Справа № 2а-17757/12/2670
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" грудня 2015 р. м. Київ К/800/10329/14

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіЦвіркуна Ю.І. (суддя-доповідач),
суддів Ланченко Л.В.,
Пилипчук Н.Г.,

при секретарі судового засідання Міщенко Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Фармак»

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2014 року

у справі № 2а-17757/12/2670

за позовом Публічного акціонерного товариства «Фармак»

до Київської регіональної митниці Міндоходів

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство «Фармак» звернулось до суду з адміністративним позовом до Київської регіональної митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.10.2013 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Київської регіональної митниці, правонаступником якої є Київська міжрегіональна митниця Міндоходів, від 09.11.2012 року № 249 в частині визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 42 029, 49 грн., в тому числі 28 019, 66 грн. - основний платіж та 14 009, 83 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2014 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.10.2013 року скасовано. У задоволенні позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 09.11.2012 року № 249 в частині відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, просить рішення цього суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні представник позивача касаційну скаргу підтримав та просив її задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника процесу, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, колегія суддів встановила таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами планової виїзної документальної перевірки ПАТ «Фармак» з питань дотримання митного законодавства України за період з 30.06.2009 року по 31.03.2012 року відповідачем складено акт від 17.10.2012 року № 6/12/100000000/00481198, яким встановлено порушення ч. 1 ст. 19 Закону України «Про Єдиний митний тариф», вимог 1, 6 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, Закону України «Про Митний тариф України», ст. 4 Закону України «Про податок на додану вартість», ст. 267 Митного кодексу України, п. 190.1 ст. 190 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов'язання по сплаті мита на суму 140 098, 35 грн., ПДВ - 28 019, 66 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 09.11.2012 року № 249 (форми «Р»), яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у сумі 156 786, 22 грн., в тому числі 108 025, 89 грн. за основним платежем та 48 760, 33 грн. - за штрафними санкціями.

Підставою для прийняття даного податкового повідомлення-рішення стало виявленням під час перевірки помилки класифікації товару.

В межах даної адміністративної справи ПАТ «Фармак» оскаржується правомірність прийняття зазначеного податкового повідомлення-рішення в частині нарахування податку на додану вартість на суму 42 029, 49 грн., в тому числі 28 019, 66 грн. - за основним платежем та 14 009, 83 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції прийшов до висновку щодо відсутності порушень позивачем вимог законодавства та неправомірного прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення, оскільки відповідач не позбавлений повноважень щодо продовження здійснення митного контролю та донарахування обов'язкових платежів на підставі виявлених порушень під час визначення митної вартості товару.

Колегія суддів суду касаційної інстанції, з урахуванням норм податкового законодавства, чинних на час виникнення відповідних правовідносин, погоджується з висновками суду першої інстанції, зважаючи на таке.

Пунктом 35 ст. 1 Митного кодексу України визначено, що пропуск товарів і транспортних засобів через митний кордон України - це дозвіл митного органу на переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення після проведення митних процедур, пов'язаних відповідно до п. 19 тієї самої статті зі здійсненням митного контролю за переміщенням товарів і транспортних засобів через митний кордон України, митного оформлення цих товарів і транспортних засобів, а також зі справлянням передбачених законом податків і зборів.

Відповідно до ст. 40 Митного кодексу України митному контролю підлягають усі товари і транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України. Митний контроль передбачає проведення митними органами мінімуму митних процедур, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи. Обсяг таких процедур та порядок їх застосування визначаються відповідно до цього Кодексу, інших нормативно-правових актів, а також міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку.

Відповідно до п. 1, п. 5, п. 7 частини першої ст. 41 Митного кодексу України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів зокрема шляхом: перевірки документів та відомостей, необхідних для такого контролю; перевірки системи звітності та обліку товарів, що переміщуються через митний кордон України, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, які відповідно до законів справляються при переміщенні товарів через митний кордон України; використання інших форм, передбачених цим Кодексом та іншими законами України з питань митної справи. Порядок здійснення митного контролю визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 42 Митного кодексу України передбачено, що під час проведення митного контролю митні органи самостійно визначають форму та обсяг контролю, достатні для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи та міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку, контроль за дотриманням яких покладено на митні органи.

Відповідно до ст. 313 Митного кодексу України митні органи класифікують товари, тобто відносять товари до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД. Рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов'язковими для підприємств і громадян.

Класифікація товарів для цілей митного оформлення здійснюється згідно з вимогами Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), що є товарною номенклатурою Митного тарифу України, затвердженого Законом України «Про Митний тариф України», та з урахуванням Пояснень до УКТЗЕД, затверджених наказом ДМСУ від 31.01.2004 року № 68 .

Обов'язки декларанта передбачені ст. 88 Митного кодексу України, яка передбачає, що декларант не визначає код товару, він лише заявляє (декларує) його у вантажно-митній декларації. А митний орган самостійно класифікує товар, визначає суму мита та податку на додану вартість, що підлягають сплаті декларантом.

Відповідно до ст. 69 Митного кодексу України незалежно від закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску товарів і транспортних засобів митний контроль за ними може здійснюватися, якщо є достатні підстави вважати, що мають місце порушення законодавства України чи міжнародного договору України, укладеного в установленому законом порядку, контроль за виконанням яких покладено законом на митні органи. Такий контроль здійснюється на підставі письмового розпорядження керівника митного органу або особи, яка його заміщує.

Аналіз наведених норм свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови існування обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у 2010 році позивачем було ввезено на митну територію України товар згідно вантажних митних декларацій № 100000020/2010/685260, № 100000020/2010/685262, № 100000020/2010/685775, № 100000020/2010/686811, № 100000020/2010/687763, № 100000020/2010/689400, № 100000020/2010/690658, № 100000020/2010/691988, № 100000020/2010/694831 із декларуванням коду УКТ ЗЕД 9406 00 80 00, у графі 31 яких декларантом зазначено: «Обладнання для фармацевтичної промисловості у комплекті та у розібраному вигляді для зручності перевезення, конструкція збірна будівельна для чистих виробничих приміщень у складі: стінові панелі, стеля касетна, багет, верхні профілі, нижні ущільнювальні рейки, двері, вікна» з використанням « 053» преференції по сплаті мита.

Згідно з вимогами УКТЗЕД конструкції будівельні збірні класифікуються у товарній позиції 9406 наступним чином: у товарній підкатегорії 9406 00 20 00 - з дерева; у товарній підкатегорії 9406 0038 00 - з чорних металів: у товарній підкатегорії 9406 00 80 00 - з інших матеріалів, крім: таких, що виготовлені з дерева та чорних металів, наприклад, з пластмаси, алюмінію, міді, тощо.

Ввезення вказаного товару відбувалось в рамках Проекту технопарку «Інститут монокристалів «Розробка та впровадження у виробництво нових імпортозаміщюючих готових лікарських засобів», затвердженого наказом МОН України від 18.05.2009 року за № 423, а тому у відповідності до ст. 7 Закону України «Про спеціальний режим інноваційної діяльності технологічних парків» (у редакції, яка діяла у період митного оформлення товарів) товар було звільнено від сплати ввізного мита.

Питання щодо визначення коду УКТ ЗЕД 9406 00 80 00 для митного оформлення спірного товару в рамках Проекту технопарку було погоджено учасниками цього Проекту на рівні центрального митного органу, що підтверджується наявними в матеріалах справи листами Державної митної служби України від 10.12.2008 року № 11/2-14/13530 та від 18.03.2009 року № 11/4-10.14/2350, наданими у відповідь на звернення Міністерства освіти і науки України під час здійснення процедури розгляду, експертизи та державної реєстрації Проекту технопарку, в порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.1999 року № 2311.

Крім того, відповідно до висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (КНДІСЕ) від 12.08.2013 року № 4982/13-54, складеного за результатами проведення комісійної товарознавчої експертизи, встановлено, що спірний товар відповідає характеристикам згідно УКТЗЕД, опис яких найбільш повно наведено в у товарній позиції: «Конструкції будівельні збірні: - інші: -з інших матеріалів».

При цьому відповідачем не було надано суду жодних належних документальних доказів на спростування таких висновків експертів КНДІСЕ, а саме: що даний товар містить чорні метали, а тому повинен класифікуватися за кодом УКТЗЕД 9406 00 38 00 «Конструкції будівельні збірні: - інші; - з чорних металів; - інші».

Доказів витребовування в ході митного оформлення додаткових документів на підтвердження визначальних для класифікації товару характеристик та правильності класифікації і кодування товару та відбору зразків товарів для дослідження не встановлено.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про правильність кодування імпортованого позивачем товару за кодом УКТЗЕД 9406 00 80 00.

При цьому підтвердження того, що посадові особи митниці, які здійснювали митний контроль та митне оформлення імпортованого позивачем товару, у зв'язку з непроведенням чи неналежним проведенням процедур перевірки правильності класифікації та кодування товарів, до відповідальності були притягнуті, відсутні.

Відтак, якщо митні органи, приймаючи вантажні митні декларації, віднесли товар до певного коду товарної номенклатури та пропустили товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому вони не мали правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов'язань у зв'язку з виявленням помилки стосовно класифікації товару.

Наведена правова позиція узгоджується з висновком, викладеним в постанові Верховного Суду України від 21.01.2011 року у справі 21-64а10.

Висновки суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позову з підставі того, що преференції зі сплати ввізного мита здійснювалося декларантом, а не митними органами, а отже відповідач не позбавлений повноваження щодо продовження здійснення митного контролю та донарахування ПАТ «Фармак» обов'язкових платежів на підставі виявлених порушень під час визначення митної вартості товару, є помилковими.

Відповідно до ст. 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Отже, прийняте апеляційним судом нове рішення у справі про відмову в задоволенні позову підлягає скасуванню, а постанова суду першої інстанції - залишенню в силі відповідно до ст. 226 Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких обставин касаційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Фармак» задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2014 року у справі № 2а-17757/12/2670 скасувати.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.10.2013 року у справі № 2а-17757/12/2670 залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та на неї може бути подана заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.І.Цвіркун

Судді Л.В.Ланченко

Н.Г.Пилипчук