Справа № 826/24173/15
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2015-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 грудня 2015 року № 826/24173/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовом ОСОБА_1

до Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління

юстиції у м. Києві,

Відділу державної виконавчої служби Дніпровського

районного управління юстиції у м. Києві

про зобов'язання вчинити дії

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, в особі ОСОБА_1 (надалі - Позивач), звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві (надалі - Відповідач-1), Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (надалі - Відповідач-2), в якому просить зобов'язати відділ державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві та відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зняти арешт з усього майна, в тому числі нерухомого майна ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на підставі Постанови АЕ № 672435 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від ЗО січня 2008 року, накладена відділом державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, зареєстрована П'ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою, 14 лютого 2008 року, реєстраційний номер обтяження 6595060.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що накладений арешт на майно ОСОБА_2 перешкоджає оформленню на підставі заповіту спадщини на 1/2 спірної квартири. Крім цього, ОСОБА_1 зазначила, що відповідачі вказали, що виконавче провадження, за яким було накладено спірний арешт, вже знищено, а тому у них немає правових підстав для зняття такого арешту.

Представники Відповідачів в судове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомлена про судовий розгляд справи, відповідно до вимог статей 35, 37 Кодексу адміністративного судочинства України

Враховуючи, що в судове засідання не прибули представники Відповідачів, судом було прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини шостої статті 128 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

Відповідно до заповіту від 01.07.1999 року серії АВВ №690878, посвідченого державним нотаріусом П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Демчик В.В., зареєстровано в реєстрі за № 1-1689, спадкоємцями зазначеного в заповіті майна ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є її дочка ОСОБА_5 та син ОСОБА_2.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, видане відділом реєстрації смерті у м. Києві 24 липня 2013 року, актовий запис від 22.07.2013 року № 12278, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер бать Позивачки ОСОБА_2.

Так, 08 квітня 2013 року ОСОБА_2 було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Алейнік Л.О., зареєстрований в реєстрі за № 200, за яким заповідав все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, яке буде належати йому на день смерті і на що за законом матиме право, ОСОБА_1.

Після смерті батька відкрилася спадщина до складу якої, зокрема, увійшла 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1.

З метою оформлення права на спадщину Позивач звернулася до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори (м. Київ, вул. Гната Юри, буд.8), однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії внаслідок того, що на вказану квартиру накладено арешт.

Так, постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Коваленко П.І. від 24 січня 2008 року відкрито виконавче провадження №6058754 з виконання виконавчого листа №1-886, виданого 21.12.2007 року Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 боргу у розмірі 4990,00 грн.

Постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Коваленко П.І. від 30 січня 2008 року накладено арешт на усю квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

В подальшому виконавче провадження було передане на виконання до відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві.

Постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про закінчення виконавчого провадження від 24 червня 2010 року виконавче провадження ВП №18005897 з примусового виконання виконавчого листа № 1-886, виданого 21.12.2007 року Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 боргу у розмірі 4990,00 грн. закінчено у зв'язку з виконанням рішення суду.

Так, листами від 07.04.2015 року Позивачка звернулась до Відповідачів про відомостей про накладений арешт на майно боржника ОСОБА_2, а саме: на яке майно було накладено арешт, надати інформацію чи направлялось повідомлення на адресу П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори про вилучення запису про обтяження та з проханням направити до П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори повідомлення про вилучення запису з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про обтяження, зокрема спірної квартири.

На час розгляду справи відповідей на вказані заяви до Позивача не надходило.

Також, листом від 07.04.2015 року Позивач звернулась до П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, в якій просила вилучити запис з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про обтяження про арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 6595060, зареєстровано 14.02.2008 року 16:05:33 за № 6595060 реєстратором: П'ятнадцятою київською нотаріальною конторою, 02222, м. Київ, вул. Закревського Миколи, 47, , 515-58-82 на підставі Постанови АЕ № 672435 від 30.01.2008 року Відділу державної виконавчої служби Деснянського РУЮ у м. Києві, вик. Коваленко П.І., власник: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, додаткові дані 15з-62 від 13.02.2008 р., заявник: ВДВС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві.

Листом №1444/02-14 від 08 квітня 2015 року заступника завідувача П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Позивачку повідомлено, що заява від 07.04.2015 року залишена без виконання, із посиланням на ст. 8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Позивач зазначає, 17 квітня 2015 року вона звернулася із заявою до начальника Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, в якій просила: зняти заборону на нерухоме майно та вилучити запис з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про обтяження: арешт нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1, водночас відповіді не отримала.

Постановою № 6586/02-31 від 24 жовтня 2015 року державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Фещук Н.І. Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 (одну другу) частину квартири, знаходиться в АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_4, спадкоємцем якої був син ОСОБА_2, який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, у зв'язку із арештом, внесеним до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, постанова АЕ № 672435, 30.01.2008 року, накладена відділом державної виконавчої служби Деснянського РУТО, зареєстрована П'ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою, 14 лютого 2008 року, реєстраційний номер обтяження 6595060.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про обґрунтування позовних вимог виходячи з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року N 606-XIV (надалі - Закон N 606-XIV).

З метою забезпечення гарантій прав громадян і юридичних осіб у виконавчому провадженні ст. 6 Закону № 606-ХІV зобов'язано державного виконавця використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону N 606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 5 п'ятого частини 3 статті 11 Закону N 606-XIV державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Право державного виконавця за заявою стягувача накласти арешт на майно (крім коштів) боржника з метою забезпечення виконання рішення про майнові стягнення при відкритті виконавчого провадження також передбачено частиною 2 статті 25 Закону N 606-XIV.

Відповідно до ч. 2 ст. 57 Закону № 606-ХІV арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до вимог наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби" від 25.12.2008 р. № 2274/5 зі змінами, строк зберігання завершених виконавчих проваджень з виконання виконавчих документів у справах про стягнення боргу, переданих на зберіганні, становить три роки.

Судом встановлено, що виконавче провадження за яким було накладено оскаржуваний арешт, у відповідачів не перебуває, зняти арешт є неможливим у зв'язку із знищенням останнього.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Так, відповідно до Конвенції про захист прав людини та основних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 Закону N 606-XIV рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

У відповідності до ст.50 ЗУ "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Як зазначалось вище, постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про закінчення виконавчого провадження від 24 червня 2010 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1-886, виданого 21.12.2007 року Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 боргу у розмірі 4990,00 грн. закінчено у зв'язку з виконанням рішення суду.

Враховуючи неможливість скасування Відповідачем-2 оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення, а тому вважає за необхідне зобов'язати відділ державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві та відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зняти арешт з усього майна, в тому числі нерухомого майна ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на підставі Постанови АЕ № 672435 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 30 січня 2008 року, накладена відділом державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, зареєстрована П'ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою, 14 лютого 2008 року, реєстраційний номер обтяження 6595060.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновків про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 128, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Зобов'язати відділ державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві та відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зняти арешт з усього майна, в тому числі нерухомого майна ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на підставі Постанови АЕ № 672435 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від ЗО січня 2008 року, накладена відділом державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, зареєстрована П'ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою, 14 лютого 2008 року, реєстраційний номер обтяження 6595060.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук