Справа № 461/12959/14-а
Суддя: Мисько Х. М.
Дата ухвалення: 2015-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2а/461/78/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2015

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді - Мисько Х.М.,

при секретарі - Коружинець Н.В.,

з участю представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2 комітету Львівської міської ради, Департаменту економічної політики Львівської міської ради - ОСОБА_3,

представника відповідача КП «Адміністративно-технічне управління» - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_2 комітету Львівської міської ради, Департаменту економічної політики Львівської міської ради, Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» про визнання протиправними дій та бездіяльності та зобовязання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

позивач - ПАТ «ВіЕс Банк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 комітету Львівської міської ради (далі ВК ЛМР), Департаменту економічної політики Львівської міської ради (далі ДЕП ЛМР), Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» (далі КП «Адміністративно-технічне управління»), в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідачів ВК ЛМР та ДЕП ЛМР, яка полягає в непродовженні дозволів на розміщення зовнішньої реклами, виданих позивачу, а саме: дозволу від 01 грудня 2009 року №1-09-12-329 на вул. Грабовського (непарна сторона) вул. Коперника; дозволу від 30 листопада 2009 року №1-09-11-330 на вул. Грабовського, 11 (місце №1); дозволу від 30 листопада 2009 року №1-09-11-331 на вул. Грабовського, 11 (місце №2); дозволу від 30 листопада 2009 року №1-09-11-332 на вул. Грабовського, 11 (місце №3). Визнати протиправним та скасувати наказ ДЕП ЛМР від 25 вересня 2014 року №12С, яким визнано такими, що втратили чинність з 23 вересня 2014 року дозволи на розміщення зовнішньої реклами, видані позивачу, а саме: дозвіл від 01 грудня 2009 року №1-09-12-329 на вул. Грабовського (непарна сторона) вул. Коперника; дозвіл від 30 листопада 2009 року №1-09-11-330 на вул. Грабовського, 11 (місце №1); дозвіл від 30 листопада 2009 року №1-09-11-331 на вул. Грабовського, 11 (місце №2); дозвіл від 30 листопада 2009 року №1-09-11-332 на вул. Грабовського, 11 (місце №3). Визнати протиправним та скасувати наказ ДЕП ЛМР від 16 жовтня 2014 року №46Д «Про демонтаж самовільно встановлених конструкцій зовнішньої реклами» по вул. Грабовського (н.с.) вул. Коперника, вул. Грабовського, 11 м. №1 на інженерній споруді, вул. Грабовського, 11 м.№2, м.№3 просто неба. Зобовязати ВК ЛМР та ДЕП ЛМР повернути позивачу дозволи на розміщення зовнішньої реклами, а саме: дозвіл від 01 грудня 2009 року №1-09-12-329 на вул. Грабовського (непарна сторона) вул. Коперника; дозвіл від 30 листопада 2009 року №1-09-11-330 на вул. Грабовського, 11 (місце №1); дозвіл від 30 листопада 2009 року №1-09-11-331 на вул. Грабовського, 11 (місце №2); дозвіл від 30 листопада 2009 року №1-09-11-332 на вул. Грабовського, 11 (місце №3). Визнати протиправними дії КП «Адміністративно-технічне управління», які полягають у внесенні позивачу попередження від 22 жовтня 2014 року №2410-08-7348 про демонтаж конструкцій зовнішньої реклами по вул. Грабовського (н.с.) вул. Коперника, вул. Грабовського, 11 м. №1 на інженерній споруді, вул. Грабовського, 11 м.№2, м.№3 просто неба.

В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що ВК ЛМР було видано вищевказані дозволи на розміщення зовнішньої реклами. Позивач звернувся до ВК ЛМР та ДЕП ЛМР із заявою від 19 серпня 2014 року №2-14659 про подовження дії дозволів. Листом від 02 вересня 2014 року №23-2057 ДЕП ЛМР повідомив позивача, що відповідно до протоколу №25 засідання робочої групи з попереднього розгляду документів, поданих для встановлення пріоритету на отримання дозволу для розміщення реклами та погодження проектів вивісок, встановлення запропонованих позивачем рекламо носіїв є недоцільним, оскільки суперечитиме п.5.1.4 Правил розміщення зовнішньої реклами у м. Львові, затверджених рішенням виконкому від 21 травня 2010 року №569. Позивач повторно звернувся до ВК ЛМР та ДЕП ЛМР за продовженням дії дозволів та отримав лист-відповідь ДЕП ЛМР від 29 вересня 2014 року №23-вих-950, в якій повідомляється, що відповідно до протоколу №29 від 23 вересня 2014 року засідання робочої групи з попереднього розгляду документів, поданих для продовження дозволів для розміщення реклами, та наказу ДЕП ЛМР від 25 вересня 2014 року №12С дозволи вважаються такими, що втратили чинність з 23 вересня 2014 року. При цьому раніше видані дозволи позивачу повернуті не були. 27 жовтня 2014 року позивач отримав листи-попередження КП «Адміністративно-технічне управління» від 22 жовтня 2014 року №2410-08-7348, в якому повідомляється, що згідно наказу №46Д від 16 жовтня 2014 року ДЕП ЛМР «Про демонтаж самовільно встановлених металевих конструкцій зовнішньої реклами» по вул. Грабовського (н.с.) вул. Коперника, вул. Грабовського, 11 м.№1 на інженерній споруді, вул. Грабовського, 11 м.№2, м.№3 просто неба, та пропонується добровільно демонтувати самовільно встановлену конструкцію до 29 жовтня 2014 року, про що повідомити КП «Адміністративно-технічне управління» з долученням світлини місця демонтажу. В протилежному випадку КП «Адміністративно-технічне управління» здійснить демонтаж конструкції після 29 жовтня 2014 року. Позивач вважає, що ДЕП ЛМР у своїх листах від 02 вересня 2014 року та від 29 вересня 2014 року не зазначено, в чому саме полягає порушення п.5.1.4 Правил розміщення зовнішньої реклами у м. Львові, затверджених рішенням виконкому від 21 травня 2010 року №569. Також покликається на те, що вищевказаними Правилами не передбачено такої підстави для відмови продовжити дозволи, як недоцільність продовження дозволів.

В судовому засіданні представник позивача зменшив позовні вимоги в частині не продовження дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами на вул. Грабовського (непарна сторона) вул. Коперника, зменшену позовну підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні до викладених у позовній заяві та просив таку задоволити.

Представник відповідача КП «Адміністративно-технічне управління» ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, надала письмові заперечення, в яких вказує, що позивач не отримав погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини, на розміщення зовнішньої реклами на памятці архітектури національного значення. Дозвіл на розміщення реклами, виданий органом місцевого самоврядування, який є єдиною підставою для встановлення рекламоносія, у ПАТ «ВіЕс Банк» відсутній. Наказ про демонтаж, винесений на підставі Правил розміщення реклами та у чіткій відповідності до визначеної процедури, є законним, обґрунтованим та обовязковим до виконання . Попередження є документом, який не створює юридичних наслідків, відтак згідно розяснення Пленуму Верховного суду не підлягає оскарженню. Юридичні наслідки створює наказ на демонтаж, а попередження це додаткова можливість, надана порушнику на добровільне усунення порушення, яке порушник може прийняти до уваги або ні. Враховуючи вищенаведене, просить відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідачів ОСОБА_2 комітету Львівської міської ради, Департаменту економічної політики Львівської міської ради ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечила та підтримала пояснення представника КП «Адміністративно-технічне управління». Додатково пояснила, що ансамбль оборонних споруд Цитадель у м. Львові на вул. Грабовського, 11 є памяткою історії, архітектури, містобудування, має охоронний номер 130026-Н. ПАТ «ВіЕс Банк» не отримав погодження на встановлення рекламоносія у центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини, а орган місцевого самоврядування позбавлений права виконувати повноваження вищестоящого органу. Просила в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч.1 ст.6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 комітетом ЛМР було видано ВАТ «ФОЛЬКСБАНК» дозволи на розміщення зовнішньої реклами, зокрема, дозвіл від 01 грудня 2009 року №1-09-12-329 на вул. Грабовського (непарна сторона) вул. Коперника; дозвіл від 30 листопада 2009 року №1-09-11-330 на вул. Грабовського, 11 (місце №1); дозвіл від 30 листопада 2009 року №1-09-11-331 на вул. Грабовського, 11 (місце №2); дозвіл від 30 листопада 2009 року №1-09-11-332 на вул. Грабовського, 11 (місце №3) (а.с.9-12).

19 серпня 2014 року позивач звернувся до ВК ЛМР та ДЕП ЛМР із заявою №2-14659 про подовження дії дозволів.

Листом від 02 вересня 2014 року №23-2057 ДЕП ЛМР повідомив позивача, що відповідно до протоколу №25 засідання робочої групи з попереднього розгляду документів, поданих для встановлення пріоритету на отримання дозволу для розміщення реклами та погодження проектів вивісок, встановлення запропонованих позивачем рекламоносіїв є недоцільним, оскільки суперечитиме п.5.1.4 Правил розміщення зовнішньої реклами у м. Львові, затверджених рішенням виконкому від 21 травня 2010 року №569.

Позивач повторно звернувся до ВК ЛМР та ДЕП ЛМР за продовженням дії дозволів та отримав лист-відповідь ДЕП ЛМР від 29 вересня 2014 року №23-вих-950, в якій повідомляється, що відповідно до протоколу №29 від 23 вересня 2014 року засідання робочої групи з попереднього розгляду документів, поданих для продовження дозволів для розміщення реклами, та наказу ДЕП ЛМР від 25 вересня 2014 року №12С дозволи вважаються такими, що втратили чинність з 23 вересня 2014 року (а.с.7).

28 жовтня 2014 року позивач отримав листи-попередження КП «Адміністративно-технічне управління» від 22 жовтня 2014 року №2410-08-7348, в якому повідомляється, що згідно наказу №46Д від 16 жовтня 2014 року ДЕП ЛМР «Про демонтаж самовільно встановлених металевих конструкцій зовнішньої реклами» по вул. Грабовського (н.с.) вул. Коперника, вул. Грабовського, 11 м.№1 на інженерній споруді, вул. Грабовського, 11 м.№2, м.№3 просто неба, та пропонується добровільно демонтувати самовільно встановлену конструкцію до 29 жовтня 2014 року, про що повідомити КП «Адміністративно-технічне управління» з долученням світлини місця демонтажу. В протилежному випадку КП «Адміністративно-технічне управління» здійснить демонтаж конструкції після 29 жовтня 2014 року (а.с.8, 79).

Як вбачається із постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2012 року №929 «Про внесення обєктів культурної спадщини національного значення до Державного реєстру нерухомих памяток України», такою включено до Переліку обєктів культурної спадщини національного значення, які вносяться до Державного реєстру нерухомих памяток України, зокрема, ансамбль оборонних споруд Цитадель місце концентраційного табору «Шталаг-328» у м. Львові на вул. Грабовського, 11, оскільки такий є памяткою історії, архітектури, містобудування, охоронний номер 130026-Н (а.с.86).

Відповідно до ч.3 ст.32 Закону України «Про охорону культурної спадщини», на охоронюваних археологічних територіях, у межах зон охорони пам'яток, історичних ареалів населених місць, занесених до Списку історичних населених місць України, забороняються містобудівні, архітектурні чи ландшафтні перетворення, будівельні, меліоративні, шляхові, земляні роботи без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини.

Згідно п.17 ч.2 ст.5 вищевказаного Закону, до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, належить: надання дозволів на проведення робіт на памятках національного значення, їхніх територіях та в зонах охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць.

Відповідно до ст.6-1 вищевказаного Закону, дозволи, погодження і висновки, передбачені цим Законом, надаються органами охорони культурної спадщини безоплатно. Рішення про надання або про відмову в наданні дозволу, погодження чи висновку приймається органом охорони культурної спадщини протягом одного місяця з дня подання фізичною чи юридичною особою відповідних документів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Набуття суб'єктом господарювання права на провадження будь-яких дій щодо здійснення господарської діяльності на об'єктах культурної спадщини за декларативним принципом забороняється.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач ПАТ «ВіЕс Банк» не отримав погодження на встановлення рекламоносія у центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини.

Орган місцевого самоврядування не вправі виконувати повноваження вищестоящого органу, у такому випадку, надання дозволу на встановлення реклами на памятці національного значення без погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини, трактуватиметься, як перевищення службових повноважень органом місцевого самоврядування.

Крім цього, Правилами розміщення реклами у м. Львові, затвердженими рішенням ЛМР №569 від 21 травня 2010 року передбачено, що при зміні власника (користувача) рекламоносіїв, дозвіл на розміщення реклами підлягає переоформленню на нового власника (користувача) у місячний термін.

Як встановлено в судовому засіданні, дозволи на розміщення реклами на вул. Грабовського, 11 були видані ВАТ «ФОЛЬКСБАНК», однак позов поданий до суду ПАТ «ВіЕс Банк». При цьому, позивачем не надано суду доказів переоформлення в місячний термін дозволу на розміщення реклами на вищевказаних обєктах на нового власника (користувача).

Відповідно до ст.16 Закону України «Про рекламу» та п.3 розд.4 Типових Правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених Постановою КМУ від 29 грудня 2003 року, розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.2.1 Правил розміщення реклами у м. Львові, затверджених рішенням ЛМР №569 від 21 травня 2010 року, самовільно встановлений рекламний засіб рекламний засіб, розміщений без виданого у встановленому порядку дозволу або не демонтований власником після прийняття робочим органом рішення про відмову у продовженні дозволу або виконавчим комітетом рішення про його скасування у встановлений термін.

Як передбачено розділом 8 вищевказаних Правил, самовільно встановлені рекламні засоби підлягають демонтажу. Демонтаж таких конструкцій здійснює Оператор (КП «Адміністративно-технічне управління») на підставі наказу органу місцевого самоврядування, якщо рекламо розповсюджувач не демонтував конструкцію добровільно.

Згідно ст. 19 ч.2 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. Субєкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Згідно ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Таким чином, суд приходить до висновку, що представниками відповідачів в судовому засіданні належними та допустимими доказами, перевіреними в судовому засданні доведено, що оскаржувані накази ДЕП ЛМР від 25 вересня 2014 року №12С, яким визнано такими, що втратили чинність з 23 вересня 2014 року дозволи на розміщення зовнішньої реклами, видані позивачу та від 16 жовтня 2014 року №46Д «Про демонтаж самовільно встановлених конструкцій зовнішньої реклами» винесені та підготовані відповідачам на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття ухвали; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні адміністративного позову ПАТ «ВіЕс Банк» слід відмовити.

Крім цього, відповідно до ч.4 ст. 118 КАС України, якщо у задоволенні вимог позивачеві буде відмовлено, вжиті заходи забезпечення адміністративного позову зберігаються до набрання постановою суду законної сили. Проте суд може одночасно з прийняттям постанови або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення адміністративного позову або заміну одного способу забезпечення адміністративного позову іншим.

Враховуючи вищенаведене, оскільки у задоволенні позову слід відмовити, суд приходить до висновку про необхідність скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 30 жовтня 2014 року, якою заборонено ОСОБА_2 комітету Львівської міської ради, Департаменту економічної політики Львівської міської ради, Комунальному підприємству «Адміністративно-технічне управління» вчиняти дії, спрямовані на демонтаж встановлених конструкцій зовнішньої реклами, розміщених за адресами: вул. Грабовського (непарна сторона) вул. Коперника, вул. Грабовського, 11 (місце №1), вул. Грабовського, 11 (місце №2), вул. Грабовського, 11 (місце №3).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 1, 2, 4, 6, 17, 18, 19, 69, 70, 71, 118, 158, 159, 160, 161, 162, 163 КАС України, ст.19 Конституції України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», суд,

п о с т а н о в и в :

у задоволенні позову відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 30 жовтня 2014 року, якою заборонено ОСОБА_2 комітету Львівської міської ради, Департаменту економічної політики Львівської міської ради, Комунальному підприємству «Адміністративно-технічне управління» вчиняти дії, спрямовані на демонтаж встановлених конструкцій зовнішньої реклами, розміщених за адресами: вул. Грабовського (непарна сторона) вул. Коперника, вул. Грабовського, 11 (місце №1), вул. Грабовського, 11 (місце №2), вул. Грабовського, 11 (місце №3).

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10-ти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Головуючий суддя Мисько Х.М.