Справа № 461/10234/15-а
Суддя: Стрельбицький В. В.
Дата ухвалення: 2015-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2015 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря Кахнич С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за адміністративним позовомДепартаменту економічної політики Львівської міської ради до Львівської міської ради, треті особи ПП «Вальтер», ПП «Необхідність», ФОП ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_5, ФОП ОСОБА_6 про визнання незаконною та скасування ухвали

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом до Львівської міської ради, треті особи ПП «Вальтер», ПП «Необхідність», ФОП ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_5, ФОП ОСОБА_6, в якому просить визнатинезаконною та скасувати ухвалу Львівської міської ради від 23.04.2015 року №4527 «Про продовження терміну здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м.Львова» в частині: пунктів 41,43 переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у Галицькому районі м.Львова додатку 2Р-К; пунктів 74,83,84,85,88,94 переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у Залізничному районі м.Львова додатку 2Р-К; пункту 75 переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у Шевченківському районі м.Львова додатку 2Р-К; пунктів 91,100,106 переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у Сихівському районі м.Львова додатку 2Р-К.

В обґрунтування позову покликається на те, що оскаржувана ухвала не відповідає Положенню про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові, Правилам благоустрою м.Львова, Єдиним правилам ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними. Окрім того, до проекту ухвали не додано відповідно зареєстрованих звернень ПП «Вальтер», ПП «Необхідність», ФОП ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_5, ФОП ОСОБА_6 щодо отримання погодження на розміщення малих архітектурних форм у м.Львові, а відтак незрозумілими залишаються підстави щодо ініціатора прийняття оскаржуваної ухвали.

16.10.2015 року представник позивача подав клопотання про уточнення позовних вимог, згідно яких просить визнатинезаконною та скасувати ухвалу Львівської міської ради від 23.04.2015 року №4527 «Про продовження терміну здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м.Львова» в частині: пунктів 41,43 переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у Личаківському районі м.Львова додатку 2Р-К; пунктів 74,83,84,85,88,94 переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у Залізничному районі м.Львова додатку 2Р-К; пункту 75 переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у Шевченківському районі м.Львова додатку 2Р-К; пунктів 91,100,106 переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у Сихівському районі м.Львова додатку 2Р-К.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення аналогічні доводам, викладеним у позові. Просить позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив з мотивів безпідставності. Просить відмовити в задоволенні позову.

Представник третіх осіб в судовому засіданні позов заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях. Просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Статтею 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст.6 КАС України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів належним і неупередженим судом.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 42 Конституції України кожному гарантовано право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що 23.04.2015 року Львівською міською радою прийнято ухвалу №4527 «Про продовження терміну здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м.Львова», згідно якої ухвалено здійснити зміну власників тимчасових споруд, згідно з додатком 1-ЗМ та врахувати ці зміни власників у додатках 2Р-3, 2Р-К, 1П до цієї ухвали та Управлінню комунальної власності ДЕП ЛМР укласти та продовжити договори на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою для розміщення тимчасових споруд терміном їх закінчення до 30.12.2016р., згідно з додатками 2Р-К, 1П /а.с.13, 14-30/.

При цьому, як видно з матеріалів справи, а саме ситуаційних схем, тимчасові споруди на території м.Львова для здійснення підприємницької діяльності, зокрема ті в частині яких і оскаржується вищевказана ухвала, розміщені з дотриманням вимог Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові, Правил благоустрою м.Львова, Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони /а.с.114-138 /. Вказані ситуаційні схеми погоджені усіма відповідними установами та організаціями у встановленому Законом порядку.

Відповідно до ст.144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території (ч.1 ст.73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Крім того, за матеріалів справи видно, що ПП «Вальтер», ПП «Необхідність», ФОП ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_5, ФОП ОСОБА_6 звертались із заявами щодо отримання погодження на розміщення малих архітектурних форм у м.Львові та ними були укладені договори на право користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення тимчасових споруд /а.с.139-157/.

Також, суд звертає увагу на той факт, що проект оскаржуваної ухвали був візований усіма уповноваженими на те субєктами, зокрема директором Департаменту економічної політики і начальником Управління комунальної власності і жодних зауважень у даної посадової особи при візуванні не виникло.

Більше того, відповідно до ухвали Львівської міської ради від 06.07.2006р. №94 «Про затвердження структури виконавчих органів Львівської міської ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів, витрат на їх утримання», Департамент економічної політики ЛМР є підзвітним і підконтрольним міській раді та у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, ухвалами міської ради, рішеннями виконавчого комітету, розпорядженнями міського голови та Положенням про Департамент економічної політики ЛМР, а отже саме на позивача покладено обовязок по виконанню оскаржуваної ухвали, відповідно до ст.144 Конституції України та ст.73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відтак, Департамент економічної політики ЛМР є неналежним субєктом звернення з даним адміністративним позовом та у позові не вказано, в чому саме полягає порушення прав та інтересів позивача.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання про безпідставність позовних вимог, так як доводи позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, є надуманими та спростовані відповідачем, а тому позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 7-12, 70, 86, 158-163 КАС України, суд-

вирішив:

В задоволенні позову відмовити.

Після набрання постановою законної сили скасувати вжиті по справі ухвалою від 28.09.2015 року заходи забезпечення позову.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10-ти днів з дня її проголошення.

Суддя: Стрельбицький В.В.