Справа № 2а-1077/2010
Суддя: Мельник І. І.
Дата ухвалення: 2010-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Галицький районний суд Івано-Франківської області
Справа № 2а-1077/2010
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2010 року м. Галич

Галицький районний суд ОСОБА_1 - Франківської області в складі:

Головуючого судді -Мельник 1.1

секретаря -Матейко О.С

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Галичі в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі щодо невиплати підвищеного розміру пенсії, як дитині війни та стягнення невиплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дитині війни,-

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом і просить поновити строк звернення до суду, визнати відмову відповідача щодо перерахунку їй пенсії у відповідності до вимог ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни та виплати їй -протиправними, зобовязати управління пенсійного фонду України в Галицькому районі нарахувати та виплатити йому підвищення до пенсії за період з 01.01.2009 року по дату розгляду позовної заяви в розмірі 30 відсотків мінімального розміру пенсії за віком з врахуванням виплачених сум та продовжувати виплачувати цю допомогу в подальшому. Судові витрати по справі покласти на відповідача.

Позивач посилається на ті обставини, що є дитиною війни і згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на щомісячну доплату до пенсії в розмірі тридцяти відсотків мінімальної пенсії за віком. Проте така доплата не здійснювалася у 2007-2010 роках в повному обсязі із посиланням на зупинення у 2006-2008 роках Законами України про державний бюджет на відповідні роки ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни». Вважає відмову відповідача неправомірною, виходячи з того, що рішенням Конституційного Суду України від 09.07. 2007 року та від 22.05.2008 р. визнано такими,що не відповідають Конституції України окремі положення Законів України « Про державний бюджет на 2007 рік та на 2008 рік,щодо зупинення дії ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни».

Відповідач подав заперечення на позов з якого вбачається, що Законом України « Про соціальний захист дітей війни», передбачено ЗО відсоткове підвищення пенсії особам,що мають статус дітей війни і з приводу обмеження у таких виплатах Конституційним Судом України були прийняті відповідні рішення. Проте цим Законом України передбачено, що фінансування таких виплат здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а не за рахунок коштів Пенсійного фонду України.

В судове засідання позивач не з»явився, подавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Відповідач в судове засідання представника не направив, хоча у встановленому порядку був повідомлений про час та місце розгляду справи. Як видно із поданої заяви, відповідач просить справу розглядати без участі представника.

Справа розглядається з урахуванням положень ст. 128 КАС України.

Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини .

Закон України "Про соціальний захист дітей війни" від 18 листопада 2004 року (зі змінами та доповненнями станом на час розгляду спірних правовідносин), який набрав чинності з 1 січня 2006 року, встановлює правовий статус дітей війни, визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

ОСОБА_2 у відповідності до ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має статус дитини війни, що підтверджується копією довідки № 4377 виданим управлінням праці та соціального захисту населення Галицької районної державної адміністрації від 23.01.2006 року ( а.с.7).

Статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007р. по справі № 129/2007 були визнані неконституційними положення ст. 111 Закону України « Про державний бюджет України на 2007 рік», а отже відновлено дію ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни». Окрім того рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року було визнано такими що не відповідають Конституції України положення розділу П « Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України « Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Відповідно до резолютивних частин рішень Конституційного Суду України, вони мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв»язку з правовідносинами,які виникли внаслідок дії положень статей законів,що визнані неконституційними. Також рішення конституційного Суду України є обов»язковими для виконання на всій території України.

Всупереч вказаних обставинам, відповідач, тобто управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі підвищення пенсії позивачу не проводилося і належні позивачу до виплати суми не нараховувалися та не виплачувались у встановленому розмірі, що підтверджується листом відповідача № 878/С-15 від 05.11.2010 року про нарахування та виплату пенсії позивачу. Обмеження будь-яких прав чи свобод людини можливе лише у випадках, передбачених Конституцією України і може мати місце в умовах воєнного або надзвичайного стану. Інші випадки зменшення обсягу гарантованих прав та свобод людини не допускається. Тому такі дії відповідача щодо не проведення підвищення пенсії позивачу на 30%мінімальної пенсії за віком є неправомірними.

За таких обставин суд вважає,що порушено право позивача на отримання підвищення пенсії в розмірі, визначеному Законом України « Про соціальний захист дітей війни.»

За змістом ст.З Закону України « Про соціальний захист дітей війни» державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом України, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативними актами. Також ст. 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесення змін у чинних законі в,не допускається звуження змісту чи обсягу існуючих прав та свобод.

Суд вважає, що встановлення з 01.01.2008 р. постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. № 530 « Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» механізму реалізації положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»,згідно якої дітям війни до пенсії виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни є істотним звуженням обсягу прав осіб, які мають статус дітей війни, передбачених Законом України « Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ч.І ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Законами України про Державний бюджет на відповідні роки були встановлені розміри прожиткового мінімуму для осіб,які втратили працездатність і виходячи із вказаних розмірів,слід проводити розрахунок недоплаченої щомісячної державної допомоги до пенсії.

Так як було зазначено вище, рішення Конституційного Суду України від 9.07.2007 року та 22.05.2008 р. щодо даних правовідносин мають преюдиціальне значення, а також враховуючи викладену у рішеннях мотивацію, Конституційний Суд України вважає в цілому такою, що не відповідає ст.ст. 1, 3, 6, 8, 19, 21, 22, 92, 95 Конституції України практик зупинення законами України про Державний бюджет України дію інших законів України щодо надання пільг, компенсацій та гарантій, тому відповідач зобов»язаний проводити нарахування і виплату позивачу пенсію з врахуванням надбавки, як дитині війни і у 2009-2010 роках, відповідно до ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни», у редакції, що діяла до внесення до вказаного Закону України змін підпунктом 2 пункту 41 розділу П « Внесення змін до деяких законодавчих актів У країни»,Закону України « Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Таким чином, суд приходить до висновку що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення частково і відповідач зобов»язаний здійснити перерахунок пенсії позивачу з врахуванням щомісячної державної соціальної допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком щомісячно за період з 01.01.2009 року 15 листопада 2010 року включно, з врахуванням уже виплачених сум.

Відповідно до ст. 87 Закону України « Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію,виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Судовий збір не підлягає стягненню з відповідача, оскільки Пенсійний фонд України згідно Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» звільнений від його сплати

На підставі вищевикладеного, ст. ст. 22, 124 Конституції України, ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст. ст. З, 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", рішень Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. № 6рп/2007 та від 22.05. 2008 року № 10 -рп /2008, керуючись ст. ст. 8, 9, 99, 100, 158-163 Кодексу Адміністративного Судочинства України, суд,-

постановив:

Позов задовольнити частково.

Поновити пропущений строк звернення до суду ОСОБА_2. Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі ОСОБА_1 - Франківської області щодо невиплати підвищення до пенсії ОСОБА_2 встановленого Законом України „Про соціальний захист дітей війни

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області провести нарахування та виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі тридцяти відсотків мінімальної пенсії за віком , передбаченої ст. 6 ЗУ „Про соціальний захист дітей війни за період з 01.01.2009 року по 15 листопада 2010 включно з врахуванням ч.І ст. 28 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум.

В решті позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя:ОСОБА_1