Справа № 817/3252/15
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року 15 год. 50 хв. Справа № 817/3252/15 м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., за участю: секретаря судового засідання Єрмошкіної Л.І.; позивача ОСОБА_1; представника відповідача 1 ОСОБА_2 (довіреність від 05 жовтня 2015 року); представника відповідача 2 не прибув; розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з ліквідації ПАТ «ДельтаБанк» ОСОБА_3 та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення певних дій.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі іменується позивач) до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з ліквідації ПАТ «ДельтаБанк» ОСОБА_3 (далі іменується відповідач 1) та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі іменується відповідач 2), в якому позивач, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_3 щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозит), № 029-21061-170215 «Лояльний» від 17.02.2015 на суму 6500 доларів США, укладеного позивачем з ПАТ «Дельтабанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозит), № 029-21061-170215 «Лояльний» від 17.02.2015; зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_3 включити позивача до переліку вкладників ПАТ «Дельтабанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозит), № 029-21061-170215 «Лояльний» від 17.02.2015 на загальну суму 174846,05 грн. та надати Фонду додаткову інформацію про позивача, як вкладника ПАТ «Дельтабанк», який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб і необхідність здійснити виплату відшкодування за договором банківського вкладу (депозит), № 029-21061-170215 «Лояльний» від 17.02.2015 в сумі 174846 грн. 05 коп.; зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити позивача до Загального реєстру вкладників ПАТ «Дельтабанк» для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування за договором банківського вкладу (депозит) № 029-21061-170215 «Лояльний» від 17.02.2015 на загальну суму 174846 грн. 05 коп. та провести виплату відшкодування в зазначеному розмірі; встановити судовий контроль за виконанням постанови суду зобовязавши уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_3 та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб надати звіт про виконання судового рішення у 10-денний строк.

На обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 17 лютого 2015 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір банківського вкладу (депозит) №029-21061-170215 «Лояльний» від 17.02.2015, за умовами якого ОСОБА_1 розмістив в ПАТ «Дельта Банк» депозит в іноземній валюті в сумі 6500 доларів США строком до 19 березня 2015 року з виплатою процентів в розмірі 5,5% річних. Постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015 №150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, у звязку з чим введено тимчасову адміністрацію та припинено нарахування відсотків по договору відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Під час дії тимчасової адміністрації уповноваженою особою Фонду не виплачено жодної суми відшкодування за даним договором банківського вкладу. На думку позивача, починаючи з 2 жовтня 2015 року, відповідно до частини 2 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в нього виникло право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за договором банківського вкладу на загальну суму 187359 грн. 66 коп. за рахунок коштів відповідача 1. Звернувшись до визначеного відповідачем банку за місцем реєстрації свого проживання позивач дізнався, що його не включено до загального реєстру вкладників на виплату відшкодування за вкладом №029-21061-170215 «Лояльний». На адресу позивача від тимчасової адміністрації ПАТ «Дельтабанк» надійшло повідомлення за підписом представника ПАТ «ДельтаБанк» ОСОБА_4 про нікчемність Договору банківського вкладу №029-21061-170215 «Лояльний» від 17.02.2015 з підстав, передбачених пунктом 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Такі дії тимчасової адміністрації про визнання нікчемним укладеного договору банківського вкладу та не включення до переліку вкладників, які мають право на одержання гарантованої суми відшкодування за вкладами та самого відповідача щодо не включення до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_1 вважає протиправними, оскільки вони суперечать нормам міжнародного права та чинному законодавству України щодо гарантування права власності та порушують право на одержання суми вкладу в межах граничного розміру відшкодування. Тому, позивач звернувся до суду за захистом порушеного, на його думку, права, та просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою судді від 26.10.2015 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання, призначене на 03.12.2015, прибув позивач, підтримав заявлені позовні вимоги, та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

До суду також прибув представник відповідача 1, подав заперечення проти позову, та вказав, що Комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк» здійснено перевірку договорів (правочинів) за вкладними операціями, на предмет виявлення договорів (правочинів), що є нікчемними з підстав, передбачених частиною 3 статті 38 Закону. За результатами перевірки виявлено наявність ознак нікчемності у ряді договорів банківського вкладу (депозиту), що були укладені між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та фізичними особами клієнтами ОСОБА_5 після 16.01.2015 включно. Представник Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «Дельта Банк» вказав, що дії певних фізичних осіб щодо перерахування з власних поточних рахунків коштів на вкладні (депозитні) рахунки інших фізичних осіб, відкриті в АТ «Дельта Банк», були зумовлені тим, що сума грошових коштів на рахунках клієнтів ініціаторів операцій на момент здійснення операції перевищувала суму граничного розміру відшкодування грошових коштів Фондом, і, відповідно, з огляду на незадовільний стан платіжної дисципліни АТ «Дельта Банк», для таких клієнтів існували ризики щодо незадоволення кредиторських вимог в результаті ліквідації АТ «Дельта Банк» та реалізації його майна. З огляду на це, вказані фізичні особи - платники ініціювали перерахування з власних поточних та вкладних рахунків на вклади (депозити) певної кількості інших фізичних осіб грошових коштів у розмірі, що є необхідним для подальшого відшкодування коштів Фондом ініціатору переказу та/або отримувачу переказу. При цьому, зазначені операції із перерахування грошових коштів з поточних рахунків фізичних осіб на вкладні (депозитні) рахунки фізичних осіб, відкриті в банку, були здійснені в період дії Постанови Національного банку України № 692/БТ від 30.10.2014 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемних». На підставі вищевикладеного, Комісія дійшла до висновку, що умови Договорів банківських вкладів (перелік яких наведено в Додатку № 1 до цього Протоколу), укладені між ОСОБА_5 та фізичними особами після 16.01.2015 включно, за якими здійснювалися перерахування коштів на вкладні рахунки з рахунків фізичних осіб, що є одночасно кредиторами ОСОБА_5, надають кредиторам фізичним особам переваги перед іншими кредиторами, а отже такі Договори банківського вкладу є нікчемними з підстав, визначених пунктом 7 частини 3 статті 38 Закону. Тому, представник відповідача 1 просив суд відмовити повністю у задоволенні адміністративного позову.

В судове засідання, призначене на 03.12.2015, представник відповідача 2 не зявився, однак подав до суду письмові заперечення проти адміністративного позову та вказав, що Фонд гарантування є особою публічного права, то в силу приписів статті 19 Конституції України має діяти виключно в межах повноважень, встановлених діючим законодавством, і за відсутності правових підстав не має права вчиняти будь-які дії, що не передбачені законом, або вчиняти їх передчасно (безпідставно). Вважає, що відповідно до приписів Закону, у Фонду гарантування ще не виникло жодного обов'язку перед позивачем, і тому права позивача не могли бути порушені Фондом гарантування, жодної підстави для спонукання Фонду гарантування судом до вчинення відповідних дій на даний час не існує. За таких обставин, вимога позивача щодо необхідності зобов'язання Фонду щодо включення до Загального реєстру та вжиття заходів щодо здійснення виплати коштів є хибними, адже у разі надходження додаткової інформації Фонд автоматично включить позивача до Загального реєстру без будь-яких рішень судів, атому такі позовні вимоги носять ознаки передчасності. Відтак, відповідач 2 вважає, що адміністративний позов безпідставний, тому просить суд в задоволенні позову відмовити.

На підставі частини 3 статті 160 КАС України, вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 03.12.2015.

Відповідно до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного зясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та зясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір банківського вкладу (депозит) від 17.02.2015 №029-21061-170215 «Лояльний» від 17.02.2015, за умовами якого в ПАТ «Дельта Банк» розміщено депозит в іноземній валюті в сумі 6500 доларів США строком до 19 березня 2015 року з виплатою процентів в розмірі 5,5% річних.

Цієї ж дати 17.02.2015 здійснено переказ коштів в іноземній валюті в сумі 6500 доларів США на депозитний рахунок позивача від третьої особи ОСОБА_6, згідно депозитного договору №029-21061-170215 «Лояльний» від 17.02.2015 та додаткової угоди №1 від 17.02.2015, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності №1 від 17.02.2015.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України №150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 за №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» призначено ОСОБА_3.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №71 від 08.04.2015 тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» запроваджено на шість місяців з 03.03.2015 по 02.09.2015 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб№147 від 03.08.2015 строк здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» продовжено по 02.102015 включно.

Постановою НБУ №664 від 02.10.2015 відкликано банківську ліцензію та ліквідовано АТ «Дельта Банк».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №181 від 02.10.2015 розпочата процедура ліквідації АТ «Дельта Банк» з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно.

На офіційному сайті Фонду опубліковано оголошення, що з жовтня 2015 року Фонд розпочинає виплати коштів вкладникам ПАТ «Дельтабанк» через банки-агенти, яким по Рівненській області визначено ПАТ «Укргазбанк».

ОСОБА_1 звернувшись до визначеного відповідачем 2 банку за місцем реєстрації свого проживання дізнався, що його не включено до загального реєстру вкладників на виплату відшкодування за вкладом № 029-21061-170215 «Лояльний» від 17.02.2015.

07 жовтня 2015 року на адресу позивача від тимчасової адміністрації ПАТ «Дельтабанк» надійшло повідомлення за підписом представника ПАТ «ДельтаБанк» ОСОБА_4 про нікчемність Договору банківського вкладу №029-21061-170215 «Лояльний» від 17.02.2015 з підстав, передбачених пунктом 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених субєктами владних повноважень в основу спірних дій на відповідність вимогам частини 3 статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, суд зазначає наступне.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 №4452-VІ (далі іменується Закон України №4452-VІ) регулюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами.

Частиною 1 статті 3 Закону України №4452-VІ визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 1 та частини 3 статті 12 Закону України №4452-VІ, виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду; виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; 2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; 3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; 4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Частина 1 статті 26 Закону України №4452-VІ передбачає, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

За правилами частин першої-третьої статті 27 Закону України №4452-VІ, Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Нарахування відсотків за вкладами припиняється в останній день перед початком процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.

Згідно із частиною 5 статті 27 Закону України №4452-VІ, протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Частина 6 статті 27 Закону України №4452-VІ визначає, що уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 11 частини четвертої статті 26 цього Закону.

Відповідно до пунктів 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14 (далі іменується Положення), Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку. Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку. Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

Відповідно до пункту 6 розділу ІІІ Положення, протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Як передбачено у пунктах 2, 3 розділу IV Положення, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Наведені норми законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Судом встановлено, що на виконання Наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» №408 від 29.05.2015, та на виконання рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №174/15 від 27.07.2015, Комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк» було здійснено перевірку договорів (правочинів) за вкладними операціями, на предмет виявлення договорів (правочинів), що є нікчемними з підстав, передбачених частиною 3 статті 38 Закону.

Згідно з постановою Національного банку України № 692/БТ від 30.10.2014 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемних» банку заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом. Дана постанова доведена до відома керівників структурних підрозділів банку 15.01.2015.

За результатами перевірки виявлено наявність ознак нікчемності у ряді договорів банківського вкладу (депозиту), що були укладені між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та фізичними особами-клієнтами ОСОБА_5 після 16.01.2015 включно.

Комісія дійшла висновку, що умови Договорів банківських вкладів (перелік яких наведено в Додатку № 1 до цього Протоколу), укладені між ОСОБА_5 та фізичними - особами після 16.01.2015 включно, за якими здійснювалися перерахування коштів на вкладні рахунки з рахунків фізичних осіб, що є одночасно кредиторами ОСОБА_5, надають кредиторам - фізичним особам переваги перед іншими кредиторами, а отже такі Договори банківського вкладу є нікчемними з підстав, визначених пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та статті 228 Цивільного кодексу України з посиланням на те, що вказаний правочин порушує публічний порядок та спрямований на незаконне заволодіння майном держави.

Пункт 7 частини третьої статті 38 Закону України №4452-VІ визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними у випадку, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Відповідно до частини першої статті 228 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Згідно із частиною другою статті 228 Цивільного кодексу України, правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Частина третя цієї статті визначає, що у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Для застосування санкцій, передбачених статтею 228 Цивільного кодексу України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, наприклад, вчинення удаваного правочину з метою приховання ухилення від сплати податків чи з метою неправомірного одержання з державного бюджету коштів шляхом відшкодування податку на додану вартість у разі його несплати контрагентами до бюджету.

Крім того, відповідно до пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Суд зазначає, що в силу положень частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України питання недійсності правочину у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам вирішується виключно судом.

Особи, які беруть участь у справі, не заперечують той факт, що відповідного судового рішення про визнання недійсним договору банківського вкладу (депозиту) № 029-21061-170215 «Лояльний» від 17.02.2015 на суму 6500 доларів США, укладеного позивачем з ПАТ «Дельтабанк» немає, про існування таких судових рішень суду також не відомо.

При цьому, суд зазначає, що за приписами пункту 1 частини 1 статті 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами частини 1 статті 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1 частини 2 статті 17 КАС України).

Позовна вимога про визнання протиправними дій уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_3 щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозит), № 029-21061-170215 «Лояльний» від 17.02.2015 на суму 6500 доларів США, укладеного позивачем з ПАТ «Дельтабанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозит), № 029-21061-170215 «Лояльний» від 17.02.2015, є фактично спором щодо оцінки дійсності чи недійсності договору, а не публічно-правовим спором.

Тому, такий спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а отже, у задоволенні таких позовних вимог слід відмовити.

Натомість, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не доведено наявність правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників ПАТ «Дельтабанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, а тому така відмова Уповноваженої особи суперечить приписам Закону України №№4452-VІ та є протиправною.

При цьому, суд вважає, що для захисту та відновлення порушеного права позивача слід зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з ліквідації ПАТ «ДельтаБанк» ОСОБА_3 включити ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу від 17.02.2015 №029-21061-170215 та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу від 17.02.2015 №029-21061-170215.

Суд також погоджується із позовними вимогами про зобов'язання Фонду включити позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, оскільки зобов'язання Уповноваженої особи включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, є безумовною підставою для включення позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Згідно з статтею 267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від десяти до тридцяти мінімальних заробітних плат. Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Враховуючи суть предмету розгляду даної справи, суд вважає за необхідне встановити строк для подання Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з ліквідації ПАТ «ДельтаБанк» ОСОБА_3 до суду звіту про виконання постанови у 20-ти денний термін з моменту набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до вимог статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати присуджуються на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень відповідно до задоволених позовних вимог.

Відповідно до квитанції №80 від 23.10.2015 позивачем сплачено 1461 грн. 60 коп. судового збору. Таким чином, на користь позивача підлягає присудженню судовий збір в розмірі 974 грн. 40 коп.

Керуючись статтями 2, 4, 7 12, 14, 86, 158 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з ліквідації ПАТ «ДельтаБанк» ОСОБА_3 щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу від 17.02.2015 №029-21061-170215.

Зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з ліквідації ПАТ «ДельтаБанк» ОСОБА_3 включити ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу від 17.02.2015 №029-21061-170215.

Зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з ліквідації ПАТ «ДельтаБанк» ОСОБА_3 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу від 17.02.2015 №029-21061-170215.

Зобовязати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників, які мають право на на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «ДельтаБанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 974 грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Встановити строк для подання Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з ліквідації ПАТ «ДельтаБанк» ОСОБА_3 до суду звіту про виконання постанови у 20-ти денний термін з моменту набрання законної сили рішенням суду.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови, складеної у повному обсязі, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Суддя К.М. Недашківська