Справа № 22-а/0690/1460/11
Суддя: Забродський М. І.
Дата ухвалення: 2011-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судці: Забродського М.І,

суддів: Трояновської Г.С., Минім Т.І.

з участю секретаря судового засідання: Григоровича А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації (надалі - Управління )

на постанову Олевського районного суду Житомирської області від 25 червня 2009 року,

у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації про визнання дій неправомірними, стягнення коштів, передбачених Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"" (надалі - Закон №79612),

встанови л а :

У червні 2009 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача та просила визнати його дії неправомірними і стягнути з останнього не виплачені кошти передбачені ст. ст. 37, 39 Закону №796/12 за період з 01.01. 2006 року по 01.12.2008 року по доплаті до пенсії в сумі 15487 грн. та грошову допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства за аналогічний період у розмірі 2480,40 грн.

В обгрунтування позову зазначала, що ці виплати вона отримувала у відповідача не в кратному відношенні до мінімальної заробітної плати, як це визначено Законом, а згідно постанови Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року, що призвело до порушення її прав.

Постановою Олевського районного суду від 25 червня 2009 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління, щодо виплати коштів у розмірах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року

Стягнуто з управління праці та соціального захисту населення на користь

ОСОБА_1 за період з 22.05.2008 року по 01.03.2009 року 2050,57 грн.. допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування, передбачених ст. 37 Закону, та доплату до пенсії у розмірі 87851,81 грн., передбачену ст.393акону.

Допущено негайне виконання постанови в частині стягнення на користь позивачки 2050,57 грн. допомоги як особі яка проживає на території радіоактивного забруднення.

В апеляційній скарзі Управління просить постанову районного суду скасувати та ухвалити нову про відмову у задоволенні позову.

Посилається на те, що судом порушено норми матеріального і процесуального права. Зокрема судом не враховано що підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, передбачені ст. 39 Закону № 796-12 не входять у перелік виплат, які проводяться відповідачем і не передбачені кошторисними призначеннями, а є невід'ємною складовою пенсійного забезпечення та виплачується пенсійним Фондом разом із пенсією. Зазначив, що оскаржувана постанова призведе до нецільового використання коштів Державного бюджету та суперечить вимогам ст. 24 Конституції України, щодо рівності конституційних прав і свобод громадян.

Переглянувши постанову суду першої інстанції в межах визначених ст. 195 КАС України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Із змісту ст.ст. 37, 39 Закону №796-12 (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) убачається, що громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у зоні гарантованого добровільного відселення - 40% від мінімальної заробітної плати, а також громадянам не працюючим пенсіонерам, які проживають у цій зоні пенсії підвищуються у розмірах, визначених ч.І ст. 39 Закону.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом ОСОБА_1 є пенсіонеркою, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Відповідно до ст. 37 Закону №796 - 12, вона отримувала грошову допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування по 2 грн. 10 коп. щомісячно (а.с. 8).

Згідно довідки управління Пенсійного Фонду України в Олевському районі в розмір пенсії позивачки включалася доплата відповідно до ст. 39 Закону №796/12 у сумі 10 грн. 50 коп. щомісячно (а.с.5).

Враховуючи наведене ОСОБА_1 має право на отримання допомоги та доплати в розмірах, зазначених в ст. ст. 37, 39, Закону №796 - 12.

, Проте передбачена Законом допомога та доплата проводилася їй частково, у фіксованому розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року №836 „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не в кратному

ідношення до мінімальної заробітної плати.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру спірних виплат застосуванню підлягає саме ст.ст. 37, 39, Закону №796-12, а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за №836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав та правильно вирішив спір.

Крім того суд першої інстанції правильно вважав, що виплати передбачені ст. 37, Закону №796-12 повинні бути стягнуті з Управління, яке виплачувало позивачу грошову допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року №836.

Разом з тим заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі Управління стосовно того, що воно не є належним відповідачем, щодо проведення доплат до пенсії у відповідності до ст. 39 Закону, оскільки такі виплати проводяться не відповідачем, а управлінням Пенсійного фонду України в Олевському районі.

Крім того судом першої інстанції не враховано те, що з огляду на положення статей 21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконним рішення, дії чи бездіяльність відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Отже, поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що адміністративний суд повинен визнавати дії суб'єктів владних повноважень незаконними і зобов'язувати останніх провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про визначення конкретних сум.

Тому відповідно до ст. 202 КАС України це є підставою для скасування постанови..

Керуючись ст.ст. 160,195,196,198,202,207 КАС України, колегія суддів цивільної палати,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації задовольнити.

Постанову Олевського районного суду Житомирської області від 25 червня 2009 року скасувати та ухвалити нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації, в частині стягнення доплати до пенсії за ст. 39 Закону України "Про- статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відмовити.

Зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації провести перерахунок та виплату

ОСОБА_1 допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства згідно ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 40% від мінімальної заробітної плати за період з 22.05.2008 року по 31.03. 2009 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.