Справа № 461/177/15-а
Суддя: Городецька Л. М.
Дата ухвалення: 2016-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/177/15-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.01.2016 Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючої: судді - Городецької Л.М.

при секретарі: Турчин З.В.,

з участю представників

позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа ОСОБА_5 про визнання протиправним і скасування розпорядження,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернулася до суду з адміністративним позовом до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправним і скасування розпорядження від 21.10.2014р. № 413 «Про демонтаж самовільно влаштованої вентиляції на дворовому фасаді будинку № 5 на вул. Краківській».

23 квітня 2015 року позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимог (а.с.51), відповідно до якої просить суд визнати протиправним і скасувати розпорядження голови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 21.10.2014р. № 413 «Про демонтаж самовільно влаштованої вентиляції на дворовому фасаді будинку № 5 на вул. Краківській» (з урахуванням змін, внесених розпорядженням голови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 23.03.2015р. № 104 «Про внесення змін в розпорядження Галицької районної адміністрації від 21.10.2014р. № 413»).

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що спірна вентиляція не була самовільно влаштована нею, а монтувалась на замовлення Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Лев» у 2007 році і при її монтажі обєктивно не можна було порушити рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.09.2011 № 833. Зазначає, що як це підтверджується актом від 20.03.2007р. на прийомку в експлуатацію димових та вентиляційних каналів в житлових будинках після капітального ремонту і нового будівництва, витяжна вентиляція з нежитлових приміщень за адресою: м. Львів, вул. Краківська, 5 була прийнята в експлуатацію. Про факт влаштування та прийняття в експлуатацію витяжної вентиляції було відомо ЛМКП «Айсберг» і про вказані обставини повинна була та могла довідатись Галицька районна адміністрація Львівської міської ради. Відповідні дії по влаштуванню спірної витяжної вентиляції вчинялись до набуття ОСОБА_4 права власності на частину нежитлових приміщень за адресою: м. Львів, вул. Краківська, 5. Просить врахувати постанову Галицького районного суду м. Львова від 27.01.2015р. по справі № 461/15407/14-а.

Преставники позивача в судовому засіданні позов та уточнені позовні вимоги підтримали повністю з мотивів, викладених у фабулі позову, уточненнях до позову та додаткових поясненнях. Просили позов задоволити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила, мотивуючи тим, що розпорядження № 413 «Про демонтаж самовільно влаштованої вентиляції на дворовому фасаді будинку № 5 на вул. Краківській» (з урахуванням змін) прийнято на законних підставах, а відтак, відсутні підстави для задоволення позову.

Третя особа у судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, викладених у заяві та письмових поясненнях (а.с.109,149-157). Просила у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи та наявні у них докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 07 жовтня 2014 року міжвідомча комісія Галицького району зобовязала позивача, як співвласника нежитлових приміщень по вул. Краківській, 5 у м. Львові, демонтувати самовільно влаштовану вентиляцію на дворовому фасаді будинку № 5 на вул. Краківській.

21.10.2014р. головою Галицької районної адміністрації Львівської міської ради прийнято розпорядження № 413 «Про демонтаж самовільно влаштованої вентиляції на дворовому фасаді будинку № 5 на вул. Краківській» (надалі розпорядження від 21.10.2014р. № 413). Пунктом 1 даного розпорядження затверджено висновок міжвідомчої комісії Галицького району (протокол від 07.10.2014р. № 34 § 10), а пунктом 2 зобовязано позивача за власні кошти демонтувати самовільно влаштовану вентиляцію на дворовому фасаді будинку № 5 на вул. Краківській.

23.03.2015р. головою Галицької районної адміністрації Львівської міської ради прийнято розпорядження № 104 «Про внесення змін в розпорядження Галицької районної адміністрації від 21.10.2014р. № 413» (в подальшому розпорядження від 23.03.2015р. № 104), пунктом 1 якого викладено в новій редакції пункт 2 розпорядження від 21.10.2014р. № 413, а саме зобовязано позивача за власні кошти демонтувати самовільно влаштовану вентиляцію з приміщень на вул. Краківській, 5, яка виведена по дворовому фасаду (зовнішніх стінах житлових кімнат квартир) будинку № 7 на вул. Краківській. Пункт 1 розпорядження від 21.10.2014р. № 413 розпорядженням від 23.03.2015р. № 104 не змінювався.

Розпорядження від 23.03.2015р. № 104 винесено у звязку з отриманням відповідачем експертного висновку від 01.11.2012р. № ІН.04.74.20.32.625 ЕВ визначення геометричних розмірів стінових конструкцій між житловими будинками № 5 та № 7 по вул. Краківська в м. Львові для ФО ОСОБА_5

Доказів будь-якого переміщення (з дворового фасаду одного будинку на інший) позивачем спірної вентиляції у період з 21.10.2014р. по 23.03.2015р. відповідачем не представлено.

06.03.2006р. між Управлінням комунального майна Львівської міської ради, як орендодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер-Лев», як орендарем, вчинено договір оренди № Г-4145-6, у відповідності з котрим орендодавець на підставі наказу управління комунального майна від 21.02.2006р. № 9-А передав, а орендар прийняв у строкове платне користування нежитлові приміщення за адресою: м. Львів, вул. Краківська, 5, загальною площею 150,5 кв.м., позначені на технічному плані індексами 17-1, 18-1, 18-2, 18-3, VII, VIII, IX. Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер-Лев» надані йому в платне користування приміщення отримало на підставі акту приймання-передачі від 10.03.2006р. вих. № 02. Наведені обставини стверджуються рядом судових рішень, зокрема, постановами Львівського апеляційного господарського суду від 24.10.2012р. у справі № 5015/5438/11 та від 19.08.2013р. № 914/947/13-г (а.с.5-11).

20.03.2007р. ЛМКП «Айсберг» (а.с.4) складено акт на прийомку в експлуатацію димових та вентиляційних каналів в житлових будинках після капітального ремонту і нового будівництва, в якому зафіксовано факт наявності вентиляції на дворовому фасаді будинку № 5 (з урахуванням експертного висновку від 01.11.2012р. № ІН.04.74.20.32.625 ЕВ будинку № 7) на вул. Краківській у м. Львові, а саме зазначено: «Блок 6. Металевою трубою по дворовому фасаду».

24.10.2012р. набрала законної сили постанова Львівського апеляційного господарського суду по справі № 5015/5438/11, згідно якої за Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер-Лев» визнано право власності на 672/1000 нежитлових приміщень першого поверху та підвалу, загальною площею 151,9 кв.м., розташованих за адресою: м. Львів, вул. Краківська, 5, які створені внаслідок виконання ТзОВ «Інтер-Лев» реконструкції приміщень з індексами 17-1, 18-1, 18-2, 18-3, VII, VIII, IX, переданих останньому згідно з договором оренди від 06.03.2006р. № Г-4145-6.

19.08.2013р. набрала законної сили постанова Львівського апеляційного господарського суду в справі № 914/947/13-г, виходячи з якої за Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер-Лев» визнано право власності ще на 71/1000 нежитлових приміщень першого поверху та підвалу, загальною площею 151,9 кв.м., розташованих за адресою: м. Львів, вул. Краківська, 5.

18.11.2013р. було вчинено договір дарування, у відповідності з яким ОСОБА_4 набула право власності на 743/1000 нежитлових приміщень за адресою: м. Львів, вул. Краківська, 5, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.07.2014р. № 24267620 (а.с.32).

09.10.2014р. адміністративною комісією Галицької районної адміністрації Львівської міської ради винесено постанову № 141, відповідно до якої позивач здійснив самовільне перепланування жилого будинку, а саме: у квітні 2014 року встановив витяжну вентиляцію на дворовому фасаді будинку № 5 на вул. Краківській у м. Львові.

27.01.2015р. Галицьким районним судом м. Львова винесено постанову в справі № 461/15407/14-а (набрала законної сили), якою визнано протиправною та скасовано постанову адміністративної комісії відповідача від 09.10.2014р. № 141 (а.с.53). В ході розгляду справи № 461/15407/14-а судом встановлено, що зі сторони позивача не було вчинено жодних дій, які б свідчили про самовільне встановлення витяжної вентиляції на дворовому фасаді будинку № 5 на вул. Краківській у м. Львові; твердження про самовільність будівельно-монтажних робіт є таким, що не відповідає дійсності; суд відхиляє зазначені в постанові від 09.10.2014 № 141 відомості, оскільки такі не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються доказами, здобутими в судовому засіданні.

Обставини, встановлені в рамках справи № 461/15407/14-а, виходячи з положень ч. 1 ст. 72 КАС України, є преюдиціальними фактами, що не підлягають повторному доказуванню.

Згідно з ст. 795 ЦК України, передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Нежитлові приміщення за адресою: м. Львів, вул. Краківська, 5 починаючи з 10.03.2006р. та станом на 20.03.2007р. перебували у володінні та користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Лев». Відтак, матеріалами справи спростовується та обставина, що спірна вентиляція була влаштована саме позивачем, оскільки ОСОБА_4 набула прав володіння, користування та розпорядження (право власності) частиною нежитлових приміщень за адресою: м. Львів, вул. Краківська, 5 у відповідності з договором дарування від 18.11.2013р.

З акту ЛМКП «Айсберг» від 20.03.2007р. на прийомку в експлуатацію димових та вентиляційних каналів в житлових будинках після капітального ремонту і нового будівництва слідує приналежність вентиляційного каналу «Блок 6. Металевою трубою по дворовому фасаду» Товариству з обмеженою відповідальністю «Інтер-Лев» та вбачається, що вентиляційні канали (в т.ч. «Блок 6. Металевою трубою по дворовому фасаду») згаданого Товариства справні, відповідають технічним умовам і можуть бути допущені до експлуатації.

Згідно з ст. 1, 2 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» (в редакції станом на 2005 2007 роки), документ дозвільного характеру дозвіл, висновок, погодження, свідоцтво тощо, який дає суб'єкту господарювання право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності. Дія цього Закону поширюється на дозвільні органи, адміністраторів, уповноважений орган та суб'єктів господарювання, які мають намір провадити або провадять господарську діяльність, і не поширюється на відносини у сфері ліцензування господарської діяльності, захисту економічної конкуренції, а також на дозвільну систему, яка поширюється на операції зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими матеріалами і речовинами, сильнодіючими отруйними речовинами, дозвільну діяльність у сфері використання ядерної енергії.

Відповідно до абз. 1 3 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» (набрала чинності 05.10.2006р.), виключно законами, які регулюють відносини, пов'язані з одержанням документів дозвільного характеру, встановлюються: необхідність одержання документів дозвільного характеру та їх види; дозвільний орган, уповноважений видавати документ дозвільного характеру.

Відповідно до п. 2 ст. 11 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», закони та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Закон України від 06.09.2005р. № 2806-IV «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» набув чинності з 05.01.2006р.

У п. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009р. № 7-рп/2009 вказано, що до нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Відтак, наказ Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005р. № 76 (набрав чинності 05.09.2005р.), як нормативно-правовий акт та підстава для винесення розпорядження від 21.10.2014р. № 413, підлягає до застосування і діє у частині, що не суперечить Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Відповідачем не наведено жодної норми закону, котра б покладала на субєкта господарювання обовязок одержувати дозвіл на встановлення витяжної вентиляції по дворовому фасаду будинку.

01.02.2002р. виконавчим комітетом Львівської міської ради було прийняте рішення № 028, яким затверджено Положення про порядок розміщення у м. Львові технічних елементів (пристроїв) ззовні будинків і споруд (додаток до рішення).

Згідно з п.п. 2.8., 3 Положення про порядок розміщення у м. Львові технічних елементів (пристроїв) ззовні будинків і споруд (в редакції рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 01.02.2002р. № 028): 2.8. Технічними елементами (пристроями), що розміщуються ззовні на будівельних конструкціях житлової, громадської і виробничої забудови є: 2.8.1. пристрої та устаткування інженерного забезпечення будинків і транспорту; 2.8.2. пристрої та устаткування засобів звязку; 2.8.3. пристрої нічного оформлення та освітлення фасадів будинків; 2.8.4. великі радіоприймальні антени, антени супутникового телебачення; 2.8.5. пристрої і устаткування систем опалення, вентиляції та кондиціонування повітря. 3. Забороняється: 3.1. розміщення та встановлення технічних елементів (пристроїв) перелічених у пунктах 2.8.4, 2.8.5 на видимих зі сторони вулиць та площ фасадах, стінах будинків і споруд, які знаходяться на території історичної забудови включеної у Список світової спадщини ЮНЕСКО, а також на видимих зі сторони вулиць (площ), фасадах, стінах будинків і споруд памятках архітектури; 3.2. розміщення та встановлення технічних елементів (пристроїв) з ушкодженням зовнішніх будівельних конструкцій будинків і споруд; 3.3. встановлення без відповідного дозволу: 3.3.1. технічних елементів (пристроїв), перелічених у підпунктах 2.8.1, 2.8.2, на фасадах, торцевих стінах, зовнішніх будівельних конструкціях будинків і споруд на всій території міста; 3.3.2 технічних елементів (пристроїв) перелічених у підпунктах 2.8.3, 2.8.4, 2.8.5 на видимих зі сторони вулиць (площ), фасадах, стінах будинків і споруд у межах історико-культурної заповідної території м. Львова; 3.3.3. технічних елементів (пристроїв), перелічених у пунктах 2.8.3, 2.8.4, 2.8.5, на будинках і спорудах памятках архітектури.

09.09.2011р. виконавчим комітетом Львівської міської ради було прийнято рішення № 833, яким у новій редакції викладено додаток до рішення від 01.02.2002р. № 028.

У відповідності з п.п. 2.1., 3.1., 3.2., 3.3. Положення про порядок розміщення технічних елементів (пристроїв) на фасадах та зовнішніх частинах будинків і споруд на території м. Львова (в редакції рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.09.2011р. № 833): 2.1. Технічними елементами (пристроями), що розміщуються ззовні на будівельних конструкціях житлової, громадської і виробничої забудови, є: 2.1.1. пристрої та устаткування інженерного забезпечення будинків і транспорту; 2.1.2. пристрої нічного оформлення та освітлення фасадів будинків; 2.1.3. великі радіоприймальні антени, антени супутникового телебачення; 2.1.4. пристрої та устаткування систем опалення, вентиляції і кондиціонування повітря; 2.1.5. пристрої та устаткування для генерації електроенергії. Забороняється: 3.1. Розміщення та встановлення: 3.1.1. Технічних елементів (пристроїв), крім наведених у п. 2.1.2, на усіх фасадах будинків і споруд, які знаходяться на території, включеній до історичної спадщини ЮНЕСКО. 3.1.2. Технічних елементів (пристроїв), перелічених у підпунктах 2.1.1, 2.1.2, 2.1.3, 2.1.4, 2.1.5, на видимих зі сторони вулиць та площ фасадах та зовнішніх частинах будинків і споруд, які знаходяться на території історичного ареалу, а також на усіх фасадах та зовнішніх частинах будинків і споруд памятках архітектури. 3.2. Розміщення та встановлення технічних елементів (пристроїв) з ушкодженням зовнішніх будівельних конструкцій будинків і споруд, їх архітектурного декору та скульптурних елементів. 3.3. Встановлення без відповідного дозволу: 3.3.1. Технічних елементів (пристроїв), перелічених у підпункті 2.1.1, 2.1.2 на фасадах, торцевих стінах, зовнішніх будівельних конструкціях будинків і споруд на всій території міста. 3.3.2. Технічних елементів (пристроїв), перелічених у підпунктах 2.1.1, 2.1.3, 2.1.4, 2.1.5, на невидимих зі сторони вулиць (площ) фасадах, стінах будинків і споруд, які знаходяться на території історичного ареалу м. Львова. 3.3.3. Технічних елементів (пристроїв), перелічених у пунктах 2.1.2, на будинках і спорудах памятках архітектури.

Відтак, системний аналіз рішень виконавчого комітету Львівської міської ради від 01.02.2002р. № 028 та від 09.09.2011р. № 833 дає підстави стверджувати, що норми згаданих нормативно-правових актів суттєво різняться за своїм змістом і обсяг заборон та обмежень, передбачених рішенням від 09.09.2011р. № 833, є суттєво ширшим за обсяг заборон та обмежень, визначених рішенням від 01.02.2002р. № 028.

З іншого боку, враховуючи те, що спірна вентиляція була уже влаштованою станом на 20.03.2007р., суд погоджується з твердженням позивача про те, що у 2007 році обєктивно не можна було застосовувати та/або порушувати вимоги рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.09.2011р. № 833.

24.08.1963р. Радою Міністрів ОСОБА_6 РСР прийнято постанову № 970 «Про впорядкування справи обліку та охорони памятників архітектури на території ОСОБА_6 РСР», якою будинку № 7 по вул. Краківській в м. Львові присвоєно охоронний № 356 та віднесено його до групи «в» (пам'ятники, які можна використовувати для культурних або господарських цілей і передавати в орендне використання установам та організаціям) памятників щодо їх використання.

Як вбачається з рішень виконавчого комітету Львівської міської ради від 01.02.2002р. № 028 та від 09.09.2011р. № 833, вони прийняті відповідно до Закону України «Про охорону культурної спадщини» та не містять окремого визначення поняття «памятка архітектури».

Згідно з ст. 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини» (в редакції до 13.01.2005 включно), пам'ятка об'єкт культурної спадщини національного або місцевого значення, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам'яток України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини» (в редакції до 16.10.2008 включно), пам'ятка об'єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам'яток України. Як вбачається з ст. 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини» (в редакції з 17.10.2008 включно), пам'ятка культурної спадщини об'єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам'яток України.

Тобто, виходячи з приписів ст. 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини», памяткою (в т.ч. архітектури) вважається обєкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих памяток України.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про охорону культурної спадщини» (в редакції до 11.10.2010 включно), із занесенням до Реєстру на об'єкт культурної спадщини, на всі його складові елементи поширюється правовий статус пам'ятки.

У відповідності з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про охорону культурної спадщини» (в редакції з 12.10.2010 включно), із занесенням до Реєстру на об'єкт культурної спадщини, на всі його складові елементи, що становлять предмет його охорони, поширюється правовий статус пам'ятки.

Пунктом 3 розділу Х «Прикінцеві положення» Закону України «Про охорону культурної спадщини» встановлено, що об'єкти, включені до списків (переліків) пам'яток історії та культури відповідно до Закону ОСОБА_6 РСР «Про охорону і використання пам'яток історії та культури», визнаються пам'ятками відповідно до цього Закону.

Як вбачається із п.п. 3 5 Розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України від 16.12.2004р. № 2245-IV «Про внесення змін до Закону України «Про охорону культурної спадщини», до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Об'єкти, включені до списків (переліків) пам'яток історії та культури республіканського чи місцевого значення відповідно до Закону ОСОБА_6 РСР «Про охорону і використання пам'яток історії та культури», до вирішення питання про їх включення (невключення) до Реєстру вважаються пам'ятками відповідно національного чи місцевого значення. Кабінету Міністрів України у шестимісячний строк з дня опублікування цього Закону: подати до Верховної Ради України пропозиції щодо внесення змін до законів України у зв'язку з прийняттям цього Закону; забезпечити прийняття необхідних нормативно-правових актів у зв'язку з прийняттям цього Закону.

Тобто, норми рішень виконавчого комітету Львівської міської ради від 01.02.2002р. № 028 та від 09.09.2011р. № 833 діють в частині, що не суперечить Закону України від 16.12.2004р. № 2245-IV «Про внесення змін до Закону України «Про охорону культурної спадщини».

ОСОБА_6 РСР «Про охорону і використання памяток історії та культури» набув чинності з 01.11.1978р. (постанова Верховної Ради ОСОБА_6 РСР від 13.07.1978р. № 3601-ІХ). Як наслідок, постанова Ради Міністрів ОСОБА_6 РСР від 24.08.1963р. № 970 не могла прийматись на підставі та на виконання Закону ОСОБА_6 РСР «Про охорону і використання памяток історії та культури». Більше того, постановою Ради Міністрів ОСОБА_6 РСР від 24.08.1963р. № 970 не визначено приналежності памяток памятка історії та культури республіканського або ж місцевого значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України від 01.02.2005р. № 2391-ІV «Про тимчасову заборону приватизації памяток культурної спадщини», Кабінет Міністрів України було зобовязано у шестимісячний термін з дня набрання чинності цим Законом подати на розгляд Верховної Ради України проект Закону України про затвердження переліку пам'яток культурної спадщини, які не підлягають приватизації.

Будинок за адресою: м. Львів, вул. Краківська, 7 не віднесено до Переліку памяток культурної спадщини, що не підлягають приватизації, затвердженого Законом України від 23.09.2008р. № 574-VI.

Упродовж шестимісячного строку, визначеного Законами України від 16.12.2004р. № 2245-IV та від 01.02.2005р. № 2391-ІV, Кабінет Міністрів України не подав на розгляд Верховної Ради України законопроектів (пропозицій) про приведення законів України у відповідність із зазначеними Законами в частині включення (невключення) обєктів до списків (переліків) памяток історії та культури відповідно до ОСОБА_6 РСР «Про охорону і використання памяток історії та культури» і до Державного реєстру нерухомих памяток України та в частині затвердження переліку памяток культурної спадщини, що не підлягають приватизації, а отже будинок за адресою: м. Львів, вул. Краківська, 7 не набув статусу памятки (архітектури) відповідно до Закону України «Про охорону культурної спадщини». Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 09.09.2014р. у справі № 3-66гс14, яку суд оцінює виходячи з ч. 1 ст. 244-2 КАС України, де передбачено, що висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Також суд приймає до уваги, що в постанові Верховного Суду України від 09.09.2014р. у справі № 3-66гс14 зазначено, що обєкт нерухомого майна набуває правового статусу памятки тільки із занесенням до Реєстру у розумінні ст. 13 Закону України «Про охорону культурної спадщини» (Державного реєстру нерухомих памяток України).

Докази занесення будинку за адресою: м. Львів, вул. Краківська, 7 до Державного реєстру нерухомих памяток України суду не надано.

Таким чином, суд погоджується з твердженнями позивача, та вважає, що покликання відповідача про самовільність монтажу спірної вентиляції є безпідставними, а також такими, що не підтверджуєються матеріалами справи.

Разом з тим, судом встановлено, що положення розпорядження від 21.10.2014р. № 413 з урахуванням змін, внесених розпорядженням від 23.03.2015р. № 104, є взаємосуперечливими. Так, пунктом 1 розпорядження від 21.10.2014р. № 413 затверджено висновок міжвідомчої комісії Галицького району (протокол від 07.10.2014р. № 34 § 10), котрий в свою чергу передбачає демонтаж вентиляції на дворовому фасаді будинку № 5 на вул. Краківській. Поряд з цим, пунктом 2 розпорядження від 21.10.2014р. № 413 (з урахуванням змін, внесених розпорядженням від 23.03.2015р. № 104) зобовязано демонтувати вентиляцію з приміщень на вул.Краківській, 5, яка виведена по дворовому фасаду (зовнішніх стінах житлових кімнат квартир) будинку № 7 на вул. Краківській.

Крім цього, суд враховує і те, що покладаючи на позивача обовязок «за власні кошти демонтувати самовільно влаштовану вентиляцію з приміщень на вул. Краківській, 5» відповідач у розпорядженні від 23.03.2015р. № 104 не конкретизував, про які саме приміщення на вул. Краківській, 5 йде мова та кому вони належать.

У п.п. 5.3.3. та 5.3.4. Положення про порядок розміщення технічних елементів (пристроїв) на фасадах та зовнішніх частинах будинків і споруд на території м. Львова (в редакції рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.09.2011р. № 833) встановлено, що міжвідомча комісія у двотижневий термін готує висновок про відповідність чи невідповідність розміщення технічного елемента (пристрою) для підготовки відповідного розпорядження голови районної адміністрації. Голова районної адміністрації у двотижневий термін на підставі підготовлених матеріалів приймає розпорядження про демонтаж технічного елемента (пристрою).

Висновок міжвідомчої комісії про відповідність чи невідповідність розміщення вентиляції з приміщень на вул. Краківській, 5, виведеної по дворовому фасаду будинку № 7 на вул. Краківській, відсутній.

Як наслідок, розпорядження від 21.10.2014р. № 413 змінено, а розпорядження від 23.03.2015р. № 104 видано з порушенням рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.09.2011р. № 833.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У п. 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008р. № 2 зазначено, що відповідно до частини першої статті 2 КАС України основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень. У зв'язку з цим судам необхідно враховувати, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень належить перевіряти, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, із якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. З огляду на зазначену норму під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Розпорядження голови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 21.10.2014р. № 413, з урахуванням змін, внесених розпорядженням голови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 23.03.2015р. № 104, не відповідає вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України.

Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_4 є підставним та обґрунтованим, а відтак, підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69, 70, 71, 72, 159-163, 167 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

позов ОСОБА_4 - задоволити.

Визнати протиправним і скасувати розпорядження голови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 21.10.2014р. № 413 «Про демонтаж самовільно влаштованої вентиляції на дворовому фасаді будинку № 5 на вул. Краківській» (з урахуванням змін, внесених розпорядженням голови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 23.03.2015р. № 104 «Про внесення змін в розпорядження Галицької районної адміністрації від 21.10.2014р. № 413»).

Стягнути з Місцевого бюджету м. Львова в користь ОСОБА_4 (79008, м. Львів, пл. Ринок, 19/7; РНОКПП: НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 73,08 гривень.

На постанову суду першої інстанції може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом першої інстанції частини третьої статті 160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Городецька Л.М.