Справа № 810/4906/15
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2016-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2016 року №810/4906/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Панченко Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Бориспільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Бориспільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області у якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Бориспільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 4 лютого 2015 року №51;

- визнати протиправними дії Бориспільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області по проведенню документальної позапланової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Терона Союз» за період з 1 липня 2014 року по 31 липня 2014 року, результати якої оформлені актом від 10 лютого 2015 року №19/17-;

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 25 лютого 2015 року № та №.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 9 жовтня 2015 року позовну заяву в частині вимог про визнання протиправними дій та визнання протиправним і скасування наказу від 4 лютого 2015 року №51, - залишено без розгляду з підстав, визначених частиною першою статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України.

У частині вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25 лютого 2015 року № та № ухвалами суду від 7 грудня 2015 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у судовому засіданні.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на відсутність порушення нею вимог податкового законодавства, оскільки договірні відносини щодо виконання будівельних робіт ТОВ «Треона Союз» мали реальний характер, що підтверджується документально, господарські операції належним чином відображені у бухгалтерському обліку та податковій звітності.

Як зазначає позивач, відповідачем не наведено жодного доказу на підтвердження фіктивності (безтоварності) договорів, укладених між позивачем та контрагентом у періоді, що перевірявся, а відтак, вважає твердження податкового органу про заниження ФОП ОСОБА_1 податкових зобов'язань по податку на додану вартість необґрунтованим.

Крім того, позивач акцентує увагу суду, що перевірку за наслідками якої прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення було призначено протиправно. Позивач зазначає, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 № 71-VIII з січня 2015 року введено мораторій на перевірки субєктів господарювання з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік.

Тому, на думку позивача, рішення податкового органу є незаконними, оскільки при їх прийнятті відповідачем невірно встановлено факти та застосовано норми закону.

Відповідач позов не визнав, заперечення надав суду у письмовій формі та просив суд у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень вказав, що оскаржувані рішення прийняті з урахуванням вимог чинного законодавства, оскільки відповідач діяв в межах повноважень, наданих йому законами України та підзаконними нормативно-правовими актами.

Звертав увагу суду, що у ході перевірки були виявлені обставини, які дають підстави вважати, що господарські операції позивача з контрагентом вчинено виключно з мотивів мінімізації податкових зобовязань. Зокрема, за наявною у податкового органу інформацією контрагент позивача не має відповідних адміністративно-господарських засобів для виконання укладених договорів та не знаходяться за податковою адресою. Наголошував на тому, що позивач до перевірки не надала жодних документів, складених за результатами господарських операцій з ТОВ «Треона Союз».

У судове засідання, призначене на 23 грудня 2015 року, сторони не зявились, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомленні своєчасно та належним чином.

Разом з цим, 23 грудня 2015 року від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності його уповноваженого представника у порядку письмового провадження.

Також матеріали справи містять клопотання відповідача про розгляд справи без участі його уповноваженого представника у порядку письмового провадження.

Керуючись положеннями частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 зареєстрована виконавчим комітетом Бориспільської міської ради Київської області 7 жовтня 2009 року як фізична особа-підприємець, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В03 №429925 (а.с. 33).

Як платник податків позивач узятий на облік з 8 жовтня 2009 року за №6309-04, станом на момент проведення перевірки перебував на обліку в Бориспільській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

У період з 5 лютого 2015 року по 11 лютого 2015 року посадовою особою Бориспільської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області на підставі статті 20, підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78, статті 82 Податкового кодексу України та відповідно до наказу від 4 лютого 2015 року №51 проведено позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Треона Союз» за період з 1 липня 2014 року по 31 липня 2014 року.

Результати перевірки оформлені актом від 11 лютого 2015 року №19/17- (далі Акт перевірки) (а.с. 22-29).

Перевіркою встановлено факт порушення ФОП ОСОБА_2 пункту 198.3, 198.6 Податкового кодексу України внаслідок включення до податкового кредиту податкової декларації з ПДВ за липень 2014 року сум податку за господарськими операціями з ТОВ «Треона Союз» у розмірі 8676,00 грн., що не підтверджені податковими накладними.

Крім цього, Бориспільською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області на запит від 12 грудня 2014 року №7212/7/17-03 від ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві отриманий акт про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Треона Союз» від 9 вересня 2014 року №2750/26-55-22-09/39156796, у якому містяться висновки про неможливість фактичного здійснення ТОВ «Треона Союз» господарських операцій з контрагентами через відсутність за зареєстрованим місцезнаходженням, відсутність необхідних умов для досягнення результатів економічної діяльності, зокрема, основних фондів, майна, виробничих активів, трудових ресурсів, складських приміщень і транспортних засобів.

Наведені обставини відповідачем були розцінені як доказ укладення позивачем правочинів з ТОВ «Треона Союз» без мети настання відповідних правових наслідків та отримання необґрунтованої податкової вигоди.

Також перевіркою встановлено факт не ведення позивачем книги обліку доходів та витрат за липень 2014 року, у результаті чого податковий орган дійшов висновку про порушення ФОП ОСОБА_2 вимог пункту 176.1-а статті 176, пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України.

На підставі Акта перевірки, відповідно до пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, Бориспільською ОДПІ прийняті податкові повідомлення-рішення від 25 лютого 2015 року №, яким позивачу збільшено грошове зобовязання з податку на додану вартість на суму 10845,00 грн., у тому числі 8676,00 грн. за основним платежем та 2169,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (а.с. 31); та №, яким до позивача застосовані штрафні санкції за не ведення книги обліку доходів та витрат у липні 2014 року на суму 510,00 грн. (а.с. 32).

Не погоджуючись із рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду.

У ході зясування обставин справи і перевірки їх доказами судом встановлено, що між ФОП ОСОБА_1 (Замовник) та ТОВ «Треона Союз» (Підрядник) укладений договір будівельного підряду №1 від 14 липня 2014 року, на умовах якого Підрядник зобовязувався виконати ремонтні роботи в обємі, у термін та за ціною, вказаному у додатку №1 до договору на обєкті, розташованому за адресою: м. Херсон, вул. Некрасова, буд. 29.

Сторони домовились, що Підрядник виконує роботи матеріалами Замовника.

Відповідно до пункту 2.1 договору, вартість робіт складає 52056,00 грн., у тому числі ПДВ 8676,00 грн. та встановлюється додатком №1 до договору і зміні не підлягає.

За змістом пунктів 2.3, 2.4 договору оплата робіт здійснюється поетапно на підставі акту приймання виконаних робіт протягом 3-х робочих днів з дня підписання акту.

Додатком №1 до договору будівельного підряду №1 від 14 липня 2014 року сторони погодили найменування та види будівельних робіт, їх обсяг та вартість.

Судом встановлено, що на виконання договору будівельного підряду №1 від 14 липня 2014 року ТОВ «Треона Союз» виконало ремонтні роботи на обєкті, розташованому за адресою: м. Херсон, вул. Некрасова, буд. 29, що підтверджується актами виконаних робіт №1 від 29 липня 2014 року на суму 32052,00 грн., №2 від 12 серпня 2014 року на суму 20004,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, роботи контрагентом позивача виконувались з матеріалів ФОП ОСОБА_1, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями видаткових накладних, які свідчать про придбання позивачем будівельних матеріалів.

В оплату за виконані роботи, позивач відповідно до платіжних доручень перерахував на користь ТОВ «Треона Союз» кошти на загальну суму 52056,00 грн., що підтверджується банківськими виписками за 14 липня 2014 року на суму 32052,00 грн. та 31 липня 2014 року на суму 20004,00 грн.

На підтвердження розрахунків та сплати у складі ціни робіт податку на додану вартість за вказаними господарськими операціями у розмірі 8676,00 грн. позивач отримав від ТОВ «Треона Союз» податкові накладні від 15 липня 2014 року №104 на суму 32052,00 грн., у тому числі ПДВ 5342,00 грн., від 31 липня 2014 року №274 на суму 20004,00 грн., у тому числі ПДВ 3334,00 грн.

Суми ПДВ у загальному розмірі 8676,00 грн. за вказаними податковими накладними були включені позивачем до складу податкового кредиту за липень 2014 року, про що свідчать Додатки 5 до податкових декларації з ПДВ за вказаний звітний період (а.с. 57-58).

Судом встановлено, що перелічені вище первинні документи містять усі необхідні реквізити, для надання їм юридичної сили, доказовості та містять необхідні для цілей оподаткування відомості про зміст та обсяги господарських операцій.

У ході розгляду справи представник відповідача жодних заперечень щодо форми і змісту наданих позивачем письмових документів не висловив. Доказів, які б вказували на недійсність чи підробку первинних документів або їх невідповідність нормативно-правовим актам суду не надав.

Разом з тим, в письмових заперечення на позов представник відповідача акцентував увагу на тому, що у ході перевірки документи на підтвердження реальності фінансово-господарських операцій позивача з ТОВ «Треона Союз» не надавались. Тому, враховуючи приписи пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення податкової звітності.

У свою чергу, позивач зазначила, що не надала документів до перевірки, оскільки перевірку було призначено протиправно, зокрема, всупереч діючого з січня 2015 року мораторію на проведення перевірок субєктів господарювання з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній рік, встановленого Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 № 71-VIII.

Стосовно ненадання позивачем документів до перевірки, суд вважає, що відсутність або ненадання певних документів під час перевірки не може бути підставою для відмови у їх оцінці під час судового розгляду справи, адже положення статей 11, 71, 86 Кодексу адміністративного судочинства України зобов'язують суд вжити заходів, необхідних для з'ясування всіх обставин у справі, запропонувати сторонам подати докази на підтвердження своєї правової позиції, у разі необхідності витребувати докази з власної ініціативи, всебічно, повно та об'єктивно оцінити наявні у справі докази тощо.

При цьому суд не може обмежити право платника довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавались ним під час проведення податкової перевірки, позаяк процедура збору доказів у судовому процесі не обмежена проведенням податкової перевірки.

Право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів.

Позивачем у ході розгляду справи надані вичерпні документи бухгалтерського та податкового обліку, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та вказаним контрагентом.

Зазначені документи складені за результатами проведених операцій та з дотриманням вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», статті 44, статті 201 Податкового кодексу України, і містять відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, які узгоджуються між собою.

Статус позивача та його контрагента, як платників податку на додану вартість, не заперечувався сторонами.

Акт перевірки не містить жодних посилань на те, що установчі документи, свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво платника податку на додану вартість ТОВ «Треона Союз» були скасовані чи визнані недійсними за рішенням суду, як на дату укладання чи виконання договорів, так і на дату складання податкових накладних.

Таким чином, на момент здійснення господарських операцій та видання податкових накладних, позивач та його контрагент були платниками податку на додану вартість, які зареєстровані відповідно до положень статті 183 Податкового кодексу України.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що сума податкового кредиту позивачем сформовано на підставі належним чином оформлених податкових накладних.

Крім цього, на неодноразову вимогу суду відповідач не надав жодних доказів того, що контрагент позивача не звітував до податкового органу, не відображав результати господарських операцій з позивачем та не сплатив до бюджету обов'язкових платежів.

У зв'язку з цим, у суду не виникає сумнівів щодо належного відображення результатів господарських операцій між позивачем та його контрагентом у податковій звітності.

У силу положень пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше, або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 201.10 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Таким чином, право платника податку на податковий кредит пов'язано з виникненням визначеної законом події та наявністю належним чином оформленого документа, який засвідчує суму сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість по дійсній операції, пов'язаній з господарською діяльністю платника податку.

Тобто, за змістом положень Податкового кодексу України наявність господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг), призначених для використання у власній господарській діяльності платника податків, є визначальною умовою для виникнення у платника податку права на формування податкового кредиту, за наявності необхідних підтверджувальних документів первинного бухгалтерського обліку.

Як вже зазначалось судом, податкові зобов'язання були визначені позивачеві у зв'язку з формуванням податкового кредиту за рахунок сум податку, сплачених контрагенту в складі вартості придбаних робіт.

Оскільки, на думку податкового органу, роботи фактично не виконувались, а учасниками правочину переслідувалась мета мінімізації податкових зобов'язань, угода є безтоварною, а тому формування податкового кредиту за нею вчинено позивачем незаконно.

Водночас, відповідач не ставив під сумнів правильність здійснення позивачем математичного розрахунку податкового кредиту за первинними документами податкового та бухгалтерського обліку.

Таким чином, вирішення даної справи залежить від доведеності тверджень податкового органу про безтоварність господарських операцій, які покладено в основу оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Обґрунтовуючи законність донарахування сум податку на додану вартість, відповідач виходив з того, що ТОВ «Треона Союз» не виконувало своїх обов'язків з ремонтних робіт за договором підряду, оскільки за наявною у податкового органу інформацією, ТОВ «Треона Союз» має ознаки фіктивності та здійснювало діяльність з метою надання податкової вигоди третім особам.

На підтвердження такого висновку відповідач посилається на акт ДПІ у Печерському районі в м. Києві від 9 вересня 2014 року №2750/26-55-22-09/39156796 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Треона Союз» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 1 травня 2014 року по 31 липня 2014 року» (а.с. 59-64).

Із вказаного акту вбачається, що ТОВ «Треона Союз» відсутнє за податковою адресою у звязку з цим податковий орган дійшов висновку, що дане товариство не має адміністративно-господарських засобів для виконання взятих на себе зобов'язань.

Проте, як вбачається із змісту Акта перевірки, податковим органом не перевірялось ТОВ «Треона Союз» на предмет наявності у нього необхідних умов для досягнення результатів відповідної економічної діяльності, зокрема, основних фондів виробництва, наявності матеріальних ресурсів, кваліфікованого персоналу, господарсько-правових відносин з іншими суб'єктами господарювання у звязку з укладанням договорів оренди основних засобів виробництва, транспортних засобів; наявність укладених цивільно-правових угод з іншими субєктами господарювання, щодо надання послуг або виконання робіт.

З метою забезпечення повного та обєктивного розгляду справи суд відповідно до ухвали від 7 грудня 2015 року про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду витребував у відповідача письмову інформацію про наявність у ТОВ «Треона Союз» основних фондів виробництва (власних чи орендованих), управлінського персоналу тощо; форму № 1ДФ ТОВ «Треона Союз»; письмову інформацію про наявність заборгованості у ТОВ «Треона Собюз» щодо сплати податків, зборів, обовязкових платежів.

Відповідач вимог вказаної ухвали суду не виконав та не повідомив про причини неможливості їх надання.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для зясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Проте, це не означає, що суд зобовязаний взяти на себе тягар доказування та проведення перевірки контрагентів позивача замість сторони у справі субєкта владних повноважень у відносинах з юридичною чи фізичною особою.

Слід також зазначити, що податковим органом в контексті наведених в Акті перевірки доводів, не доведено належними та допустимими доказами обсягу та характеру ресурсів, які були необхідні контрагенту позивача для виконання спірних операцій, але були відсутні, та у цьому контексті відповідачем не надано податкової звітності ТОВ «Треона Союз», з якої б вбачалась відсутність у контрагента умов та ресурсів, необхідних для здійснення спірних операцій.

У звязку з цим суд констатує, що відповідачем не надано жодного доказу неможливості здійснення позивачем та його контрагентами зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів; відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу.

Відтак, обставин та доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли свідчити про їх фіктивність чи про те, що дії позивача і його контрагента були спрямовані на отримання незаконної податкової вигоди, відповідачем не наведено, а судом не встановлено.

Факт виконання ТОВ «Треона Союз» робіт, обумовлених договором підряду підтверджується документально, господарські операції належним чином відображені у бухгалтерському і податковому обліку позивача та його податковій звітності, а право на включення до податкового кредиту суми податку на додану вартість, сплаченої у складі вартості придбаних робіт посвідчується належним чином оформленими податковими накладними.

Як встановлено судом, усі наявні у матеріалах справи документи дають змогу визначити, які саме послуги надавались та які товари поставлялись, за якою ціною, між якими контрагентами, у повній мірі розкривають зміст та обсяг господарських операцій.

Так, позивач зазначив, що придбання робіт у ТОВ «Треона Союз» було обумовлено необхідністю своєчасного виконання позивачем своїх господарських зобовязань перед замовником - ПАТ «Укрсиббанк», з якими позивач уклав договір будівельного підряду від 23 червня 2014 року. Роботи, які виконувались ТОВ «Треона Союз», у подальшому були передані замовникові, підтвердженням чого є акти приймання - передачі виконаних робіт за формою КБ-2в.

Відтак, суд вважає, що висновки податкового органу про фіктивність господарських операцій між позивачем та його контрагентом є формальними та необєктивними, оскільки ґрунтуються не на первинних документах та результатах співставлення даних бухгалтерського і податкового обліку, як то передбачено пунктом 73.5 статті 75 Податкового кодексу України, а на обставинах, які не мають безпосереднього значення для формування податкових зобов'язань та податкового кредиту позивачем.

Враховуючи вищезазначені обставини та наявні у матеріалах справи докази суд дійшов висновку, що укладені між позивачем та ТОВ «Треона Союз» правочини відповідають вимогам чинного законодавства України, мають своїм наслідком зміну у майновому стані учасників правочину, є економічно виправданими, факт виконання господарських зобов'язань сторін підтверджується первинними документами бухгалтерської та податкової звітності, які є належними та достатніми доказами того, що господарські операції фактично відбулися, а операції між позивачем та його контрагентом враховані відповідно до їх дійсного економічного змісту, обумовлені розумними економічними причинами (цілями ділового характеру) та відповідають меті здійснення господарської діяльності.

Отже, викладений в Акті перевірки висновок податкового органу про порушення позивачем пункту 198.3 і 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, у результаті чого позивачу було донараховано податок на додану вартість в сумі 8676,00 грн., є необґрунтованим.

За таких обставин, податкове повідомлення-рішення від 25 лютого 2015 року № є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо вимог позивача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25 лютого 2015 року №, яким до позивача застосовані штрафні санкції у розмірі 510,00 грн. за не ведення книги обліку доходів та витрат у липні 2014 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту «а» пункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України платники податку зобовязані вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов'язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.

У силу вимог пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України, фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_1 12 листопада 2013 року зареєструвала у встановленому законом порядку Книгу обліку доходів і витрат за формою, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 15 грудня 2011 року №1637.

Дослідженням змісту витягу Книги обліку доходів та витрат за липень 2014 року судом встановлено, що позивачем відповідно до приписів чинного законодавства та на підставі первинних документів фінансово-господарської діяльності вівся облік доходів та витрат.

За таких обставин податкове повідомлення-рішення від 25 лютого 2015 року № є протиправним і підлягає скасуванню.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, у яких обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, доказів, які б спростовували доводи позивача не надав.

Приймаючи рішення у справі, суд також виходив з того, що пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України від 28 грудня 2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Зазначене обмеження не поширюється: з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари; з 1 січня 2015 року на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість; з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

У ході розгляду справи суду не надано жодних доказів того, що обсяг доходу позивача перевищує 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік.

Судом встановлено, що дозвіл на проведення перевірки позивача податковим органом від Кабінету Міністрів України не отримувався. Про наявність рішення суду або інших законодавчо визначених підстав для проведення такої перевірки відповідачем також суд не повідомлено. Доказів того, що позивач відноситься до кола осіб, на яких не поширюються обмеження, встановлені пунктом 3 Прикінцевих положень Закону №71-VIII суду також не надано, що відповідно є самостійною та достатньою підставою для визнання протиправними та скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

З огляду на викладене, а також беручи до уваги докази наявні у матеріалах справи у їх сукупності зважаючи на те, що первинні документи, складені позивачем та його контрагентом у ході господарських операцій, відповідають вимогами чинного законодавства, необхідним для надання їм юридичної сили та доказовості; твердження про відсутність факту виконання робіт спростовується наявними матеріалами справи; суду не надано належних та достатніх доказів, які б свідчили про наявність законодавчо визначених обставин, що позбавляли б позивача права на формування податкового кредиту, не доведено його недобросовісності суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 97 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані. Оскільки жодних клопотань з приводу відшкодування судових витрат позивачем суду не заявлено судові витрати компенсації не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 97, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Бориспільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 25 лютого 2015 року № та №.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панченко Н.Д.

Постанову виготовлено у повному обсязі та підписано 06.01.2016