Справа № 162/1438/14-а, 2а-162/387/14
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року Справа № 876/1692/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області на постанову Любешівського районного суду Волинської області від 22 грудня 2014 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області про визнання дій протиправними, зобов'язати вчинити дії,

встановив :

У грудні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача УПФ України в Любешівському районі Волинської області у якому просила: 1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу, як особі віднесеній до категорії 3, непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території гарантованого добровільного відселення, підвищення до пенсії у розмірі 2 мінімальних заробітних плат та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком згідно ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; 2) зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату, за період в межах визначеного Законом строку позовної давності, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території гарантованого добровільного відселення, підвищення до пенсії у розмірі 2 мінімальних заробітних плат, передбаченого ч.1, ч.2 ст.39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з врахуванням ст.8 Закону України «Про державний бюджет на 2014 рік» і виплачених сум, та як особі, яка віднесена до категорії 3 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком згідно ч.2 ст.51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з врахуванням ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2014 рік» і виплачених сум.

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав заперечення, просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Також відповідач покликався на те, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду із даним позовом і тому слід застосувати вимоги ч.2 ст.99, ст.100 КАС України.

Постановою Любешівського районного суду Волинської області від 22 грудня 2014 року позов задоволено повністю. Визнано неправомірними дії УПФ України в Любешівському районі Волинської області щодо ненарахування та невиплаті ОСОБА_1 підвищення до пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов'язано УПФ України в Любешівському районі Волинської області здійснити донарахування та виплату ОСОБА_1, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, підвищення до пенсії у розмірі 2 мінімальних заробітних плат, передбаченого ч.1, ч.2 ст.39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та як особі, яка віднесена до 3 категорії, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст.51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з визначеного ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімального розміру пенсії за віком, з 01.06.2014 р. по 02.08.2014 р., з урахуванням проведених виплат. Постанову у межах суми стягнення за один місяць звернено до негайного виконання.

З цією постанову суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального права і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що КМ України надано право встановлювати розміри соціальних виплат та здійснювати видатки на реалізацію положень Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в межах асигнувань, затверджених ВРУ в Законі України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік. Тому позивачеві проводяться спірні виплати у розмірах, визначених постановою КМУ від 23.11.2011 р. № 1210 із врахуванням змін внесених постановою КМУ від 25.03.2014 р. № 112. Крім цього, Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 р.» до видатків бюджету не віднесено проведення спірних виплат, у розмірах визначених Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За результатами апеляційного розгляду, апелянт просить скасувати оскаржену постанову суду від 22.12.2014 р. та відмовити позивачу в заявлених позовних вимогах.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави і межі апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач перебуває на обліку у відповідача УПФУ в Любешівському районі Волинської області як непрацюючий пенсіонер, отримує пенсію за віком, є потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 3, та постійно проживає на території зони гарантованого добровільного відселення (а.с. 5, 6).

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції щодо права позивача на доплату до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення та на виплату додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю як особі віднесеній до 3 категорії, з врахуванням наступного.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, підвищуються у таких розмірах: у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати.

Відповідно до ст. 51 цього Закону особам, віднесеним до категорії 3, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з врахуванням змін внесених постановою Кабінет Міністрів України від 25.03.2014р. № 112, встановлено розрахункові величини, з яких проводиться розрахунок пенсій.

Пунктом 13 постанови Кабінету Міністрів України №1210 встановлено, що щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, що належать до категорії 3 виплачується у розмірі - 113,88 грн..

Відповідно до п.15 цієї Постанови підвищення пенсій непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, передбачене статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», здійснюється в таких розмірах: тим, що проживають у зоні гарантованого добровільного відселення - 10,50 грн..

При цьому, керуючись пріорітетністю законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що при визначенні розміру підвищення до пенсії та додаткової пенсій застосуванню підлягають ст.39 та ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанова Кабінету Міністрів України, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Також судом першої інстанції вірно враховано, що Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» Прикінцеві положення Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» доповнено п.67 яким встановлено, зокрема, що норми і положення статей 39 та 51 цього Закону застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМ України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік. Вказаний Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» набирав чинності з 03.08.2014 р..

Таким чином, в період з 01.06.2014 р. по 02.08.2014 р. при нарахуванні та виплаті підвищення до пенсії та додаткової пенсії у відповідності до ст. ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосуванню підлягають положення вказаних статей, а не підзаконні нормативно-правові акти, якими керувався відповідач.

Однак, суд першої інстанції в цілому правильно по суті вирішивши справу, помилково застосував статтю 256 КАС України, зазначивши про негайне виконання постанови в межах суми стягнення за один місяць, оскільки судом не вирішувались вимоги про стягнення пенсії, а лише про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії та додаткової пенсії.

З врахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції від 22.12.2014 року слід змінити, виключивши із резолютивної частини абзац 4 щодо звернення постанови до негайного виконання.

В решта частині постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 41 ч.1, 195, 197, 198, 201, 205, 207, 254 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області - задоволити частково.

Постанову Любешівського районного суду Волинської області від 22 грудня 2014 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області про визнання дій протиправними, зобов'язати вчинити дії - змінити, а саме у резолютивній частині цієї постанови виключити абзац 4 щодо звернення постанови до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць.

В решта частині постанову Любешівського районного суду Волинської області від 22 грудня 2014 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Постанова суду є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Р.Й. Коваль

Н.М. Судова-Хомюк