Справа № 642/9623/15-а
Суддя: Вікторов В. В.
Дата ухвалення: 2015-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Cправа № 642/9623/15-а
Провадження № 2а/642/148/15
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2015 року Ленінський районний суд м. Харкова
у складі головуючого судді Вікторова В.В.,
за участю секретаря Лозоватої А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом, у якому просить визнати протиправними рішення Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова щодо виключення йому з розрахунку при перерахунку пенсії по інвалідності як державному службовцю суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 01 липня 2003 року у загальній сумі 29 152 грн. 01 коп. Зобов`язати Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова провести йому перерахунок пенсії по інвалідності як державному службовцю з 01 січня 2013 року, включивши до складу заробітної плати суми, виплачені з 01.12.2010 року по 30.11.2012 року, матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 9847 грн. 94 коп., матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в сумі 8670 грн. 55 коп. та індексації заробітної плати в сумі 10 633 грн. 52 коп. на загальну суму 29 152 грн. 01 коп. із збереженям 80% нарахування пенсії на момент його виходу на пенсію у 2012 році та провести відповідні виплати з урахуванням виплаченої пенсії за даний період.
В обгрунтування позову зазначив, що з 25.12.2012 року він перебуває на обліку в УПФУ у Ленінському районі м. Харкова і отримує пенсію по інвалідності як державний службовець. 15.10.2015 року він звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії з урахуванням допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань, індексації заробітної плати, так як при призначенні пенсії йому ці виплати не були включені до довідки про його заробітну плату. Однак, відповідно до рішення УПФУ в Ленінському районі м. Харкова від 27.10.2015 року йому було відмовлено в даному перерахунку з посилання на норму ст. 33 ЗУ «Про державну службу», якою передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплат за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок і відповідно до ст. 37-1 ЗУ «Про державну службу» перерахунок пенсії здійснюється у разі підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям. Дане рішення він вважає неправомірним та таким, що суперечить чинному законодавству, так як з довідки від 05.10.2015 р. № 518/ВФЗ про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», виданої Харківським обласним військовим комісаріатом, вбачається, що він отримував з 01.12.2010 року по 30.11.2012 року матеріальні допомоги на оздоровлення в сумі 9847 грн. 94 коп., матеріальні допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі 8670 грн. 55 коп., та індексацію заробітної плати в сумі 10 633 грн. 52 коп. на загальну суму 29152 грн. 01 коп. У довідці про складові заробітної плати від 12.12.2012 року № 380/ВФЗ, яка надавалась йому при призначенні пенсії вперше, форма якої затверджена Постановлю правління Пенсійного фонду України від 30 жовтня 2008 року № 19-11 і на цей час втратила чинність, графа «Інші виплати» відсутні. У зазначеній вище довідці про складові заробітної плати від 05 жовтня 2015 року № 518/ВФЗ, форма якої затверджена Постановою правління Пенсійного фонду України від 14 лютого 2011 року № 51, включено премії, у графу «Інші виплати» включені матеріальні допомоги та індексації заробітної плати, на які нараховані страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тому він вважає, що для розрахунку пенсії йому не включено дохід у загальному розмірі 29152 грн. 01 коп. У зв`язку з чим відповідно до чинного законодавства, він вважає, що дані суми повинні бути враховані.
Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обязі, посилаючись на обставини, викладені у позові.
Представник відповідача Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова заперечував проти задоволення позовних вимог. Пояснив, що з 01.06.2015 року припиняється призначення та перерахунок пенсій по інвалідності державним службовцям, посилаючись при цьому на п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-8 від 02.03.2015 року, відповідно якого у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми стосовно пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «»Про судоустрій та статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. До судового засідання 21 грудня 2015 року представник не з`явився. Надав суду заяву, у якій просив розглянути справу у його відсутність та відмовити у завдоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України суд вважає за можливе розгляд та вирішення даної справи на підставі наявних у ній доказів у відсутність представника відповідача.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, встановив факти та відповідні ним правовідносини, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
На підставі вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 46 Конституції України передбачає право кожного громадянина на соціальний захист.
Як передбачено частинами 2 та 3 статті 22 Конституції України, конституційні права гарантуються та не можуть бути скасованими або звуженими. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова з 25.12.2012 року та отримує пенсію по інвалідності як державний службовець, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 , яке отримано позивачем 14.03.2014 року, та не заперечується відповідачем.
15.10.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки про заробітну плату № 518/ВФЗ від 05.10.2015 року з урахуванням допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань та індексації заробітної плати.
Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова від 27.10.2015 року № 10 позивачу ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії з посиланням на норму ст. 33 Закону України «Про державну службу», якою передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок і відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», перерахунок пенсії здійснюється у разі підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям.
Зазначене рішення суд вважає неправомірним виходячи з наступного.
З довідки від 05.10.2015 року № 518/ВФЗ про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що він отримував з 01.12.2010 року по 30.11.2012 року матеріальні допомоги на оздоровлення в сумі 9847 грн. 94 коп., матеріальні допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі 8670 грн. 55 коп., та індексацію заробітної плати в сумі 10 633 грн. 52 коп. на загальну суму 29152 грн. 01 коп.
У довідці про складові заробітної плати від 12.12.2012 року № 227, яка надавалась позивачу при призначенні пенсії, форма якої затверджена Постановою правління Пенсійного фонду України 14 лютого 2011 року № 51, включено премії, у графу «Інші виплати» включені матеріальні допомоги та індексація заробітної плати, на які нараховане страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тому суд вважає, що для розрахунку пенсії позивачеві не включено дохід у загальному розмірі 29 152 грн. 01 коп.
Посилання Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Харкова на ст. ст. 33, 37 Закону України «Про державну службу», про те, що матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати є одноразовими виплатами, а тому не включаються до заробітку, що враховується при перерахунку пенсії державним службовцям, неправомірні, враховуючи наступне.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 37 Закону України «Про державну службу», пенсія державним службовцям призначається у розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які враховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. Таким чином, об`єктом обчислення розміру пенсії при призначенні пенсії для відповідача є сума заробітної плати, з якої справляється збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Стаття 33 Закону України «Про державну службу», на яку посилається відповідач, визначає умови оплати праці державних службовців, а не умови їх пенсійного забезпечення.
На підставі вимог частини 2, 6, 7 ст. 33 Закону України «Про державну службу», заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.
Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов`язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.
У відповідності до вимог ст. 35 Закону України «Про державну службу», державним службовцям надається щорічна відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законодавством не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою допомоги для оздоровлення у розмірі посадового окладу, тобто виплата матеріальних допомог на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань визначена законом.
Відповідно до змісту ст. 37 Закону України «Про державну службу», відповідач повинен був виходити з отримуваної позивачем суми заробітної плати, у тому числі «інших виплат», до яких належить матеріальна допомога на оздоровлення і допомога для вирішення соціально-побутових питань, оскільки чинним законодавством пенсійний орган не наділений повноваженнями самостійно визначати структуру заробітної плати державного службовця.
Згідно до вимог ст. 2 Закону України «Про оплату праці», структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Таким чином, законодавством віднесено до складу заробітної плати інші виплати.
При цьому надбавки, запроваджені нормативно-правовими актами, матеріальна допомога належить до додаткових видів грошового пенсійного забезпечення й приймаються в розрахунок при зарахуванні пенсії лише особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі та були звільнені зі служби після їх запровадження.
Включення до складової заробітної плати матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати передбачені Законами України «Про державну службу», «Про оплату праці», постановами Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268, від 20 грудня 1993 року № 1049, від 31 травня 2000 року № 865. Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Харкова при прийнятті рішення про відмову в перерахунку пенсії не враховано вимоги статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», якою врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.
На підставі вимог ч. 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці, на які згідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподаткованого доходу (прибутку), сукупного оподаткованого доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів , що діяла на день одержання зазначеного заробітку.
Стаття 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.
За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Факт нарахування та сплати страхових внесків або збору підтверджується виданою позивачу для перерахунку пенсії довідкою.
Перевагу мають спеціальні норми що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - стаття 41 Закону України №1058-IV та стаття 66 Закону №1788-ХII.
Відповідно до п. 2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13.01.2004 року № 5 ( далі - Інструкція № 5 ) до фонду заробітної плати відноситься: фонд основної заробітної плати; фонд додаткової заробітної плати; інші заохочувальні та компенсаційні виплати.
Положеннями п. п 2.2.7 Інструкції № 5 визначено, що до складу додаткової заробітної плати відносяться суми виплат, пов`язаних з індексацією заробітної плати працівників.
Згідно з п. п 2.3.3 п. 2.3 Інструкції № 5, до складу інших заохочувальних та компенсаційних виплат відноситься матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників ( на оздоровлення, у зв`язку з екологічним станом, крім сум, указаних у п. 3.31 ).
Така матеріальна допомога здійснюється у розмірах, передбачених нормативно-правовими актами, або визначена у колективному договорі підприємства, що надається працівникам як за умови подання заяви, так і без неї ( на оздоровлення, у зв`язку з екологічним станом ) та належить до заробітної плати як інші заохочувальні та компенсаційні виплати, а отже, є базою для нарахування та утримання єдиного внеску.
За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.
За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладену в постанові від 16 вересня 2014 року у справі №21-314а14, в постанові від 20 лютого 2012 року у справі № 21-430а11 та в постанові від 28 травня 2013 року у справі № 21-97а13.
Частиною першою статті 244-2 КАС України передбачено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що обставини, на які позивач посилався у позові з відповідними змінами у подальшому, як на підстави своїх вимог, - обґрунтовані, суд вважає позов доведеним. При цьому, в порушення вимог ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, представник відповідача не навів доказів у підтвердження своїх заперечень до позову.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Положеннями ч. 2 ст. 99 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлювався шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом 26.11.2015 року.
Отже, враховуючи дату звернення позивача до суду, шестимісячний строк на звернення до суду з позовом та період за який позивач просить суд захистити його права, суд встановив, що права позивача підлягають захисту з 26.05.2015 року.
Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.
На підставі вищевикладеного, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинення певних дій за період з 01.01.2013 року по 25.05.2015 року включно необхідно залишити без розгляду. В іншій частині позов є обгрунтований та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 8, 9, 11, 71, 86, 99, 100, 159, 160-163, 171, 172 КАС України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.
Визнати протиправними рішення Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова щодо виключення ОСОБА_1 з розрахунку при перерахунку пенсії по інвалідності як державному службовцю суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 01 липня 2003 року у загальній сумі 29 152 грн. 01 коп.
Зобов`язати Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії по інвалідності як державному службовцю, включивши до складу заробітної плати суми, виплачені з 01.12.2010 року по 30.11.2012 року, матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 9847 грн. 94 коп., матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в сумі 8670 грн. 55 коп. та індексації заробітної плати в сумі 10 633 грн. 52 коп. на загальну суму 29 152 грн. 01 коп. із збереженям 80% нарахування пенсії на момент його виходу на пенсію у 2012 році та провести відповідні виплати з урахуванням виплаченої пенсії починаючи з 26.05.2015 року.
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинення певних дій за період з 01.01.2013 року по 25.05.2015 року включно - залишити без розгляду.
Судові витрати віднести на рахунок держави.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Вікторов В.В.