає, що Інструкцією щодо утримання захисних споруд цивільної оборони у мирний час, затвердженою наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 09 жовтня 2006 року № 653, передбачено, що ця Інструкція призначена для використання центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями (незалежно від форм власності), які утримують захисні споруди цивільної оборони.

Статус захисної споруди, її основні технічні характеристики визначаються паспортом сховища (протирадіаційного укриття), підписаним керівником експлуатуючої організації і представником управління (відділу) з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту міста (району).

Керівники підприємств, установ та організацій, незалежно від форм власності та господарювання, на балансі яких знаходяться захисні споруди, забезпечують їх належний технічний стан і готовність до укриття населення (абз. 8, 9 ч. 1 даної Інструкції).

Так, у відповідності до Статуту Житлово-комунального підприємства «Жилкомплекс», затвердженого рішенням Маріупольської міської ради від 30.09.2008 року №5/24-4350, житлово-комунальне підприємство «Жилкомплекс» є комунальною власністю Маріупольської міської громади, від імені і на користь якої права суб’єкта комунальної власності здійснює Маріупольська міська рада (п. 1.1 Статуту).

У відповідності до п. 3.2.1, 3.2.2, 3.2.4 Статуту предметом діяльності підприємства є експлуатація та управління житловим фондом, вбудованими нежитловими приміщеннями міської ради; реконструкція, поточний ремонт і утримання житлового фонду і вбудованих нежитлових приміщень, об’єктів соціального, культурного і побутового призначення; підготовка проектно-кошторисної документації на проведення ремонту житлового фонд, технічний нагляд за здійсненням робіт з ремонту будівель, укладення договорів на здійснення ремонту житлового фонду (т. 1 а.с. 23-26).

Проте, з наявних в матеріалах справи рішень Маріупольської міської ради від 26.02.2013 року №6/26-2957 «Про виконання програми економічного і соціального розвитку м. Маріуполя за 2012 рік та Програми економічного і соціального розвитку м. Маріуполя на 2013 рік», від 04.02.2014 року №6/36-4122 «Про звіт щодо діяльності виконавчих органів міської ради, виконанні Програми економічного і соціального розвитку м. Маріуполя за 2013 рік та Програми економічного і соціального розвитку на 2014 рік, основних напрямках розвитку на 2015, 2016 роки», від 21.04.2015 року №6/47 «Про звіт щодо діяльності виконавчих органів міської ради, виконанні Програми економічного і соціального розвитку м. Маріуполя за 2014 рік та Програми економічного і соціального розвитку на 2015 рік» вбачається, що розділом «захист населення і територій від надзвичайних ситуацій» передбачалось фінансування на підтримку пунктів та існуючих захисних споруд цивільної оборони в готовності до використання за призначенням у розмірі 557,8 тис. грн., 99,9 тис. грн. та 841,3 тис. грн. відповідно (т. 1 а.с. 173-183).

Суд зазначає, що Департамент та Управління є виконавчими органами Ради, мають статус юридичної особи та є суб’єктами владних повноважень.

Отже, бездіяльність Департаменту, Управління або іншого виконавчого органу ради не тотожна бездіяльності самої Ради, особливо в тих випадках, коли йдеться про виконання виконавчими органами ради делегованих, а не власних (самоврядних) повноважень.

При цьому визначення потреб фонду захисних споруд цивільного захисту, технічний нагляд за проведенням капітального ремонту та реконструкції зазначених захисних споруд, входить до повноважень Управління з питань цивільної безпеки та захисту населення Маріупольської міської ради у сфері збереження об’єктів цивільного захисту та Департаменту розвитку житлово-комунальної інфраструктури Маріупольської міської ради, які є виконавчими органами міської ради.

У відповідності до ст.ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Заслухавши пояснення Прокурора, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У відповідності до ст. 94 КАС України судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись Конституцією України, ст.ст.2-15, 17-20, 69-72, 94, 98, 159-163, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

постановив:

1. У задоволенні адміністративного позову Прокурора Жовтневого району м. Маріуполя в інтересах Держави України в особі Департаменту з писань цивільного захисту, мобілізаційної та оборонної роботи Донецької обласної державної адміністрації, 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області до Маріупольської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов’язання вчинити певні дії – відмовити повністю.

2. Постанова прийнята у нарадчій кімнаті, її вступна та резолютивна частини проголошені в судовому засіданні 26 жовтня 2015 року.

3. Повний текст постанови виготовлено 30 жовтня 2015 року.

4. Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

5. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

6. Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кравченко Т.О.