Справа № 814/3700/15
Суддя: Желєзний І. В.
Дата ухвалення: 2015-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

30 грудня 2015 року Справа № 814/3700/15

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Желєзного І.В. при секретарі судового засідання Науменко О.Г. розглянувши адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, АДРЕСА_1

доФонду гарантування вкладів фізичних осіб, б-р Т. Шевченка, 33-Б, Київ 32, 01032
провизнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної організації «Фонду гарантування вкладів фізичних осіб» (далі також - відповідач 1, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб) та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Імексбанк» (далі також - відповідач 2, уповноважена особа) про зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Імексбанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_1 за договором банківського рахунку НОМЕР_1 від 18.06.2013 р. та зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб» вчинити дії згідност.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб відносно вимог ОСОБА_1 щодо відшкодування коштів, які знаходяться на поточному рахунку НОМЕР_2//9101, згідно договору НОМЕР_1 від 18.06.2013 р.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідачі позов не визнали, заперечення обґрунтували тим, що 15.01.2015 р. та 16.01.2015р. ОСОБА_1 проведені операції по дробленню свого депозиту та перерахування коштів на рахунки пов'язаних з ним третіх осіб ОСОБА_2 на суму 200000 грн. та ОСОБА_3 на суму 100000 грн.. Зазначені перерахування відбулися всупереч постанови НБУ від 15.01.2015р. «Про віднесення банку до категорії проблемних». Зазначені обставини, на думку відповідачів, дають підстави вважати правочини з перерахування коштів ОСОБА_1 на рахунки вказаних осіб нікчемними в силу п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Третя особа (ПАТ «Імексбанк») підтримала позицію відповідачів.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд встановив наступне.

18.06.2013 р. між ПАТ «Імексбанк» та ОСОБА_1 укладений договір банківського рахунку № НОМЕР_1 (в національній валюті).

Відповідно до виписки з рахунку НОМЕР_2 станом на 17.01.2015 р. на вказаному банківському рахунку ОСОБА_1 залишок коштів складав 200005,69 грн.

Постановою Правління Національного банку України від 26.01.2015 р. №50 ПАТ «Імексбанк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

В зв'язку з чим виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26.01.2015 р. прийнято рішення №16 про запровадження тимчасової адміністрації строком з 27.01.2015 р. по 26.04.2015 р. та призначення уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Імексбанк» Северина Ю.П.

Рішенням від 23.04.2015 р. №84 дію тимчасової адміністрації у ПАТ «Імексбанк» продовжено до 27.05.2015 р.

27.05.2015 р. рішенням №105 Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Імексбанк» з відшкодуванням з боку Фонду вкладів фізичних осіб.

06.05.2015 р., 04.06.2015 р. та 21.05.2015 р. позивач письмово звертався до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Імексбанк» про включення його до реєстру вкладників. Однак жодної відповіді на свої звернення не отримав.

Відповідно до частин першої, другої статті 4 Закону України "Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб", основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.

Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.26 Закону (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб'єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах.

Відповідно до рішення №27 від 21.08.12 адміністративної ради Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про збільшення розміру відшкодування коштів за вкладами» розмір відшкодування коштів за вкладами, включаючи відсотки, за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб встановлено до 200 000 гривень.

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача належить частково задовольнити з наступних підстав.

Стаття 27 Закону зобов'язує уповноважену особу Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку сформувати два переліки: 1) вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до ч.4 ст.26 цього Закону.

У цьому випадку, судом встановлено, що уповноваженою особою Фонду, вкладника ОСОБА_5 не було включено до жодного з цих переліків.

З чого суд робить висновок про протиправну бездіяльність Уповноваженою особи Фонду.

З приводу постанови НБУ від 15.01.15 №16/67 «Про віднесення ПАТ «Імексбанк» до категорії проблемних», яка вводила ряд обмежень щодо діяльності ПАТ «Імексбанк» то необхідно зазначити, що вказана постанова адресована в першу чергу до керівників банківської установи, а не до його клієнтів. Обмеження викладені у п.2 зазначеної постанови носять загальний та неконкретний характер, і неможливо встановити, яка сама з цих обмежень може стосуватись відкриттю поточних рахунків та зарахування на них коштів клієнта.

У будь-якому разі, ст.75 Закону України «Про банків і банківську діяльність» жодних цивільно-правових наслідків для правочинів укладених проблемними банками не передбачає. Єдина заборона для проблемних банків, передбачена ст.75 Закону, стосується використання для розрахунків прямих кореспондентських рахунків в національній та іноземній валюті. Обмежень для клієнтів банка у використанні власних рахунків, законодавство не передбачає.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачені певні цивільно-правові наслідки лише щодо правочинів, укладених після введення тимчасової адміністрації та початку процедури виведення банку з ринку. В цьому випадку це з 27.01.15.

Жодних обмежень та наслідків для правочинів, укладених банком під час дії постанови НБУ про віднесення його до категорії проблемних, Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не передбачає. Тому, станом на 16.01.15 ніяких перешкод для здійснення банківських переказів не було.

Крім того, з метою забезпечення прав Фонду, уповноважена особа, як то зазначено в частині 2 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", забезпечує перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.

За змістом частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції на момент виникнення правовідносин), правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність" ; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Пославшись на п.7 ч.3 ст.38 Закону України про нікчемність правочинів, відповідачі лише вказали на попередні висновки, ймовірність порушення закону та тимчасове призупинення виплати коштів. Дій, визначених ч.5, ч.6 ст.38 Закону у разі нікчемності правочинів (направлення повідомлення про нікчемність, вжиття заходів щодо повернення майна), відповідачі не вжили, наслідків нікчемності правочинів не застосували, що вказує на те, що повноваження, визначені ч.2 ст.38 Закону, у цьому випадку ними не використані.

Відповідно до п.7 ч.3 ст.38 Закону правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними якщо, банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Договір банківського рахунку № НОМЕР_1 від 18.06.2013 р. не передбачає жодних пільг (переваг) для ОСОБА_1, які б не були передбачені законодавством чи внутрішніми документами банку. Це є цілком стандартний масовий договір банка з клієнтом.

Право на отримання відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів, передбачене ст.26 Закону для всіх вкладників банків - фізичних осіб, а тому неможливо стверджувати, що це є пільгою (перевагою), наданою окремому кредитору. Про нікчемність правочину може йти мова, якщо умови договору передбачають переваги (пільги), які не передбачені законодавством та документами банку.

За таких обставин, суд не вбачає підстав нікчемності правочину з підстав, визначених п.7 ч.3 ст.38 Закону, відповідно до якого можливо стверджувати про нікчемність правочину, якщо умови договору передбачають переваги (пільги), які не передбачені законодавством та документами банку.

Посилання відповідачів на звернення до правоохоронних органів та відкриття з цього приводу кримінального провадження не може вважатися належним доказом протиправності дій позивача. Жодних правових висновків факт внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початок розслідування не свідчить. Відповідно до ч.4 ст.72 КАС України належним способом доказування зазначених обставин може бути лише вирок суду, який набрав законної сили.

Оскільки в Переліку вкладників дані про ОСОБА_1 відсутні, так як такі відомості до Переліку внесені Уповноваженою особою фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Імексбанк» не були внесені, вимоги щодо зобов'язання Фонду відшкодувати позивачу грошові кошти за вкладом є передчасними та задоволенню не підлягають.

Використовуючи повноваження, передбачені ст.11 КАС України, з метою надання повного захисту правам, свободам та інтересам позивача, про захист яких він просить, суд вважає за необхідним зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснити необхідні дії для включення ОСОБА_1 в загальний реєстр вкладників ПАТ «Імексбанк», які мають право на отримання відшкодування за вкладами за рахунок коштів фонду, за договором банківського рахунку від 18.06.2013 р. НОМЕР_1, укладеним з ПАТ «Імексбанк» на суму 200000 гривень.

Перерахування позивачем частини коштів з свого рахунку на рахунки інших осіб, у всякому випадку не позбавляє його права на отримання відшкодування залишку коштів на рахунку, відкритому за договором банківського рахунку ще в 2013 році, в розмірі встановленому законодавством.

Вищенаведене в сукупності є підставою для часткового задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11,70,71,86,159-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Імексбанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_1 за договором банківського рахунку НОМЕР_1 від 18.06.2013 року.

В іншій частині вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів в порядку ст. 186 КАС України.

Суддя І.В. Желєзний