Справа № 308/7783/15а
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 року Справа № 876/8361/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Довгополова О.М., Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради Закарпатської області на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради Закарпатської області про зобовязання субєкта владних повноважень прийняти рішення, -

В С Т А Н О В И В :

01 липня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради, в якому просила визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_1 міської ради на виконання позитивних рекомендацій комісії міської ради щодо розгляду її заяви від 31 січня 2015 року, на яку вона 05 березня 2015 року отримала витяг з протоколу № 57.

Також позивач просила зобовязати ОСОБА_1 міську раду розглянути її заяви від 31 січня 2015 року та від 25 червня 2015 року у строки передбачені Земельним кодексом України.

Постановою від 22 липня 2015 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області позов задовольнив та зобовязав ОСОБА_1 міську раду розглянути та надати відповідь на звернення ОСОБА_2 від 31.01.2015 ороку та 25.06.2015 року в термін, передбачений ст. 118 ЗК України.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, виконавчий комітет ОСОБА_1 міської ради подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на ті обставини, що відповідачем у справі зазначено виконавчий комітет ОСОБА_1 міської ради, а позовні вимоги стосуються ОСОБА_1 міської ради. Однак, виконавчий комітет ОСОБА_1 міської ради та ОСОБА_1 міська рада є різними юридичними особами.

За таких обставин, відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що згідно договору дарування, посвідченого 30 грудня 2003 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстр. №4483, ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_2 46/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями за № 22 на вул. Підгірна в м. Ужгороді.

Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради № 134 від 26.05. 2004 року ОСОБА_2 було надано дозвіл на будівництво гаража, а 12.01.2005 року ОСОБА_2 отримала в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю м. Ужгорода дозвіл на виконання будівельних робіт. На підставі вказаних документів позивач збудувала гараж.

Позивач зазначає, що згодом рішення виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради № 134 від 26.05.2004 року, яким ОСОБА_2 було надано дозвіл на будівництво гаража, було скасоване з тих підстав, що вона здійснила будівництво гаража на земельній ділянці, яка перебуває у спільному користуванні сторін, без дозволу інших співвласників будинку.

В позовній заяві ОСОБА_2 також вказує на те, що їй було невідомо про факт перебування земельної ділянки у спільному користування ще трьох співвласників, оскільки такі не значаться ні в Акті на землю, ані в Акті погодження.

31 січня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до міського голови м. Ужгорода ОСОБА_5 із заявою про прийняття документів на приватизацію земельних ділянок по вул. Підгірній, 22 ,,а та по вул. Духновича, 3 ,,б в м. Ужгороді з подальшою передачею її у власність.

Згідно витягу з протоколу виїзного засідання комісії з вирішення земельних спорів щодо меж земельних ділянок та додержання добросусідства від 20.02.2015 року № 56 ОСОБА_2 рекомендовано отримати рішення сесії міської ради з приводу отримання дозволу на підготовку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Підгірній, 22 ,,а .

Відповідно до витягу з протоколу № 57 виїзного засідання постійної комісії з питань регулювання земельних відносин від 05.03.2015 року вирішили рекомендувати надати ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Підгірній, 22 ,,а.

25 червня 2015 року ОСОБА_2 знову звернулась до міського голови м. Ужгорода ОСОБА_5 із заявою, в якій просила прискорити на черговій сесії міської ради питання дозволу на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку площею 0,0207 га по вул. Підгірній, 22 з подальшою передачею її у власність.

Однак, міська рада рішення по заявах ОСОБА_2 не прийняла.

Надаючи правову оцінку наведеним спірним правовідносинам, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 3 ст. 24 Закону України ,,Про місцеве самоврядування в Україні органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Статтею 118 Земельного кодексу України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства) (ч.6).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки (ч.7).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 1861 цього Кодексу (ч.8).

Оскільки у визначений статтею 118 Земельного кодексу України місячний строк ОСОБА_1 міська рада заяву ОСОБА_2 не розглянула колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог та їх задоволення.

При цьому апеляційний суд визнає необхідним відзначити, що розглядаючи заяву ОСОБА_2 міська рада маж право на свій розсуд прийняти рішення про надання відповідного дозволу або про відмову в наданні такого дозволу. Підставою для відмови може бути виключно та лише одна обставина, передбачена ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України .

Поряд з цим колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо порушення судом норм процесуального права, а саме: суд вирішив позовні вимоги щодо особи, яка не була залучена до участі у справі.

Так, відповідачем у справі є виконавчий комітет ОСОБА_1 міської ради, а позовні вимоги стосуються ОСОБА_1 міської ради.

Відповідно до Закону України ,,Про місцеве самоврядування в Україні повноваження та права міської ради та виконавчого комітету є різними. Зокрема, питання розпорядження земельними ділянками комунальної власності, належить до виключної компетенції міської ради.

Ухвалою від 01 грудня 2015 року апеляційний суд залучив до участі у справі в якості другого відповідача ОСОБА_1 міську раду.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу п.4 ч.1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Виходячи з викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції допустився помилки в частині застосування норм процесуального права. Однак, дане порушення не призвело до неправильного вирішення справи, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для скасування рішення суд першої інстанції.

Апеляційний суд надав можливість ОСОБА_1 міській раді прийняти участь у судовому засідання, однак, відповідач своїм правом не скористався, надіславши письмові заперечення проти позову.

Крім того, права виконавчого комітету оскарженим рішенням не порушенні, що також є підставою для відмови у задоволенні апеляційної скарги.

Підсумовуючи викладене апеляційний суд вважає правильним апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ч.1 ст.41, ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу апеляційну скаргу виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради Закарпатської області залишити без задоволення, а постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 липня 2015 року у справі № 308/7783/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складенні ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді О.М. Довгополов

ОСОБА_6

Ухвала в повному обсязі складена 28 грудня 2015 року.