Справа № 22а-2110/11
Суддя: Дорош А. І.
Дата ухвалення: 2011-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22а-2110/11 Головуючий у 1-й інстанції Жилка, О.М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

ОСОБА_2

Суддів: Обідіної О.І., Панченка 0.0.

розглянула в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою

Управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м, Полтаві

на постанову Ленінського районного суду м. Полтави від 07 грудня 2009 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України

Ленінського району в м. Полтаві про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги дитині

війни

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 07 грудня 2009 року адміністративний позов ОСОБА_3 до УПФУ Ленінського району в м. Полтаві задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність УПФУ Ленінського району в м. Полтаві щодо не виконання з 22.05.2008 року по червень 2009 року включно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Зобовязано УПФУ Ленінського району в м. Полтаві нарахувати та сплатити ОСОБА_3 доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» за період з 22 травня 2008 рою, по червень2009 року, здійснити нарахування та забезпечити виплату ОСОБА_3) недоплачену щомісячну соціальну допомогу дитині війни за період з 22 травня 2008 року пс червень 2009 року включно з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі УПФУ Ленінського району в м. Полтаві просить вищевказан; постанову місцевого суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволень позовних вимог, посилаючись на неврегульованість на законодавчому рівні порядку виплат допомоги особам, які мають статус «дитина війни», прийняття оскаржуваної постанови порушенням норм бюджетного законодавства України, приписів ст.28 Закону України „Пр загальнообовязкове державне пенсійне страхування, що призвело до неправильного вирішень справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляцію скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд перш інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням HOf матеріального і процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції, позивач має стат дитини війни та відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни має пра на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії в розмірі ЗО мінімальної пенсії за віком.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходие наявності у позивача права на отримання, а у відповідача обовязку щодо здійснення позива доплати до пенсії, відповідно до норм ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року. При цьому, зазначені висновки суду грунтувались рішенні Конституційного суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, яким були визн; неконституційними положення пункту 41 розділу II Закону України «Про державний бюдя України на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Після прийняття вищевказаного рішення Конституційного суду України знову поч; діяти положення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (в редакції Закону 18 листопада 2004 року), тобто з цього часу відновлено право на підвищення пенсії на З мінімальної пенсії за віком Крім того, оскільки у 2009 році до часу прийняття рішення положення ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» мають законну силу та не були змінені чи призупинені, тому з 01.01.2009 року позивач має право на отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, з підвищенням на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Щодо доводів апеляційної скарги про необгрунтоване застосування до спірних правовідносин ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, колегія суддів зазначає наступне.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано не взяв до уваги положення ч.З ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни.

Крім того, колегія суддів, вважає безпідставним посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобовязань, які встановлені ст.46 Конституції України та зазначеною нормою Закону.

Колегія суддів також відхиляє доводи відповідача щодо не визначеності на законодавчому рівні питання відносно органу на який покладено обовязок здійснення виплат підвищення до пенсії особам, які мають статус дитини війни.

Пенсійний фонд України діє у відповідності Положення „Про Пенсійний фонд України і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку, що обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни покладено саме на управління пенсійного фонду України за місцем проживання позивача.

Враховуючи, що держава взяла на себе обовязок щодо виплати позивачу 30% доплати до пенсії та поклала виконання цього обовязку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний фонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, колегія суддів вважає, що вони не виконали своїх повноважень без поважних причини.

Отже рішення суду слід вважати законними, обґрунтованими і таким, що скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст.. 186-2, 195, 197, 198, 200, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Полтави від 07 грудня 2009 року залишити без

змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

СУДДІ: