Справа № 2а/0370/849/12
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2015-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2015 р. Справа № 97309/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової служби на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2012 року у справі за позовом Приватного підприємства «Екс-прод» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ПП «Екс-прод» звернулось до суду з позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції, яким просило скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 07.03.2012 року № 003561601, яким його зобов'язано сплатити штраф у розмірі 2693,50 грн. за затримку сплати суми узгодженого грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 5387,00 грн., та № , яким його зобов'язано сплатити штраф у розмірі 178,20 грн. за затримку сплати суми узгодженого грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 1782,00 грн.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2012 року позов задоволено.

Постанова мотивована тим, що оскільки податкові зобов'язання ПП «Екс-прод» із сплати податку на додану вартість виникли у березні і квітні 2009 року і були фактично сплачені з порушенням встановленого законодавством граничного строку у вересні 2009 року, тобто до порушення провадження у справі про банкрутство та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, дія цього мораторію розповсюджується на дані зобов'язання, зокрема, заборона застосування санкцій за їх невиконання чи неналежне виконання.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач, вважає її незаконною і необґрунтованою, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що введення мораторію на задоволення вимог кредиторів не забороняє контролюючим органам нараховувати як поточні податкові зобов'язання так і податкові зобов'язання, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство платника податку, а також штрафні (фінансові) санкції за них. Крім того, перевірка дотримання ПП «Екс-прод» граничних строків сплати узгоджених податкових зобов'язань хоч і була проведена у 2012 році, однак охоплювала період з 30.03.2009 року до 21.09.2009 року, тобто до введення зазначеного мораторію.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд, 26.02.2012 року працівник Луцької об'єднаної державної податкової інспекції провів перевірку дотримання ПП «Екс-прод» граничних строків сплати узгодженого податкового зобов'язання за період з 30.03.2009 року до 21.09.2009 року, за результатами якої складено акт № 1077/10/15-2/30887368.

В акті перевірки податковий орган зазначає про порушення позивачем вимог п. п. 57.1, 57.3 ст. 57, п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України, а саме не забезпечено своєчасності сплати узгодженого податкового зобов'язання з податку на додану вартість протягом граничного строку сплати: з граничним строком сплати 30.03.2009 року фактично сплачено 17.04.2009 року 1782,00 грн. і 21.09.2009 року 3605,00 грн., а з граничним строком сплати 30.04.2009 року фактично сплачено 21.09.2009 року 1782,00 грн. Таким чином, затримка сплати грошового зобов'язання в сумі 5387,00 грн. становить 175 календарних днів, а затримка сплати грошового зобов'язання в сумі 1782,00 грн. становить 18 календарних днів.

На підставі акта перевірки Луцька об'єднана державна податкова інспекція прийняла податкові повідомлення-рішення від № 003561601, яким ПП «Екс-прод» зобов'язано сплатити штраф у розмірі 2693,50 грн. за затримку сплати суми узгодженого грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 5387,00 грн., та № , яким ПП «Екс-прод» зобов'язано сплатити штраф у розмірі 178,20 грн. за затримку сплати суми узгодженого грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 1782,00 грн.

Колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з таких підстав.

Як встановив суд, податкові зобов'язання ПП «Екс-прод» із сплати зазначених сум податку на додану вартість виникли на підставі податкових декларацій № 17690, поданої 18.03.2009 року та № 38782, поданої 17.04.2009 року.

Підпунктом 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 чинного на той час Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» було встановлено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

А абз. « 4» пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 даного Закону було передбачено, що податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі при сплаті місячних авансових внесків), - протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Таким чином, відповідно до положень наведених норм граничний строк сплати ПП «Екс-прод» податкових зобов'язань з податку на додану вартість згідно із зазначеними вище податковими деклараціями минув 30.03.2009 року і 30.04.2009 року відповідно.

Однак, як було встановлено під час перевірки і не заперечується позивачем, податкове зобов'язання з граничним строком сплати 30.03.2009 року фактично сплачено 17.04.2009 року в сумі 1782,00 грн. і 21.09.2009 року в сумі 3605,00 грн., а з граничним строком сплати 30.04.2009 року фактично сплачено 21.09.2009 року в сумі 1782,00 грн.

При цьому, на думку колегії суддів, відповідач помилково посилається на положення п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, оскільки обов'язок сплати зазначених вище податкових зобов'язань і їх фактична сплата мали місце у 2009 році, коли питання строків і порядку сплати податкових зобов'язань, а також відповідальність за їх порушення регулювались положеннями чинних на той час Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» та Закону України «Про податок на додану вартість».

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що встановивши факти допущення ПП «Екс-прод» зазначених вище порушень вимог податкового законодавства, суд першої інстанції правильно та обґрунтовано врахував наступні обставини.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 11.05.2010 року у справі № 7/57-Б було порушено провадження у справі про банкрутство ПП «Екс-прод» та введений мораторій на задоволення вимог кредиторів, під час якого заборонено стягнення на підставі виконавчих документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства, в тому числі недоїмки (штраф, пеня), інші фінансові (економічні) санкції на невиконання чи неналежне виконання грошових зобовязань щодо сплати податків, зборів, обов'язкових платежів.

А постановою цього суду від 31.05.2010 року ПП «Екс-прод» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Також даний Закон визначає, що до конкурсних кредиторів відносяться також кредитори, вимоги яких до боржника виникли внаслідок правонаступництва за умови виникнення таких вимог до порушення провадження у справі про банкрутство. Поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Згідно з ч. 4 ст. 12 цього Закону мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду.

А згідно з абз. 2 ч. 4 ст. 12 цього Закону протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Відповідно до ч. 1 ст. 14 даного Закону конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Згідно з ч. 1 ст. 23 цього Закону нарахування неустойки, штрафу, пені, процентів та інших санкцій по всіх видах заборгованості банкрута, що виникли після введення мораторію, припиняються з дня прийняття рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Наведені норми регулюють правовідносини, які виникли між боржником і кредиторами у зв'язку з неспроможністю боржника виконати після настання встановленого строку існуючі зобов'язання і спрямовані на відновлення платоспроможності боржника або його ліквідації з метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів.

З порушенням провадження у справі про банкрутство не пов'язується завершення підприємницької діяльності боржника, він має право укладати договори та вчиняти інші правочини, у зв'язку з чим у нього виникають права та обов'язки, отже, виконання цих зобов'язань, які виникли після введення мораторію, забезпечується на загальних засадах.

Водночас колегія суддів зазначає, що оскільки мораторій запроваджується щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до прийняття рішення про його введення, то і заборона застосування санкцій за невиконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) під час дії мораторію стосується саме зобов'язань, які виникли до введення мораторію.

Як правильно встановив суд першої інстанції, податкові зобов'язання ПП «Екс-прод» із сплати податку на додану вартість і граничний строк їх сплати виникли у березні і квітні 2009 року, а також були фактично сплачені з порушенням встановленого законодавством граничного строку у вересні 2009 року, тобто до порушення провадження у справі про банкрутство та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, тому дія цього мораторію розповсюджується на дані зобов'язання, зокрема, заборона застосування санкцій за їх невиконання чи неналежне виконання.

Таким чином, на думку колегії суддів, застосування до ПП «Екс-прод» оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями штрафних санкцій за порушення граничних строків узгоджених податкових зобов'язань, які настали до введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, є протиправним, в зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що податкові повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції від 07.03.2012 року № і № є протиправними і підлягають скасуванню.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової служби залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2012 року у справі № 2а-849/12/0370 за позовом Приватного підприємства «Екс-прод» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції про скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л.Я. Гудим

В.В. Святецький

Ухвала складена в повному обсязі 18.12.2015 року