Справа № 334/10040/15-а
Суддя: Добрєв М. В.
Дата ухвалення: 2015-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 24.12.2015
Провадження № 2-а/334/245/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Добрєва М.В., при секретарі Франчук Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про зобов'язання здійснити призначення, перерахунок та виплату пенсії за віком.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 15.01.2004 року він перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримував пенсію у відповідності до п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі зниженням пенсійного строку на 10 років, як працівнику, який працював на роботах із шкідливими і важкими умовами праці. Після призначення йому пенсії він продовжував працювати до 03 березня 2014 року.

З 15 січня 2014 року позивач набув право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і 05 листопада 2015 року звернувся до Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя з заявою про призначення йому пенсії за віком на загальних підставах у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Управлінням пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя листом від 18.11.2015 № 487/Т-1 йому було відмовлено у призначенні пенсії за віком на загальних підставах у відповідності до ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки позивач вже отримує пенсію за віком.

Вважає відмову у призначенні пенсії за віком на загальних підставах у відповідності до ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» такою, що порушує його право, а дії Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя противоправними.

У судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги, викладені в адміністративному позові, просила позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача з позовом не погодилась, надала суду заперечення, просила в задоволені позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності, суд вважає необхідним задовольнити позов, виходячи із наступного.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до приписів ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено судом ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФ України в Ленінському районі м. Запоріжжя, з 15.01.2004 року йому призначено пенсію у відповідності до п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі зниженням пенсійного строку на 10 років, як працівнику, який працював на роботах із шкідливими і важкими умовами праці.

05 листопада 2015 року звернувся до Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя з заявою про призначення йому пенсії за віком на загальних підставах у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Листом від 18.11.2015 № 487/Т-1 Управлінням пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком на загальних підставах у відповідності до ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Після призначення йому пенсії він продовжував працювати до 03 березня 2014 року.

З 15 січня 2014 року позивач набув право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

14 січня 2014 року позивачу виповнилося 60 років, 15 травня 2015 року він отримав право на призначення пенсії за віком на загальних підставах.

Таким чином, позивач відповідає вимогам для призначення йому пенсії за віком на загальних підставах відповідно до ст.. 26, ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При призначенні пенсії за віком на загальних підставах, має місце призначення пенсії по іншому закону.

Таким чином, при призначенні пенсії за віком на загальних підставах у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», позивачу має бути розраховано пенсію з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 даного Закону, із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком.

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції, чинній на час призначення пенсії за рахунок коштів Пенсійного фонду призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Пенсія за віком на пільгових умовах зазначеним Законом не передбачена.

Разом з тим ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» передбачає такий вид пенсії, як пенсія за віком на пільгових умовах.

Враховуючи, що Законом N 1058 не передбачена пенсія за віком, на пільгових умовах, дії відповідача щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком, відповідно до вищезазначеного закону протиправні, оскільки в даному випадку має місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Що стосується п. 2 Розділу XV Перехідних положень ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», то вони стосуються виплати призначеної за ЗУ «Про пенсійне забезпечення» пенсії до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, а не призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку чи за вислугою років.

Відповідно до ч. 1 ст.45 Закону №1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Згідно абзацу першого частини першої ст. 40 Закону №1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід), за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно частини другої статті 40 Закону №1058, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Згідно з ч. 3 статті 45 Закону №1058 з урахуванням змін, внесених Законом України "Про заходи по законодавчому забезпеченню реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VІ переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних, органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої, заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Таким чином, особам, які звернулися за призначенням пенсій в 2015 році, пенсії повинні призначатися із застосуванням усередненого показника заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в Україні за 2012-2014 роки.

Тобто, дані правовідносини, відповідають вимогам ч. 1 ст. 45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з якими пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку; вимогам ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсію страхування», згідно з якими особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років, та вимогам абзацу 1 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з якими для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв, та вимогам частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з якими заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Згідно із ч. З ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Подібна правова позиція була також висловлена Вищим Адміністративним судом України в ухвалах від 26 травня 2015 року № К/800/2756/14, від 03 червня 2015 року № К/800/15619/ 15 та Верховним Судом України у постанові від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14, яка, відповідно до приписів статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов'язковою для всіх судів України.

Позивачу призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV він звернувся вперше.

Крім того, після отримання права на пенсію по п. «а» ст.. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» позивач продовжував працювати та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Згідно зі статтею 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно статей 71, 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом.

Відповідно до ч.1 ст. 256 КАС України постанова суду підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Зважаючи на вищенаведене, керуючись ч.2 ст. 40, ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 6, 9-11, 159-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на загальних підставах відповідно до ст.. 26, ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 05 листопада 2015 року.

Зобовязати Управління пенсійного Фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на загальних підставах з 05 листопада 2015 року відповідно до ст. 26, ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах, провести перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Стягнути із Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати зі сплати судового збору в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 копійок.

Відповідно до ч.1 ст. 256 КАС України постанова суду підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя: Добрєв М. В.