Справа № 2а-16308/10/0470
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 грудня 2015 рокусправа № 2а-16308/10/0470

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Трахт К.О.

за участю представників:

позивача: - ОСОБА_1 дов від 21.09.2015

відповідача: - ОСОБА_2 дов від 06.08.2015

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2014 року

у справі № 2а-16308/10/0470

за позовом Державного підприємства «Придніпровська залізниця»

до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області

про визнання вимог незаконними,-

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Придніпровська залізниця» звернулось до суду з позовом до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області, в якому просило:

- визнати незаконним пункт 2 вимоги відповідача від 09.11.2010 №04-05-05-15/11588 в частині щодо зобовязання ДП «Придніпровська залізниця»:

відшкодувати зайво сплачені 1936 окремому загону механізації та 19 окремому мостовому загону 26 обєднаного загону Державної спеціальної служби транспорту кошти. Провести претензійно-позовну роботу з підрядниками щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів або виконання відповідного обсягу робіт;

в іншому випадку стягнути з осіб, винних у проведенні зайвих виплат, шкоду у порядку та розмірі встановленому ст.ст. 130-136 Кодексу законів про працю України шляхом проведення претензійно-позовної роботи або стягнення з осіб, винних у безпідставному здійсненні вказаних витрат у порядку та розмірах встановлених ст.ст.130-136 Кодексу законів про працю України.

- визнати незаконним пункт 3 вимоги відповідача від 09.11.2010 №04-05-05-15/11588 щодо зобовязання ДП «Придніпровська залізниця»:

у відповідності з П(С)БО 6 «Виправлення помилок і зміни у фінансових звітах», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.05.1999 № 137 відкоригувати в обліку вартість тунелю шляхом збільшення його вартості на суму 32 894 683,31грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ст. 10 Закону України «Про контрольно-ревізійну службу в Україні», якою встановлені права відповідача, не містить жодних положень щодо права відповідача зобовязувати підконтрольну установу звертатись до суду із цивільним (господарським) позовом до винних осіб з метою відшкодування збитків, зобовязувати керівника підконтрольної установи видавати відповідне розпорядження, яке в силу ч.1 ст. 136 КЗпП України є єдиною підставою матеріальної відповідальності працівника.

В обґрунтування незаконності пункту 3 вимоги, позивач зазначив, що у залізниці відсутні підстави для проведення коригування у бухгалтерському обліку в частині збільшення вартості об'єкту основних засобів «Білий тунель» на суму витрат по капітальному ремонту у розмірі 32894683,31 грн. у зв'язку з тим, що ремонт даного об'єкта проводився без припинення експлуатації та переведення на реконструкцію або модернізацію, проведені роботи носять ремонтно-відновлювальний характер та не призводять до збільшення майбутніх економічних вигод.

Крім того, сума 32894683,31грн. визначена відповідачем за даними відкоригованого титульного списку робіт з капітального ремонту інженерних споруд на 2009 рік, а не на підставі первинних бухгалтерських документів, шляхом додавання сум витрат, визначених первинними документами з бухгалтерського обліку. Під час здійсненні арифметичних підрахунків, відповідач безпідставно включив до розрахунку витрати 2008 року у розмірі 4260989,00грн., оскільки вказана сума витрат входить до титульного списку робіт з капітального ремонту інженерних споруд на 2009 рік.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.12.2014 адміністративний позов задоволено.

Постанову суду мотивовано тим, що вимога, викладена у пункті 2 листа від 09.11.2010, про вжиття заходів щодо відшкодування збитків шляхом здійснення претензійно-позовної роботи направленої на повернення безпідставно отриманих коштів не ґрунтується на нормах чинного законодавства. Крім того, Закон України «Про контрольно-ревізійну службу в України» не містить жодної норми, яка б давала право відповідачеві зобов'язувати підконтрольні підприємства (установи) вживати заходів щодо стягнення з винних у фінансових порушеннях осіб матеріальної шкоди, як і право зобов'язувати керівника підконтрольної установи видавати відповідне розпорядження, яке в силу ч.1 ст.136 КЗпП України є єдиною підставою матеріальної відповідальності працівника. Щодо пункту 3 вимоги суд першої інстанції встановив, то позивачем було правомірно до складу валових витрат віднесено витрати, понесені на виконання робіт з проведення капітального ремонту у період з 01.01.2008 по 01.04.2010, оскільки залізницею проводився саме капітальний ремонт кінцевої ділянки «Білого» тунелю» Придніпровської залізниці, а не модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція об'єкту.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог. Стосовно пункту 2 вимоги відповідач зазначає, що орган державного фінансового контролю має право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути кошти на відшкодування виявлених в ході перевірки збитків. При цьому, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача. Стосовно пункту 3 вимоги відповідач зазначає, що з досліджених під час ревізії документів вбачалось, що залізницею на об'єкті «Білий тунель» проведені саме роботи з реконструкції, сума витрат понесених під час виконання робіт підлягала віднесенню на збільшення первинної вартості основних засобів і внаслідок не проведення зазначених робіт з реконструкції в обліку та звітності позивачем завищено суми витрат з одночасним заниженням вартості об'єкта станом на 01.10.2009 на суму 24531700 грн.

Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржувану постанову суду першої інстанції обґрунтованою та правомірною, зазначає, що відповідачем не прийнято до уваги наявність судових рішень у справі №5005/3857/2011 за позовом ДП «Дніпропетровська залізниця» до 1936 окремого загону механізації 26 об'єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту за участю третьої особи: КРУ у Дніпропетровській області, щодо стягнення заборгованості за договором про виконання робіт № ПР/П-09372/НЮ від 22.06.2009 в сумі 60641,48 грн. і в разі задоволення вимог відповідача щодо скасування постанови суду першої інстанції в частині вимог, які стосуються пункту 2 вимоги, буде винесено рішення, яке по своїй суті буде суперечити іншому рішенню суду, яке набрало чинності, оскільки предмет даних рішень один і той самий. Стосовно пункту 3 листа від 09.11.2010 позивач наполягає на проведенні залізницею на об'єкті «Білий тунель» саме робіт з капітального ремонту.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

КРУ у Дніпропетровській області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності у відокремленому структурному підрозділі «Служба колії» ДП «Придніпровська залізниця» за період з 01.01.2008 по 01.04.2010, за результатами якої складено акт № 05-21/73 від 27.09.2010 (а. с.10-18).

На підставі вищевказаного акту ревізії КРУ у Дніпропетровській області направлено лист № 04-05-05-15/11588 від 09.11.2010 (а. с.19, 20), відповідно до якого від начальника служби колії ДП «Придніпровська залізниця», зокрема, вимагалось:

Пункт 2: В ході ревізії встановлено, що внаслідок порушення вимог пунктів 3.2.12.1 та 4.3 «Правил визначення вартості будівництва» (ДБН Д.1.1-1-2000), затверджених наказом Держбуду України від 27.08.2000 № 174 (із змінами та доповненнями) сплачено двом підрядним організаціям - 1936 окремому загону механізації та 19 окремому мостовому загону 26 об'єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту за завищену вартість робіт з розшивання зі збирання, з переробки рейко-шпальної решітки, виконаних на базах структурних підрозділів КМС № 80 та КМС № 136 суму у розмірі 247 174,49 грн., у зв'язку чим:

- відобразити дебіторську заборгованість за юридичними особами щодо яких

здійснено безпідставні витрати;

- відшкодувати зайво сплачені 1936 окремому загону механізації та 19 окремому мостовому загону 26 об'єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту кошти. Провести претензійно-позовну роботу з підрядниками щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів або виконання відповідного обсягу робіт;

- в іншому випадку стягнути з осіб, винних у проведенні зайвих виплат, шкоду у порядку та розмірі встановленому ст.ст.130-136 Кодексу законів про працю України.

Пункт 3: В ході ревізії встановлено, що в порушення пункту 14 Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку № 7 «Основні засоби», затвердженого наказом МФУ від 27.04.2000 № 92 та п.14 Методичних рекомендацій по застосуванню Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку № 7 «Основні засоби», затверджених наказом Укрзалізниці від 30.07.2000 № 254-Ц, витрати, понесені на виконання робіт по перевлаштуванню тунелю під дві колії, згідно з робочим проектом "Капітальний ремонт кінцевої ділянки Білого тунелю Придніпровської залізниці ПК23+65,34 - ПК25+19,55", у період з 1999 року по 01.04.2010 у загальній сумі 32894683,31 грн., (за 2008 рік - 4260989 грн., за 2009 рік - 5165385,2 грн., за І квартал 2010 року - 968309,11 грн.) віднесено до складу витрат, а не на збільшення вартості активу в результаті чого станом на 01.04.2010 занижено вартість тунелю на вказану суму, у зв'язку з чим:

- у відповідності з П(С)БО 6 «Виправлення помилок і зміни у фінансових звітах», затвердженого наказом МФУ від 28.05.99 № 137, відкоригувати в обліку вартість тунелю шляхом збільшення його вартості на суму 32 894 683,31 грн.

Відповідно до ст.2 Закону України №2939-ХІІ від 26.01.1993 «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» в редакції, що діяла на час проведення ревізії, головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Державний фінансовий контроль реалізується державною контрольно-ревізійною службою через проведення державного фінансового аудита, перевірки державних закупівель та інспектування.

Інспектування здійснюється у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Пунктом 35 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року №550 (в редакції, що діяла на час спірних правовідносин), визначено, що виявлені допущені об'єктом контролю порушення законодавства, контроль за дотриманням якого віднесено до компетенції служби, фіксуються в констатуючій частині акта ревізії з обов'язковим посиланням на норми законів чи інших нормативно-правових актів, які порушено, та зазначенням винних у їх допущенні осіб.

Згідно з ч.ч.7-10 ст.10 Закону №2939-ХІІ в редакції на час складення акту ревізії від 27.09.2010 головному контрольно-ревізійному управлінню України, контрольно-ревізійним управлінням в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, контрольно-ревізійним підрозділам (відділам, групам) у районах, містах і районах у містах надається право:

пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства;

у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, одержані підконтрольними установами за незаконними угодами, без встановлених законом підстав та з порушенням чинного законодавства;

накладати у випадках, передбачених законодавчими актами, на керівників та інших службових осіб підконтрольних установ адміністративні стягнення;

звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону №2939-ХІІ законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

Відповідно до Указу Президента України від 09.12.2010 № 1085 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», постанов Кабінету Міністрів України від 20.07.2011 № 765 «Про утворення територіальних органів Державної фінансової інспекції» та від 20.10.2011 № 1074 «Про затвердження порядку здійснення заходів, пов'язаних з утворенням або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади» контрольно-ревізійне управління та його структурні підрозділи були реорганізовані. Правонаступником Контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області є Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області.

Завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) рішень суб'єкта владних повноважень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у ч. 3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням закріпленого ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про протиправність п.2 оскаржуваної вимоги Державної фінансової інспекції.

Актом ревізії від 27.09.2010 встановлено порушення вимог пунктів 3.2.12.1 та 4.3 «Правил визначення вартості будівництва» (ДБН Д.1.1-1-2000), затверджених наказом Держбуду України від 27.08.2000 № 174, при здійснення робіт за завищену вартість робіт з розшивання зі збирання, з переробки рейко-шпальної решітки, виконаних на базах структурних підрозділів КМС № 80 та КМС № 136, по яких Залізницею сплачено двом підрядним організаціям - 1936 окремому загону механізації та 19 окремому мостовому загону 26 об'єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту суму у розмірі 247174,49 грн.

По суті виявленого порушення позивач не заперечує.

Матеріали справи містять рішення господарського суду Дніпропетровської області у справі № 5005/3857/2011 від 05.04.2012, яким задоволено позов ДП «Придніпровська залізниця» до 1936 окремого загону механізації 26 об'єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту, за участю третьої особи: КРУ у Дніпропетровській області, про стягнення заборгованості за договором про виконання робіт № ПР/П-09376/НЮ від 23.06.2009 в сумі 60641,48 грн.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.06.2012 вищевказане рішення господарського суду Дніпропетровської області у справі №5005/3857/2011 залишено без змін (а. с.137, 138).

Як вбачається за даних судових рішень свої позовні вимоги залізниця обґрунтовувала наявністю вищевказаного акта ревізії КРУ у Дніпропетровській області від 27.09.2010, яким зафіксовано здійснення робіт підрядником - 1936 окремого загону механізації 26 об'єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту з порушенням будівельних норм, що призвело до завищеної вартості цих робіт, і, відповідно, до збільшених витрат позивача на оплату цих робіт підряднику.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.09.2012 постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.06.2012 та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2012 скасовано, а справу №5005/3857/2011 направлено до господарського суду Дніпропетровської області на новий розгляд (а. с.139-143).

За результатами нового розгляду господарським судом Дніпропетровської області винесено рішення від 11.03.2014 у справі № 5005/3857/2011, яким у задоволенні позову ДП «Придніпровська залізниця» відмовлено. У даному судовому рішенні зазначено, що залізницею не доведено факт понесення збитків (з огляду на їх правову природу) через дії 1936 окремого загону механізації 26 об'єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту в рамках договору №ПР/П-09376/НЮ від 23.06.2009 на загальну суму 60641, 48 грн., а акт ревізії КРУ у Дніпропетровській області № 05-21/73 від 27.09.2010 сам по собі не є належним та допустимим доказом порушення відповідачем договірних зобов'язань та завдання ДП «Придніпровська залізниця» збитків (а. с.149-153).

Наведені обставини свідчать про виконання ДП «Придніпровська залізниця» пункту 2 вимоги відповідача щодо проведення позовної роботи з одним із підрядників щодо стягнення зайво сплачених коштів за вищевказаним договором.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що висуваючи вимоги до підприємства щодо відшкодування відповідних сум, відповідач діяв не у спосіб, передбачений чинними законодавством, зокрема, ст.10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні».

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначено вище права органу державного фінансового контролю визначені ст.10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні».

Також за правилами п.45 наведеного Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи контролюючого органу, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об'єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому.

Якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень(зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення(зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування (п.46 Порядку № 550).

Жодна з наведених правових норм не містить положень щодо права відповідача зобовязувати підконтрольну установу в примусовому порядку здійснювати заходи щодо відшкодування певної суми коштів, у тому числі, звертатись до винних осіб з метою відшкодування збитків.

Відсутність положень щодо такого примусу узгоджується із положеннями ст.8 Конституції України, відповідно до якої в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Жодна норма процесуального та іншого законодавства не зобовязує будь-яку особу звертатися до інших осіб за захистом прав, свобод та інтересів. ОСОБА_1 звернення є виключно правом особи.

Крім того, слід зазначити, що при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Таким чином, обов'язковою до виконання є вимога органу державного фінансового контролю, спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства.

Вимога органу контрольно-ревізійної служби щодо відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю може бути зазначена у вимозі, але збитки не можуть бути примусово стягнуті шляхом такої вимоги. ОСОБА_1 збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач пред'явив вимогу, яка вказує на виявлені збитки, їхній розмір та стягнення, а відтак, оскільки збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, питання правильності їх обчислення є предметом судового дослідження при розгляді такого позову, а не у даній справі за позовом позивача як підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про протиправність п.2 оскаржуваної вимоги відповідача від 09.11.2010 № 04-05-05-15/11588. Отже обґрунтованим є задоволення судом першої інстанції позовної вимоги в цій частині.

Щодо пункту 3 вимоги КРУ у Дніпропетровській області від 09.11.2010.

Як встановлено в акті ревізії від 27.09.2010, по об'єкту «Білий тунель» протягом 2008-2009 року та І квартал 2010 року Підрядником ТОВ «Будівельне управління-528» (далі - БУ-528) відповідно до укладених договорів від 29.09.208 № ПРП-81133/НЮ та від 01.10.2007 №ПРП-072771/НЮ та відокремленим структурним підрозділом ДП «Придніпровська залізниця» - Мостобудівельним поїздом № 57 (далі - МСП-57).

При цьому, витрати, понесені на виконання робіт по перевлаштуванню тунелю під дві колії, згідно з робочим проектом "Капітальний ремонт кінцевої ділянки Білого тунелю Придніпровської залізниці ПК23+65,34 - ПК25+19,55", у період з 1999 року по 01.04.2010 у загальній сумі 32894683,31 грн., (за 2008 рік - 4260989 грн., за 2009 рік - 5165385,2 грн., за І квартал 2010 року - 968309,11 грн.) віднесено до складу витрат, в той час, як відповідач вважає, що належить відносити ці витрати на збільшення вартості активу.

Так, за позицією відповідача станом на 01.04.2010 Залізницею занижено вартість тунелю на вказану суму, в порушення пункту 14 Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку № 7 «Основні засоби», затвердженого наказом МФУ від 27.04.2000 № 92 та п.14 Методичних рекомендацій по застосуванню Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку № 7 «Основні засоби», затверджених наказом Укрзалізниці від 30.07.2000 № 254-Ц.

З матеріалів справи вбачається, що обрання порядку віднесення витрат залізниці на вищевказані роботи залежить від визначення виду цих робіт: якщо це роботи з капітального ремонту, то позивач мав віднести такі витрати до складу витрат підприємства, якщо ж це роботи з реконструкції, то позивач мав віднести такі витрати на збільшення вартості активу підприємства.

Положеннями Кодексу адміністративного судочинства України передбачається не лише обов'язок субєкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч.2 ст.71 КАС України), але й обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст.71 КАС України).

За приписами ч.4 ст.70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Як зазначає відповідач, під час ревізії було досліджено надані до перевірки робочі креслення, пояснювальну записку, зведені кошторисні розрахунки вартості будівництва робочого проекту на весь об'єкт будівництва та зведені кошторисні розрахунки на 2009 рік, з огляду на які встановлено, що фактично будівельно-монтажні роботи, які виконувалися та виконуються на даному об'єкті, являються такими, які необхідно кваліфікувати як роботи з реконструкції та технічного переоснащення об'єкту основних засобів, скільки, зокрема:

- у відповідних главах розділів зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва № 14182 по об'єкту "Капітальний ремонт кінцевої ділянки Білого тунелю Придніпровської залізниці ПК23+65,34 - ПК25+19,55" передбачено роботи з добудови уже існуючого тунелю та спорудження (будівництва) окремих конструктивних елементів та монтажу інженерних мереж контактної мережі і ліній електропередач, яких не існувало на об'єкті взагалі, що у кінцевому результаті призведе до міни габаритів об'єкта;

- технічними вказівками до листа 5 робочих креслень з перевлаштування тунелю під дві колії 4792-ИС.01 визначено, що кінцева ділянка реконструкції ділянки Білого тунелю від ПК23+65,34 - ПК25+19,55 розташована на кривій, радіус якої по осі облаштування дорівнює 419,4м. Згідно з пояснювальною запискою до робочого проекту у вартості робіт, визначених об'єктними кошторисами, враховано підвищуючий коефіцієнт на реконструкцію, який становить 1,15.

Позивачем, зі свого боку, надано до суду лише витяг пояснювальної записки до Робочого проекту "Капітальний ремонт кінцевої ділянки Білого тунелю Придніпровської залізниці ПК23+65,34 - ПК25+19,55", який містить лише «Краткое описание существующих сооружений» та схему (а. с.92-94).

Тобто позивачем не надано доказів, які б підтверджували його позицію щодо здійснення залізницею робіт саме капітального ремонту у Білому тунелі, і спростували позицію відповідача щодо проведення залізницею у даному випадку саме робіт з реконструкції.

При цьому, назва Робочого проекту «Капітальний ремонт…» не є належним доказом того, що підрядниками проведені роботи виключно в межах капітального ремонту.

Отже, з огляду на відсутність належних доказів на спростування позиції відповідача, колегія суддів вважає, що витрати ДП «Придніпровська залізниця», понесені при оплаті вартості виконаних робіт, пов'язаних з поліпшенням об'єкту будівництва «Білий тунель», є такими, що призводять до збільшення майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання об'єкту.

У звязку з цим відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про визнання протиправним п. 3 вимоги КРУ у Дніпропетровській області від 09.11.2010 № 04-05-05-15/11588 щодо зобов'язання залізниці у відповідності з П(С)БО 6 "Виправлення помилок і зміни у фінансових звітах", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.05.99 № 137, відкоригувати в обліку вартість тунелю шляхом збільшення його вартості на суму 32894 683,31 грн.

Відповідно до положень ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування постанови суду першої інстанції у даній справі в частині задоволених позовних вимог стосовно пункту 3 вимоги КРУ у Дніпропетровській області від 09.11.2010 № 04-05-05-15/11588 з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову в цій частині.

Керуючись ст.ст.198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2014 року у справі № 2а-16308/10/0470 скасувати в частині задоволених позовних вимог про визнання незаконним пункту 3 вимоги КРУ у Дніпропетровській області від 09.11.2010 № 04-05-05-15/11588.

Прийняти нову постанову в цій частині про відмову в задоволенні позову.

В іншій частині постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2014 року у справі № 2а-16308/10/0470 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко