Справа № 813/3912/15
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року Справа № 876/10962/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

представника позивача Михальчишин Н.Л.,

представника відповідача Іванського В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Жовківському районі Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства ,,Жовківське лісове господарство" до державної податкової інспекції у Жовківському районі Головного управління ДФС у Львівській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

24 липня 2015 року Державне підприємство (ДП) ,,Жовківське лісове господарство" звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Жовківському районі Головного управління ДФС у Львівській області (далі - ДПІ у Жовківському районі) від 09 липня 2015 року за №, №, №, №, №.

Постановою від 15 жовтня 2015 року Львівський окружний адміністративний суд позовні вимоги задовольнив повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ДПІ у Жовківському районі подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на доводи податкового органу про порушення позивачем вимог Податкового кодексу України, а саме: перевищення в 2014 році в податковому обліку ліміту витрат на ремонт та поліпшення основних засобів (10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних засобів на початок звітного року) на суму 275284,69 грн.; не оподаткування податком на прибуток безповоротної фінансової допомоги в сумі 487466,89 грн.; завищення податкового кредиту за серпень-грудень 2014 року на суму 152614 грн.; несвоєчасне перерахування податковим агентом податку на доходи фізичних осіб в сумі 777 739,78 грн.; заниження відрахування до бюджету частини чистого прибутку державних підприємств в сумі 93819 грн.; порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, невиконання зобов'язання та порушення вимог валютного законодавства.

За таких обставин, податковий орган вважає правомірними оскаржені податкові повідомлення-рішення, а тому просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник податкового органу в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив вимоги апеляційної скарги та просить залишити скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що на підставі висновків позапланової виїзної документальної перевірки ДП ,,Жовківське лісове господарство" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, оформленої актом за №251/13-23-22-01/00992438 від 23.06.2015 року, ДПІ у Жовківському районі 09 липня 2015 року прийняла податкові повідомлення-рішення: - № , яким збільшила грошове зобов'язання з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності в розмірі 205942,50грн., з яких 137295,00 грн. за основним платежем та 68647,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- № , яким збільшила грошове зобов'язання з податку на додану вартість на суму 228921,00 грн., з яких 152614,00 грн. за основним платежем та 76307,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- № , яким збільшила підприємству грошове зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб на суму 431106,92 грн., в тому числі за штрафними санкціями в сумі 431106,92 грн.;

- № , яким збільшена сума грошового зобов'язання за платежем: дивіденди в розмірі 140728,50грн., з яких 93819,00 грн. основного платежу та 46909,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- № , яким нарахована пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, невиконання зобов'язання та за порушення вимог валютного законодавства в розмірі 18766,99 грн.

Висновки податкового органу базуються на тому, що позивач допустив порушення: - пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14, п.135.1 ст.135, п.137.10 ст. 137, п.146.12 ст. 146 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток, що підлягає до сплати в бюджет за 2014 рік на загальну суму 137295,00 грн.;

- п.199.2 ст.199 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 152614,00 грн., в тому числі за серпень 2014 р. в сумі 22378,00 грн., за вересень 2014 р. в сумі 38961,00 грн., за жовтень 2014 р. в сумі 12937,00 грн., за листопад 2014 року в сумі 29414,00 грн. та за грудень 2014 р. в сумі 48924,00 грн.;

- п.п.168.1.2 п.168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, у результаті чого несвоєчасно перераховано податковим агентом податок на доходи фізичних осіб в сумі 777 739,78 грн.;

- п.1 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2011 р. №138, що призвело до заниження відрахування частини чистого прибутку за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. на суму 93819 грн.;

- ст. 1 Закону України від 23.09.1994 р. №185/94-ВР ,,Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" (із змінами та доповненнями) при розрахунках прострочення терміну поступлення валютних коштів за товар.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що висновки відповідача щодо порушення позивачем вимог податкового та валютного законодавства базуються виключно на припущеннях, не відповідають фактичним обставинам, а тому прийняті на підставі таких висновків податкові повідомлення-рішення є протиправними.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є вірними.

І. Так, з матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що 02.04.2013 року ДП ,,Жовківське лісове господарство" (Продавець) та фірма ZORTEX BUSINESS LLP (Великобританія) (Покупець) уклали контракт №02/04/13, відповідно до якого Продавець продає, а Покупець купує (згідно Правил ИНКОТЕРМС в редакції 2010 р.) пиловник сосновий (далі ,,товар") в кількості 500 м.куб.

Згідно умов контракту платіж за реалізовану партію товару (100% передоплата) здійснюється в доларах США шляхом банківського переказу на валютний рахунок Продавця, поставка товару здійснюється на умовах СРТ, м.Одеса. Умовами контракту також визначено, що зміни та доповнення до контракту дійсні тільки в тому випадку, якщо вони зафіксовані в письмовій формі і підписані сторонами. Після підписання даного контракту всі попередні переговори і переписка втрачають силу. Всі доповнення передані засобами факсимільного зв'язку дійсні при наявності одної оригінальної печатки.

До умов вище вказаного контракту вносились зміни та доповнення відповідно до умов додаткових угод від 16.05.2013 р. №1, від 21.05.2013 р. №2, від 17.07.2013 р. №3, від 26.1.2013 №4, від 28.02.2014 р. №5, від 14.08.2014 р. №6, від 14.10.2014 р. №7. від 05.11.2014 р. №8, від 05.11.2014 р. №9.

Додатковою угодою за №8 від 05.11.2014 р. визначено, що оплату за даним контрактом може здійснити компанія Interline Management L.P. Suite 1, Montgomey 78. Edinburgh, Scotland EH7 5JA. United Kingdom. Рахунок отримувача: LV72 RGNS 4300 5485 0001 0. Банк отримувача: Rigensis Bank Teatra street 3, Riga, Latvia, LV-1050, SWIFT: RGNSLV22.

На виконання умов контракту на кожний вагон товару Продавець надав Покупцю пакет супроводжуючих документів, що підтверджується долученими до матеріалів справи накладними на залізничні перевезення, карантинними сертифікатами, специфікаціями до рахунків-фактур. Здійснення експорту лісоматеріалів підтверджується ВМД форми МД-2. На підтвердження проведених взаєморозрахунків між ДП ,,Жовківське лісове господарство" та ZORTEX BUSINESS LLP (Великобританія) позивач надав платіжні доручення.

Згідно акту перевірки за період станом на 01.01.2014 року сальдо по розрахунку з фірмою ZORTEX BUSINESS LLP становило 59765,10 доларів США. З 01.01.2014 року до 15.07.2014 року на рахунки ДП ,,Жовківське лісове господарство" надійшли кошти від фірми ZORTEX BUSINESS LLP в сумі 80175,00 доларів США. Крім того, з 19.08.2014 року до 01.10.2014 року від фірми ZORTEX BUSINESS LLP позивачу надійшли кошти в сумі 12996,00 доларів США. Всього від вказаної фірми надійшли кошти в загальній сумі 152936,10 доларів США (т.1 а.с. 69-71).

Також згідно додаткової угоди №8 від 05.11.2014р. компанія Interline Management L.P. від імені фірми ZORTEX BUSINESS LLP перерахувала позивачу за період з 18.11.2014 року по 19.12.2014 року 20882,00 доларів США (т.1 а.с. 72).

Згідно наданих позивачем документів (митні декларації, інвойси, товарно-супровідні документи) позивач відвантажив на адресу фірми ZORTEX BUSINESS LLP в період з 01.01.2014 року до 26.06.2014 року лісоматеріали на загальну суму 124110,44 доларів США (т.1 а.с. 68-69).

Крім того, за період з 03.08.2014 року до 18.12.2014 року ДП ,,Жовківське лісове господарство" реалізувало на адресу фірми ZORTEX BUSINESS LLP лісоматеріали на загальну суму 40031,29 доларів США (т.1 а.с. 69-70).

ДПІ у Жовківському районі надала суду інформацію, розміщену на сайті за адресою http://wck2.companieshouse.gov.uk, а також лист Міністерства закордонних справ України щодо перевірки компанії ZORTEX BUSINESS LLP від 24.02.2015 р. №630/17-200-490, згідно яких фірма ZORTEX BUSINESS LLP (Великобританія) ліквідована з 05.07.2014 року.

Виходячи із вказаної інформації, ДПІ у Жовківському районі вважає, що кошти, які надійшли позивачу після 15.07.2014 року від фірми ZORTEX BUSINESS LLP в сумі 12996,00 доларів США та від компанії Interline Management L.P. в сумі 20882,00 доларів США не можуть бути зарахованими як оплата за поставлений товар відповідно до контракту № 02/04/13 від 02.04.2013 року.

Тому податковий орган дійшов висновку, що покупцем товару, вивезеного позивачем за митну територію України у період з 15.07.2014 року до 31.12.2014 року лісоматеріалу, являється інша фірма-нерезидент, яку не ідентифіковано. У зв'язку з цим ДПІ у Жовківському районі вважає, що сума в розмірі 33878,00 доларів США або 487466,89 грн. отримана позивачем як безповоротна фінансова допомога, а тому повинна бути оподаткована податком на прибуток в сумі 87744,04 грн. (487466,89 грн. х 18%).

Крім того, відповідач вважає, що підприємство допустило завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування на суму 275285,00 грн., що призвело до заниження податку на прибуток в розмірі 49551,30 грн.. Такий висновок відповідача базується на тому, що позивач перевищив ліміт на поліпшення основних засобів на суму 22337,65 грн. та зайво відніс на витрати суми вартості придбаних запчастин та ремонтних робіт дороги Бутинського лісництва на загальну суму 252947,04 грн.

Таким чином, на думку відповідача, загальна сума заниження податку на прибуток складає 137295,34 грн. = 87744,04 грн. + 49551,30 грн.

Підпунктом 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу (ПК) України ( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що безповоротна фінансова допомога - це: сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів; сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості; сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності; основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних); сума процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповерненою на кінець звітного періоду, у розмірі облікової ставки Національного банку України, розрахованої за кожний день фактичного використання такої поворотної фінансової допомоги.

За змістом п.135.1 ст.135 ПК України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Відповідно до п.137.10 ст. 137 ПК України суми безповоротної фінансової допомоги та безоплатно отримані товари (роботи, послуги) вважаються доходами на дату фактичного отримання платником податку товарів (робіт, послуг) або за датою надходження коштів на банківський рахунок чи в касу платника податку, якщо інше не передбачено цим розділом.

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з доводами суду першої інстанції щодо протиправності висновків податкового органу про отримання позивачем безповоротної фінансової допомоги, оскільки первинними документами бухгалтерського та податкового обліку повністю підтверджується факт реалізації позивачем за межі митної території деревини, попередня оплата якої нерезидентами проведена у вересні-грудня 2014 року на загальну суму 33878,00 доларів США (487466,89 грн.). Саме на виконання умов укладеного між позивачем та компанією ZORTEX BUSINESS LLP надійшли зазначені кошти на рахунок ДП ,,Жовківське лісове господарство", яке в свою чергу відвантажило на отриману суму лісотехнічну продукцію.

Посилання податного органу на ліквідацію компанії ZORTEX BUSINESS LLP як на доказ отримання позивачем безповоротної фінансової допомоги колегія суддів визнає безпідставними, оскільки податковий орган не надав жодного доказу на підтвердження факту ліквідації зазначеної компанії без правонаступників. Тому позивач не був звільнений від обов'язку виконати умови договору щодо поставки оплаченої продукції або повернути отримані кошти.

Також відповідач не надав жодного доказу на підтвердження факту не включення позивачем до своїх доходів від операційної діяльності коштів в сумі 487466,89 грн., які надійшли в серпні-грудні 2014 року.

Тому нарахування позивачу податку на прибуток на суму отриманих коштів в розмірі 487466,89 грн. є протиправним.

Підпунктом 14.1.9 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу (ПК) України ( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що балансова вартість основних засобів, інших необоротних та нематеріальних активів - сума залишкової вартості таких засобів та активів, яка визначається як різниця між первісною вартістю з урахуванням переоцінки і сумою накопиченої амортизації.

Відповідно до п.п.139.1.5 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України не враховуються при визначенні оподатковуваного прибутку витрати на придбання, виготовлення, будівництво, реконструкцію, модернізацію та інше поліпшення основних засобів та витрати, пов'язані з видобутком корисних копалин, а також з придбанням (виготовленням) нематеріальних активів, які підлягають амортизації згідно зі статтями 144 - 148 цього Кодексу, з урахуванням пунктів 146.11 і 146.12 статті 146 та пункту 148.5 статті 148 цього Кодексу.

Статтею 146 Податкового кодексу України передбачено, що первісна вартість основних засобів збільшується на суму витрат, пов'язаних із ремонтом та поліпшенням об'єктів основних засобів (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція), що приводить до зростання майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання об'єктів у сумі, що перевищує 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних засобів, що підлягають амортизації, на початок звітного податкового року з віднесенням суми поліпшення на об'єкт основного засобу, щодо якого здійснюється ремонт та поліпшення (пункт 146.11).

Сума витрат, що пов'язана з ремонтом та поліпшенням об'єктів основних засобів, у тому числі орендованих або отриманих у концесію чи створених (збудованих) концесіонером у розмірі, що не перевищує 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних засобів на початок звітного року, відноситься платником податку до складу витрат(пункт 146.12).

Виходячи з системного аналізу наведених норм, апеляційний суд дійшов висновку, що до складу витрат відноситься сума витрат на ремонт основних засобів, що не перевищує 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних засобів, а на суму, яка перевищує вказаних 10 відсотків збільшується первісна вартість основних засобів.

Пунктом 6 розділу І Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації від 22.12.2010 року № 984 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 січня 2011 р. за № 34/18772 ( чинного на час оформлення результатів перевірки) визначено, що факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Згідно пункту 5.2 розділу ІІ вказаного Порядку у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно, зокрема, зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

В акті перевірки відсутні посилання на первинні документи, на підставі яких вчиненні записи у податковому та бухгалтерському обліку, не наведені регістри бухгалтерського обліку та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення. Зокрема, відсутні будь-які посилання на первинні документи щодо придбання матеріалів, запасних частин, планування площ основи з піщаної суміші по ремонту дороги Бутинського лісництва.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що контролюючий орган, на якого в силу приписів ч.2 ст. 71 КАС України покладено тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності, не надав суду належних та допустимих доказів перевищення позивачем ліміту на поліпшення основних засобів на суму 22337,65 грн. та зайвого віднесення на витрати сум вартості придбаних запчастин та ремонтних робіт на загальну суму 252947,04 грн.

ІІ. Висновки податкового органу про заниження позивачем податку на додану вартість на загальну суму 152614,00 грн. базуються на тому, що ДП ,,Жовківське лісове господарство" здійснювало операції з реалізації деревини круглої товарних позицій УКТ ЗЕД 4401, 4403, операції з постачання якої згідно ст. 197 та пункту 23 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України звільняються від оподаткування ПДВ. Частка оподаткованих операцій за 2013 рік становить 43,82 %.

Однак, підприємство позивача протягом серпня-грудня 2014 року не здійснило перерахунок частки, що включається до податкового кредиту, за підсумками 2014 року не подало Розрахунок частки використання товарів/послуг та необоротних активів в оподатковуваних операціях.

В ході перевірки встановлено, що протягом 2014 року підприємство здійснило реалізацію товарів звільнених від оподаткування ПДВ на загальну суму 10992090,00 грн., в тому числі на митній території України на суму 6506033,00 грн. та за межами митної території України -4486057,35 грн.. Загальний обсяг постачання (без ПДВ) за 2014 рік станови 20565632,00 грн.. Отже частка використання товарів/послуг та необоротних активів в оподатковуваних операціях за 2014 рік становить 46.55 % (т.1 а.с.87-88).

Відповідно до пункту 23 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України ( в редакції, чинній до 03.08.2014 року тимчасово до 1 січня 2015 року від оподаткування податком на додану вартість звільняються операції з постачання, у тому числі операції з імпорту відходів та брухту чорних і кольорових металів та деревини товарних позицій 4401, 4403, 4404 згідно з УКТ ЗЕД (крім брикетів та гранул товарної підкатегорії УКТ ЗЕД 4401 30 90 00), а також паперу та картону для утилізації (макулатури та відходів) товарної позиції 4707 згідно з УКТ ЗЕД. Операції з вивезення в митному режимі експорту товарів, зазначених у цьому пункті, звільняються від оподаткування податком на додану вартість.

Законом України від 31 липня 2014 року № 1621 - VII, який набрав чинності з 03.08.2014 року, внесенні зміни до ПК України, згідно яких в абзаці першому пункту 23 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України виключенні слова та цифри "та деревини товарних позицій 4401, 4403, 4404 згідно з УКТ ЗЕД (крім брикетів та гранул товарної підкатегорії УКТ ЗЕД 4401 30 90 00)".

Таким чином, з 03.08.2014 року до постачання деревини вказаних товарних позицій звільнення від оподаткування податком на додану вартість не застосовується.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу (ПК) України визначено, що податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Статтею 198 ПК України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності (пункт 198.1).

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2).

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (пункт 198.3).

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу) (пункт 198.6).

Відповідно п. 201.10 ст.201 ПК України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, право на нарахування податкового кредиту обумовлюється наявністю факту придбання платником податку товарів, робіт, послуг, основних фондів, нематеріальних активів, в ціні яких платником податку-покупцем сплачений (нарахований) податок на додану вартість, та їх використання у власній господарській діяльності.

Статтею 199 ПК України передбачено, що у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, до сум податку, які платник має право віднести до податкового кредиту, включається та частка сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях (пункт 199.1).

Частка використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях визначається у відсотках як відношення обсягів з постачання оподатковуваних операцій (без урахування сум податку) за попередній календарний рік до сукупних обсягів постачання оподатковуваних та неоподатковуваних операцій (без урахування сум податку) за цей же попередній календарний рік. Визначена у процентах величина застосовується протягом поточного календарного року (пункт 199.2).

Платник податку за підсумками календарного року здійснює перерахунок частки використання товарів/послуг та необоротних активів в оподатковуваних операціях виходячи з фактичних обсягів проведених протягом року оподатковуваних та неоподатковуваних операцій. У разі зняття з обліку платника податку, у тому числі за рішенням суду, перерахунок частки здійснюється виходячи з фактичних обсягів оподатковуваних та неоподатковуваних операцій, проведених з початку поточного року до дати зняття з обліку (пункт 199.4).

Податковий орган не вказав на підставі яких первинних документів податкового та бухгалтерського обліку він визначив частки використання сплаченого податку за придбаними товарами (послугами) між оподатковуваними та неоподатковуваними операціями. При цьому відповідач не врахував, що під час здійснення господарських операцій з реалізації деревини за межі митної території України у період серпень-грудень 2014 року позивач не був звільнений від сплати ПДВ, а тому суми ПДВ по вказаних операціях включив до складу своїх податкових зобов'язань.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що позивач правомірно сформував податковий кредит в сумі 152614,00 грн. за період з серпня по грудень 2014 року, що підтверджується відповідними документами податкового та бухгалтерського обліку.

ІІІ. Застосування до ДП ,,Жовківське лісове господарство" штрафних (фінансових) санкцій в сумі 431106,92 грн. ДПІ у Жовківському районі обґрунтовує порушенням позивачем вимог п.п.168.1.2 п.168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, що призвело до несвоєчасного перерахування податковим агентом податку на доходи фізичних осіб в сумі 777 739,78 грн.. В акті перевірки зазначено, що станом на 01.012014 року кредитове сальдо по ПДФО складає 202630,56 грн., не перераховано податок з доходів фізичних осіб за 2013 рік в сумі 202930,56 грн. (акт ДПІ від 22.05.2014 року). За 2014 рік несвоєчасно перераховано податок з доходів фізичних осіб в сумі 574809,22 грн.(т.1 а.с. 91-93).

Відповідно до пп.168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПК України податок з доходів фізичних осіб сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Пунктом 127.1 статті 127 ПК України визначено, що ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Передбачені цим пунктом штрафи не застосовуються, коли ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб самостійно виявляється податковим агентом при проведенні перерахунку цього податку, передбаченого пунктом 169.4 статті 169 цього Кодексу, та виправляється в наступних податкових періодах протягом податкового (звітного) року згідно з нормами цього Кодексу.

В акті перевірки відповідач вказав, що на дату періоду початку перевірки нарахований але несплачений податок становив 258169,74 грн., нараховано податку за період, що перевірявся 710259,37 грн., сплачено (перераховано) податку до бюджету 906466,84 грн., нарахований але несплачений податок на дату завершення періоду перевірки 61962,27 грн., несвоєчасне перерахування податку 777739,78 грн..

Позивач протягом 2014 року сплатив податок з доходів фізичних осіб в сумі 906466,84 грн., залишок несплаченого податку станом на 01.01.2015 року становив 61962,27 грн., а тому апеляційний суд визнає протиправним застосування штрафних санкцій в сумі 431106,92 грн. за несвоєчасне перерахування податку в сумі 777739,78 грн., оскільки протягом звітного періоду позивач самостійно виявив та виправив в наступних податкових періодах суми заборгованості зі сплати вказаного податку.

Крім того, відповідач не вказав за який період, яку суму, на скільки днів позивач прострочив сплату податку з доходів фізичних осіб, що також є підставою для визнання протиправним застосування штрафних санкцій.

ІV. Обґрунтовуючи заниження позивачем відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) на суму 93819 грн., контролюючий орган зазначає, що згідно акту ревізії Державної фінансової інспекції у Львівській області від 31.12.2014 року № 06-25/1 ДП ,,Жовківське лісове господарство" внаслідок не нарахування орендної плати у звіті про фінансові результати (Ф.№2) чистий дохід ( р.-2000-2014) в 2014 року підприємство зменшило чистий дохід на суми: 3989,11 грн. та 13249,16 грн. (оренда автомобілів), 1536,84 грн. (оренда приміщення).

Крім того, підприємство допустило заниження чистого прибутку в сумі 20000,00 грн. внаслідок завищення вартості капітального ремонту лісової дороги № 1306-01-01, що призвело до заниження відрахування до бюджету на суму 3000,00 грн. ( 20000,00х15%).

Також, на думку податкового органу, позивач не включив до чистого прибутку суму отриманої безповоротної фінансової допомоги в розмірі 487466,89 грн., суму зайвого віднесення на витрати вартості придбаних запчастин та ремонтних робіт на загальну суму 252947,04 грн..

Пунктом 1 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2011 року №138, визначено, що частина чистого прибутку (доходу), що відраховується державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями до державного бюджету за відповідний період, визначається виходячи з обсягу чистого прибутку (доходу), розрахованого згідно з положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, у розмірі: 30 відсотків - державними підприємствами, що є суб'єктами природних монополій, та державними підприємствами, плановий розрахунковий обсяг чистого прибутку яких перевищує 50 млн. гривень; 15 відсотків - іншими державними унітарними підприємствами.

Колегія суддів не погоджується з висновками податкового органу, оскільки протиправність віднесення податковим органом до чистого прибутку безповоротної фінансової допомоги в сумі 487466,89 грн. та вартості придбаних запчастин та ремонтних робіт на загальну суму 252947,04 грн. доведена вище.

Встановлене ревізією держфінінспекції заниження чистого доходу також не є беззаперечним доказом такого заниження, оскільки повинно підтверджуватись первинними документами. Однак, податковий орган таких документів не досліджував, а лише послався на акт ревізії.

Таким чином, апеляційний суд дійшов переконання про помилковість висновків податкового органу щодо заниження позивачем відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) на суму 93819 грн..

V. Податковий орган нарахував позивачу пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, невиконання зобов'язання та за порушення вимог валютного законодавства в розмірі 18766,99 грн., оскільки на думку відповідача, позивач допустив порушення вимог ст.1 Закону України ,,Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" при розрахунках прострочив термін поступлення валютних коштів за товар.

В акті перевірки ДПІ у Жовківському районі зазначила, що станом на 31.12.2014 року кредиторська заборгованість ДП ,,Жовківське лісове господарство" перед компанією ZORTEX BUSINESS LLP становить 15829,66 доларів США. Крім того, в серпні та жовтні 2014 року на рахунки позивача від зазначеної компанії надійшли кошти в сумі 12999,00 доларів США, а також від компанії Interline Management L.P. за період з 18.11.2014 року по 19.12.2014 року на рахунки позивача надійшли кошти в сумі 20882,00 доларів США. За період з 13.08.2014 року до 18.12.2014 року ДП ,,Жовківське лісове господарство" реалізувало невідомому нерезиденту товар на загальну суму 40031,29 доларів США. (т.1 а.с. 124-129-6).

Врахувавши, що позивач відвантажив невідомому нерезиденту товар на загальну суму 40031,29 доларів США, оплата за який станом на 31.12.2014 року не надійшла, прострочена дебіторська заборгованість станом на 31.12.2014 року становить 10348,63 доларів США, податковий орган нарахував пеню в розмірі 18766,99 грн..

Відповідно до ст. 1 Закону України ,,Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

За змістом частин 1 та 5 ст. 4 вказаного Закону порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару). Органи доходів і зборів вправі за наслідками документальних перевірок безпосередньо стягувати з резидентів пеню, передбачену цією статтею.

В судовому засіданні позивач належними та допустимими доказами довів, що протягом 2014 року лісову продукцію, в тому числі і на суму 40031,29 доларів США, він направляв на адресу компанії ZORTEX BUSINESS LLP, від якої отримав передплату на всю відвантажену продукцію. Даний факт підтверджується ВМД форми МД-2.

За таких обставин колегія суддів визнає надуманими доводи податкового органу щодо відвантаження позивачем невідомому нерезиденту товару на загальну суму 40031,29 доларів США та не надходження на рахунки позивача коштів за реалізований товар.

Таким чином, застосування пені в сумі 18766,99 грн. є протиправним.

Підсумовуючи наведені обставини, апеляційний суд визнає вірними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо протиправності оскаржених податкових повідомлень-рішень та їх скасування.

Доводи апеляційної скарги не містять доказів на спростування висновків суду першої інстанції, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення скарги.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.11.2015 року задоволено клопотання ДПІ у Жовківському районі про відстрочення сплати судового збору в розмірі 2009 грн. 70 коп. за подання апеляційної скарги до закінчення апеляційного розгляду справи, у відповідності до вимог ст.94 КАС України слід стягнути з державної податкової інспекції у Жовківському районі Головного управління ДФС у Львівській області на користь Державного бюджету України 2009, 70 грн. судового збору.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Жовківському районі Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2015 року у справі № 813/3915/15 - без змін.

Стягнути з державної податкової інспекції у Жовківському районі Головного управління ДФС у Львівській області на рахунок отримувача №1004 УДКСУ у Галицькому районі м.Львова код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38007573 Банк отримувача ГУДКСУ у Львівській області Код банку отримувача (МФО 825014 Код класифікації доходів бюджету 22030001, "Призначення платежу" - судовий збір, код 34668371) - 2009 (дві тисячі дев'ять) грн. 70 коп. судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складенні ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов

Ухвала в повному обсязі складена 18 грудня 2015 року.