Справа № 810/526/14-а
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2015-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2015 року 810/526/14-а

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Балаклицького А.І., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доРеєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області Лещук Альони Олександрівни, державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області Абрамської Євгенії Миколаївни
третя особаОСОБА_4
проскасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області про визнання протиправними та скасування рішень щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,1500 га (кадастровий номер НОМЕР_1), що знаходиться за адресою: вулиця Янтарна, буд. 28, с. Михайлівка-Рубежівка, Києво-Святошинський район, Київська область, за іншими особами на підставах, що виникли після придбання її позивачем, та від 19.08.2013 №5103962 про відмову у державній реєстрації права власності позивача на вказану земельну ділянку, а також про зобов'язання відповідача відновити становище процедури реєстрації на момент подання позивачем документів 04.03.2013 та зареєструвати вказану земельну ділянку за позивачем.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.12.2015 залучено до участі у справі в якості відповідачів - державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області Лещук Альону Олександрівну та державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області Абрамську Євгенію Миколаївну, а також залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідачів - ОСОБА_4.

28 грудня 2015 року позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 10.07.2013 №3842284 про держану реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1500 га (кадастровий номер НОМЕР_1) номер АДРЕСА_1 за ОСОБА_4;

- визнати протиправним та скасувати рішення від 19.08.2013 №5103962 про відмову у державній реєстрації права власності позивача на земельну ділянку площею 0,1500 га (кадастровий номер НОМЕР_1);

- зобов'язати зареєструвати земельну ділянку площею 0,1500 га (кадастровий номер НОМЕР_1) за позивачем.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що державна реєстрація права власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_4 відбулась всупереч вимогам чинного законодавства, оскільки заява позивача про державну реєстрацію права власності була подана раніше ніж заява ОСОБА_4 Зокрема, вказує, що відповідачами при державній реєстрації права власності на земельну ділянку за ОСОБА_4 було порушено вимоги п. 11 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 №703, якою прямо передбачено, що державний реєстратор у день прийняття заяви про державну реєстрацію на те саме майно приймає рішення про її розгляд після прийняття державним реєстратором рішення щодо заяви про державну реєстрацію, що прийнята раніше.

Відповідач в особі Реєстраційної служби позов не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких просив суд у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень зазначив, що позивачу було правомірно відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на земельну ділянку, оскільки державним реєстратором було встановлено, що заявлене право вже зареєстроване в Державному реєстрі речових прав за іншим власником.

Інші відповідачі в особі державних реєстраторів прав на нерухоме майно та третя особа будь-яких письмових заперечень або пояснень до суду не надали.

У судове засідання, призначене на 28.12.2015, з'явились позивач та третя особа.

Відповідачі, які належним чином були повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Судом встановлено, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба у заслуховуванні свідків чи експертів, також немає інших перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, зазначених у статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, суд вважає за можливим розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 13.07.2010 між ОСОБА_5 (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець) укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до умов якого ОСОБА_5 передав у власність ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 0,1500 га (кадастровий номер НОМЕР_1) номер АДРЕСА_1 та сплатити ціну, визначену цим Договором.

В даному договорі зазначено, що відчужувана за цим договором земельна ділянка належить ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку НОМЕР_2, виданого 04.07.2007 Києво-Святошинським відділом земельних ресурсів і який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №89.

Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Трегубенко О.С. та зареєстрований в реєстрі за №1827.

Крім того, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Трегубенко О.С. на вказаному Державному акті на право власності на земельну ділянку Серії НОМЕР_2 здійснено відмітку, що право власності на вказану земельну ділянку переходить до ОСОБА_1.

27.02.2013 позивач звернувся до Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області з відповідною заявою про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1.

Разом із заявою позивачем було подано до Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області наступні документи: квитанції про сплату державного мита від 27.02.2013 №П484086, від 27.02.2013 №П484083; копію паспорта; копію картки фізичної особи - платника податків; завірену приватним нотаріусом копію Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13.07.2010 №1827; завірену приватним нотаріусом копію Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії НОМЕР_2.

За результатами розгляду вказаних документів державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області Білоус Н.В. прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 19.03.2013 №971877, яким відмовлено позивачу у державній реєстрації права власності на вказану земельну ділянку, оскільки відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вказана земельна ділянка знаходиться під арештом на підставі ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 07.09.2010, власником якої зазначено ОСОБА_5

Вказане рішення позивачем не оскаржується в судовому порядку.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 07.06.2013 №4554836, запис про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна погашено 27.04.2013 11:23:10 на підставі перенесення до спец розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

11.06.2013 позивач повторно звернувся до Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області з відповідною заявою про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1.

До вказаної заяви позивачем було додано наступні документи, а саме: квитанції про сплату державного мита від 11.06.2013 №781110007, від 11.06.2013 №781110009; копію паспорта; копію картки фізичної особи - платника податків; копію Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13.07.2010 №1827; копію Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії НОМЕР_2.

Подання позивачем вказаної заяви та необхідних для здійснення державної реєстрації документів підтверджується Карткою прийому заяви №3038517. Дана Картка прийому заяви містить інформацію про те, що заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень зареєстрована у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 11.06.2013 об 11:37:02 за №1534916.

01.07.2013 за наслідками розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за №1534916 державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області Осадчою Мариною Миколаївною прийнято рішення №3555070 про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, оскільки не надійшла відповідь з ДЗК про земельну ділянку.

З реєстраційної справи вбачається, що 01.07.2013 о 19:43:06 державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області Осадчою Мариною Миколаївною здійснено запит щодо надання інформації про земельні ділянки за №54475.

Відповідь на вказаний запит було надано Відділом Держземагентства у Києво-Святошинському районі 03.07.2013 о 17:12:13 за №63845.

Однак, не зважаючи на те, що відповідь на запит №54475 була надана 03.07.2013, рішення про відновлення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень було прийнято 14.08.2013 за №4979299.

За результатами розгляду заяви позивача про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області Лещук Альоною Олександрівною прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 19.08.2013 №5103962, яким відмовлено позивачу у державній реєстрації права власності на вказану земельну ділянку, оскільки заявлене право - земельна ділянка (кадастровий номер НОМЕР_1) вже зареєстрована в Державному реєстрі речових прав за іншим власником.

З метою з'ясування всіх обставин у справі суд ухвалами неодноразово витребовував від Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області оригінали реєстраційної справи щодо вказаної земельної ділянки, однак вказані вимоги суду не виконувались.

У зв'язку з такою бездіяльністю відповідача, суд застосував заходи процесуального примусу до Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області шляхом тимчасового вилучення оригіналу реєстраційної справи, яка надійшла до суду лише в листопаді 2015 року.

Так, з реєстраційної справи щодо земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 вбачається наступне.

19.06.2013 ОСОБА_4 звернувся до Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області із заявою про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1.

До вказаної заяви позивачем ОСОБА_4 було додано наступні документи, а саме: квитанції про сплату державного мита; копію паспорта; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру; копію Свідоцтва від 05.07.2012 №2878 про придбання ОСОБА_4 земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1; копію ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 10.09.2012 про скасування заходів забезпечення позову; копію ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 07.09.2010 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку; лист Відділу ДВС Києво-Святошинського РУЮ від 21.02.2012 №10 про надання дублікату Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії НОМЕР_2; копію заочного рішення від 07.09.2010; копію Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії НОМЕР_2; копію виконавчого листа; Акт про проведені прилюдні торги від 21.02.2012; протокол №1-10051 проведення прилюдних торгів по реалізації майна, яке належить ОСОБА_5; копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.10.2010 ВП №22499724.

З картки прийому заяви №3280529 вбачається, що заява ОСОБА_4 зареєстрована у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 19.06.2013 о 12:12:02 за реєстраційним номером 1657031.

10.07.2013 о 18:44:18 державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Києво-Святошинського РУЮ Київської області Абрамською Є.М. в базі даних про реєстрацію заяв та запитів здійснено пошук у Державному реєстрі речових прав, зокрема, заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з кадастровим номером НОМЕР_1.

Результати вказаного пошуку показали наступне:

- 11.06.2013 об 11:37:02 зареєстровано заяву про державну реєстрацію права власності за №153916;

- 19.06.2013 о 12:12:02 зареєстровано заяву про державну реєстрацію права власності за №1657031.

За результатами розгляду документів, поданих ОСОБА_4, державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області Абрамською Євгенією Миколаївною було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.07.2013 №3842284, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,15 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_4.

Проте, не погоджуючись із здійсненням такої реєстрації права власності на земельну ділянку за ОСОБА_4, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 статті 182 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Спеціальним законом, який визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна, є Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 вищевказаного Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно ч. 5 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв.

Частиною другою статті дев'ятої Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. При цьому, державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав або відмову в такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до ч. 6 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі якщо під час розгляду заяви про державну реєстрацію прав державним реєстратором встановлено, що подані інші заяви про державну реєстрацію прав на те саме майно, заяви розглядаються в порядку черговості їх надходження. При цьому заява розглядається тільки після прийняття рішення державним реєстратором щодо попередньо розглянутої заяви і внесення ним відповідного запису до Державного реєстру прав.

Аналогічні норми також зазначені і в Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 №703 (далі - Порядок №703).

Так, відповідно до п. 8 Порядку №703 орган державної реєстрації прав, нотаріус приймає заяви про державну реєстрацію в порядку черговості їх надходження шляхом реєстрації у базі даних про реєстрацію заяв і запитів з автоматичним присвоєнням їм реєстраційного номера, фіксацією дати та часу їх реєстрації. Моментом прийняття заяви про державну реєстрацію вважається дата та час її реєстрації у базі даних про реєстрацію заяв і запитів.

Пунктом 11 Порядку №703 визначено, що у разі коли після прийняття органом державної реєстрації прав, нотаріусом заяви про державну реєстрацію до органу державної реєстрації прав, нотаріуса подано інші заяви про державну реєстрацію на те саме майно, орган державної реєстрації прав, нотаріус приймає такі заяви. При цьому заява про державну реєстрацію розглядається після прийняття державним реєстратором рішення щодо попередньо розглянутої заяви про державну реєстрацію на те саме майно.

Державний реєстратор у день прийняття заяви про державну реєстрацію на те саме майно приймає рішення про її розгляд після прийняття державним реєстратором рішення щодо заяви про державну реєстрацію, що прийнята раніше, яке орган державної реєстрації прав, нотаріус видає або надсилає рекомендованим листом заявникові.

З аналізу наведених норм вбачається, що державний реєстратор розглядає заяву про державну реєстрацію на те саме майно лише після того, як буде прийнято рішення державним реєстратором щодо попередньо розглянутої заяви, яка була прийнята раніше.

Як було встановлено судом, заява позивача про реєстрацію права власності на земельну ділянку була зареєстрована у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 11.06.2013 об 11:37:02 за реєстраційним номером 1534916.

В той же час, заява ОСОБА_4 про реєстрацію права власності на земельну ділянку зареєстрована у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 19.06.2013 о 12:12:02 за реєстраційним номером 1657031.

Отже, з наведеного слідує, що заява позивача про реєстрацію права власності на земельну ділянку подана раніше ніж заява ОСОБА_4

Крім цього, суд звертає увагу на те, що 10.07.2013 о 18:44:18 державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Києво-Святошинського РУЮ Київської області Абрамською Є.М. в базі даних про реєстрацію заяв та запитів було здійснено пошук у Державному реєстрі речових прав, зокрема, заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з кадастровим номером НОМЕР_1, результати якого показали, що заява позивача зареєстрована раніше, ніж заява третьої особи - ОСОБА_4

Отже, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_4 про реєстрацію права власності на земельну ділянку могла бути розглянута лише після прийняття державним реєстратором рішення щодо розгляду заяви позивача, оскільки заява позивача прийнята раніше.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що державним реєстратором прав на нерухоме майно Абрамською Є.М. не було дотримано порядку прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.07.2013 №3842284, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,15 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_4, оскільки така реєстрація була проведена за відсутністю правових підстав для цього, тобто необґрунтовано, що є підставою для визнання протиправним і скасування відповідного рішення.

Щодо позовних вимог позивача про скасування рішення від 19.08.2013 №5103962 про відмову у державній реєстрації права власності позивача на земельну ділянку площею 0,1500 га, суд зазначає наступне.

Як було встановлено судом, оскаржуване рішення від 19.08.2013 №5103962 було прийнято на підставі того, що вказана земельна ділянка зареєстрована в Державному реєстрі речових прав за іншим власником.

Однак, враховуючи те, що судом було встановлено протиправність рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.07.2013 №3842284, суд приходить до висновку про протиправність рішення від 19.08.2013 №5103962, оскільки його прийнято без урахування всіх обставин, що призвело до порушення прав позивача, а тому вказане рішення підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області зареєструвати земельну ділянку площею 0,1500 га (кадастровий номер НОМЕР_1) за позивачем, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Отже, прийняття рішення про державну реєстрацію права приватної власності відноситься до виключної компетенції органів державної реєстрації прав, тому судом при розгляді справ про оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких органів не можуть прийматись рішення про зобов'язання здійснити реєстрацію права власності.

Тобто з викладено слідує, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи викладене та з урахуванням встановлення судом протиправності рішень від 10.07.2013 №3842284 та від 19.08.2013 №5103962, суд дійшов висновку про необхідність зобов'язання Реєстраційної служби Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області повторно повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.06.2013 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку, що розташована в АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, з урахуванням викладених в даному рішенні висновків.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачами, як суб'єктами владних повноважень, не доведено правомірності своїх дій при винесенні оскаржуваних рішень.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Статтею 97 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані.

Оскільки позивачем вимоги про відшкодування понесених ним судових витрат не заявлялись, а відповідачами не надано суду доказів понесення ними витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з бюджету не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 11, 14, 69-71, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області Абрамської Євгенії Миколаївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.07.2013 №3842284.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області Лещук Альони Олександрівни про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 19.08.2013 №5103962.

Зобов'язати Реєстраційну службу Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.06.2013 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку, що розташована в АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, з урахуванням викладених в даному рішенні висновків.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови або прийняття постанови у письмовому провадженні - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Балаклицький А. І.