Справа № 820/9668/15
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"08" грудня 2015 р. № 820/9668/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

при секретарі - Принцевській Ю.В.,

за участю: представника позивача -Нежельської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Декуріон" до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області, третя особа - Управління держгеокадастру у Ковельському районі Волинської області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Декуріон", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення № від 21.01.2015року .

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідачем неправомірно та безпідставно нараховано позивачу грошове зобов'язання зі сплати земельного податку за землі, які не належать позивачу та не перебувають в оренді. Також, позивач зазначив, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру або договір про оренду земельної ділянки , але зазначені документи відсутні на спірну земельну ділянку, на яку відповідач посилається в акті перевірки №2/15-32676024 від 06.01.2015р. Крім того, позивач вважає, що відповідачем неправомірно здійснено розрахунок зобов'язань у спірному податковому повідомленні - рішенні, оскільки земельна ділянка, на яку відповідач посилається в акті перевірки №2/15-32676024 від 06.01.2015р., не є сформованою, кадастровий номер їй не присвоєно, отже встановити площу земельної ділянки та визначити коефіцієнти Км2,Км3 не можливо для здійснення вірного розрахунку.

Посилаючись на вказані обставини, представник позивача Нежельська О.С., у судовому засіданні підтримала позов та просила суд ухвалити рішення про задоволення позову.

Відповідач у судове засідання не прибув, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується матеріалами справи. Через канцелярію суду 29.10.15р. відповідач надав клопотання про розгляд справи без участі його представника, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову. Також, до матеріалів справи відповідачем надано письмові заперечення на адміністративний позов, в яких зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення прийнято ним в межах повноважень та за наявності підстав.

Ухвалою суду, яка занесена до журналу судового засідання 08.12.15р., на підставі ст. 55 КАС України замінено третю особу у справі - Управління держземагенства у Ковельському районі Волинської області на належну третю особу - Управління держгеокадастру у Ковельському районі Волинської області.

Представник третьої особи у судове засідання не прибув, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується матеріалами справи. Через канцелярію суду 08.12.15р. третьою особою надано клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Враховуючи те, що відповідач та третя особа повідомлені належним чином про дату, час та місце судового розгляду, суд вирішив розглядати справу за відсутності їх представників.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представника позивача, встановив наступне

Судом встановлено, що на підставі п.п. 20.1.4 п.20.1 ст.20 та п. 75.1 ст. 75 ст. 79 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 оку № 2755-VІ відповідачем проведено позапланову документальну невиїзну перевірку з питання нарахування земельного податку за період з 07.02.2012р. по 31.10.2014р. платника податку Товариства обмеженою відповідальністю "Декуріон"( ).

За результатами проведеної перевірки складено Акт про результати документальної позапланової перевірки №2/15- 32676024 від 06.01.2015р. (а.с.12-14).

Згідно висновків Акту №2/15-32676024 від 06.01.2015р., позивачем в порушення вимог п.287.6 ст.287, п.286.2 ст.286 Податкового кодексу України занижено земельний податок на загальну суму 11037,56 грн., в тому числі за 2012 рік-3525,98 грн., за 2013 рік -3922,94 грн., за січень - жовтень 2014 року - 3588,64 грн.

На підставі Акту перевірки №2/15-32676024 від 06.01.2015р. відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 21.01.2015року, яким позивачу нараховане грошове зобов'язання за платежем : земельний податок у розмірі 13796,95 грн., в тому числі за основним платежем - 11037,56 грн. та за штрафними санкціями - 2759,39 грн. (а.с.11).

З акту перевірки №2/15-32676024 від 06.01.2015р. вбачається, що відповідачем встановлено вищезазначене порушення позивачем норм законодавства на підставі витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №2508/01 від 13.10.14р. по земельній ділянці за адресою: м. Ковель вул. Володимирська,143 та №2346/01 від 29.08.2014 року по земельній ділянці за адресою м. Ковель, вул. Варшавська, 1, що видані Управлінням держземагенства у Ковельському районі Волинської області.

Під час судового засідання, представник позивача повідомив суду, що у власності ТОВ "Декуріон" відсутні будь-які об'єкти нерухомого майна, які знаходяться за адресою м. Ковель,вул.Варшавська, 1, та земельна ділянка за вказаною адресою не перебуває в користуванні у позивача.

Суд зазначає, що відповідачем не надано жодних документів, які б підтверджували наявність у позивача об'єктів нерухомого майна, або земельної ділянки, які знаходяться за адресою м. Ковель,вул.Володимирська, 143.

Крім того, з наданих відповідачем витягів №2508/01 від 13.10.14р. та №2346/01 від 29.08.2014 року вбачається, що в них міститься інформація лише по земельній ділянці за адресою: м.Ковель,вул.Володимирська, 143, отже посилання відповідачем в акті перевірки на наявність у позивача земельної ділянки за адресою м. Ковель, вул. Варшавська, 1 є безпідставними.

Що стосується посилань відповідача в акті перевірки №2/15-32676024 від 06.01.2015р. на наявність у позивача у власності об'єктів нерухомого майна за адресою: м.Ковель, вул.Володимирська,143, та ненарахування позивачем плати за земельні ділянки, на яких розташовані будівлі та не подачу позивачем декларації з плати за землю за 2012-2014 роки, судом встановлено наступне.

Земельні відносини в Україні регулюються Земельним кодексом України від 25.10.2001 №2768-ІІІ (далі- ЗК України), а справляння плати за землю - Податковим кодексом України від 02.12.2010 N 2755-VІ (далі - ПК України).

Відповідно до ч.1, 2 ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Ст.125 ЗК України закріплено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до п.п.14.1.147 п.14.1 ст.14 ПК України плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (п.п.14.1.72.п.14.1 ст.14 ПК України).

Ст. 269 ПК України визначено, що платниками земельного податку є:

- власники земельних ділянок, земельних часток (паїв);

- землекористувачі.

Згідно п. 286.1 ст.286 ПК України (в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У статті 270 ПК України зазначено, що об'єктами оподаткування є:

- земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні;

- земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Згідно ч.1 ст. 79 ЗК України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Порядок формування земельної ділянки встановлений ст.791 ЗК України.

Так, ст. 791 ЗК України закріплено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється:

- у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності;

- шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок;

- шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про державний земельний кадастр» до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив'язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об'єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку.

Ст.21 Закону України «Про державний земельний кадастр» визначено підстави для внесення даних до Державного земельного кадастру.

Також, ч.1,2 ст.38 Закону України «Про державний земельний кадастр» визначено, що відомості Державного земельного кадастру надаються державними кадастровими реєстраторами у формі:

-витягів з Державного земельного кадастру про об'єкт Державного земельного кадастру;

- довідок, що містять узагальнену інформацію про землі (території) за формою, встановленою Порядком ведення Державного земельного кадастру;

- викопіювань з кадастрової карти (плану) та іншої картографічної документації Державного земельного кадастру.

Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку містить усі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги. Складовою частиною витягу є кадастровий план земельної ділянки, сформований як викопіювання з кадастрової карти (плану) території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Відповідно до ч.8,9 ст.24 Закону України «Про державний земельний кадастр» на підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно видається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Витяг містить всі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги. Складовою частиною витягу є кадастровий план земельної ділянки.

При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер.

Таким чином, належним доказом вірного визначення площі земельної ділянки, правильності застосування коефіцієнтів, які враховують цільове та функціональне призначення земельної ділянки, наявність обмежень (обтяжень) в користуванні такою земельною ділянкою, є Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

В акті перевірки № 2/15- 32676024 від 06.01.2015р. міститься посилання про земельну ділянку ТОВ «Декуріон» за адресою: м.Ковель, вул..Володимирська,143, площею 1428,6 кв.м., але відповідачем по зазначеній земельній ділянці не вказано її кадастровий номер та документ, який підтверджує , що площа земельної ділянки є саме 1428,6 кв..м.

На вимогу суду відповідачем не надано документів, які підтверджують площу земельної ділянки, місце її розташування та право власності (користування) позивача щодо зазначеної земельної ділянки (зокрема, витяг з державного земельного кадастру про зазначену земельну ділянку з відповідним кадастровим номером та витяг про реєстрацію права власності (права користування) земельної ділянки).

Крім того, з клопотання третьої особи - Управління держземагенства у Ковельському районі Волинської області від 25.09.15 року вбачається, що надання витягу по земельній ділянці , загальною площею 1428,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: м.Ковель, вул..Володимирська,143, є неможливим, оскільки відомості про таку земельну ділянку не внесено до Державного земельного кадастру.

Відповідно до п. 286.2 ст.286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

П.287.1 ст. 287 ПК України визначено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Щодо посилань відповідача на ст.120 ЗК України у своїх запереченнях на позов, судом встановлено наступне.

Згідно ч.1 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Судом встановлено що позивач ( як покупець) 30.01.2012р. уклав договір купівлі - продажу з ТОВ "Алгоритм", що є іпотекодержателем за договором іпотеки від 01.09.11р. , укладеним з ТОВ "Профілакторій".

На підставі цього договору позивач придбав у ТОВ «Профілакторій» чотири об'єкти нерухомого майна , які входили до складу комплексу «Профілакторій» , а саме: будівлю профілакторію А-3, площею 3097 кв.м., трансформаторну підстанцію Б-1, площею 40,7 кв.м. , сарай з овочесховищем В-1, площею 177,3 кв.м. та убиральню Г-1 площею 2,8 кв.м., які знаходяться за адресою : Волинська область, м.Ковель, вул..Володимирська,143. Зазначений договір зареєстровано в Державному реєстрі правочинів (а.с.20-21).

У той же час, право власності або право користування земельною ділянкою за адресою: Волинська область, м.Ковель, вул..Володимирська,143 для обслуговування 4 обєктів комплексу «Профілакторій» ТОВ «Профілакторій» не оформлювалось та не реєструвалось. До набуття права власності ТОВ «Профілакторій» на 4 об'єкти комплексу «Профілакторій» , зазначений комплекс у складі 5 об'єктів нерухомого майна був власністю ВАТ «Ковельсільмаш», що підтверджується договором оренди землі від 16.12.04 року , укладеного ВАТ «Ковельсільмаш» з Ковельською міською радою (а.с.101-105).

Отже, оскільки у ТОВ «Профілакторій» було відсутнє право власності та/або право користування земельною ділянкою , на якій розташовані вказані вище об'єкти, то воно не могло перейти до іншої особи - покупця таких об'єктів, яким є ТОВ «Декуріон».

Крім того, у листі Верховного суду України від 01.04.12 року «Висновки Верховного суду України, викладені у рішеннях , прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.111-16 ГПК України за 2010-2011 роки» роз'яснено, що виникнення права власності на об'єкти нерухомого майна не є безумовною підставою для укладення договору щодо земельної ділянки відповідно до положень ст..120 ЗК, ст.377 ЦК. Згідно ст.116 ЗК та п.34 ст.26 Закону «Про місцеве самоврядування» від 21.05.97 року №280/97-ВР, обов'язковою умовою передачі у власність земельних ділянок , що перебувають у державній або комунальній власності , є наявність позитивного рішення сесії відповідної ради про передачу земельної ділянки у власність (постанова Верховного суду України від 14.11.11р. №3-119гс11).

Судом встановлено, що земельна ділянка за адресою: м.Ковель, вул..Володимирська,143, відноситься до земель комунальної власності , а отже права щодо неї не можуть перейти за відсутності відповідного рішення органу місцевого самоврядування -Ковельської міської ради.

Також, у п.3.3 листа Вищого господарського суду від 01.01.10р. «Узагальнення судової практики розгляду господарськими судами справ у спорах, пов'язаних із земельними правовідносинами» роз'яснюється , що відповідно до ст.13 ЗУ «Про плату за землю» підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, а орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності - договір оренди такої земельної ділянки. Так, аналіз приписів цивільного та земельного законодавства свідчить, що у разі придбання об'єкта нерухомості до набувача переходить право власності або право користування земельною ділянкою , яке він повинен оформити згідно з чинним законодавством. Таким чином до оформлення державного акта на земельну ділянку або договору оренди з одночасним розірванням старого договору саме попередній власник (орендар) сплачує земельний податок (орендну плату), якщо інше не обумовлене в договорі купівлі - продажу майна або земельної ділянки.

Отже, враховуючи вище викладене суд зазначає, що до моменту припинення права постійного користування , права власності та права оренди земельної ділянки попереднього власника /користувача плату за землю сплачує саме попередній власник /користувач земельної ділянки, а новий власник сплачує земельний податок /орендну плату з дня реєстрації його речового права на таку земельну ділянку.

Системний аналіз вищенаведених норм дає підстави дійти висновку, що для цілей оподаткування земельним податком особа повинна мати статус землевласника (землекористувача), набутого в порядку , встановленому Земельним кодексом України.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Разом з тим, відповідачем не надано суду доказів того, що позивач станом на момент проведення перевірки набув статус землекористувача щодо земельної ділянки за адресою: м.Ковель, вул.Володимирська, 143, відповідно до даних Державних реєстру речових прав на нерухоме майно.

Висновок податкового органу про те, що право користування у позивача земельною ділянкою виникло з моменту державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомості згідно договору купівлі - продажу від 30.01.2012 року є безпідставними , а тому обов'язок сплачувати земельний податок у позивача відсутній.

Крім того, відповідачем невірно визначено базу оподаткування земельним податком.

Відповідно до п.п.271.1 ст.271 ПК України, оскільки земля у м.Ковель є оціненою , то базою оподаткування земельним податком земельної ділянки, яка знаходиться у м.Ковель є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації.

Проведення нормативної грошової оцінки окремої земельної ділянки несільськогосподарського призначення в межах населеного пункту врегульовано Порядком нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів , затвердженого наказом Міністерства аграрної політики, Української академії аграрних наук, Деркомзему, Міністерства будівництва, архітектури та житлово- комунального господарства від 27.01.2006 року №18/15/21/11 (надалі Порядок №18/15/21/11).

Відповідно до п.3.3 Порядку №18/15/21/11 Нормативна грошова оцінка одного квадратного метра земельної ділянки населених пунктів визначається за формулою:

В х Нп

Цн = ________х Кф х Км, (8)

Нк

де Цн - нормативна грошова оцінка квадратного метра земельної ділянки (у гривнях);

В - витрати на освоєння та облаштування території в розрахунку на квадратний метр (у гривнях);

Нп - норма прибутку (6 %);

Нк - норма капіталізації (3 %);

Кф - коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (під житлову та громадську забудову, для промисловості, транспорту тощо);

Км - коефіцієнт, який характеризує місце розташування земельної ділянки.

Згідно витягів №2508/01 від 13.10.14 та №2346/01 від 29.08.14р., які використані відповідачем під час перевірки ТОВ «Декуріон» для розрахунку сплати земельного податку, відповідачем при визначенні нормативної грошової оцінки земельної ділянки застосовані , зокрема, коефіцієнти Км2, Км3, які використовуються при визначенні коефіцієнту Км.

Відповідно до п.3.6 Порядку №18/15/21/11 Км- це коефіцієнт, який характеризує місцерозташування земельної ділянки (Км), обумовлюється трьома групами рентоутворювальних факторів регіонального, зонального та локального характеру і обчислюється за формулою :Км = Км1 х Км2 х Км3, (9), де Км1 - регіональний коефіцієнт, який характеризує залежність рентного доходу від місцеположення населеного пункту у загальнодержавній, регіональній і місцевій системах виробництва і розселення; Км2 - зональний коефіцієнт, який характеризує містобудівну цінність території в межах населеного пункту (економіко-планувальної зони); Км3 - локальний коефіцієнт, який враховує місце розташування земельної ділянки в межах економіко-планувальної зони.

Для правильного визначення розмірів коефіцієнтів Км2, Км3 необхідно встановити місцезнаходження земельної ділянки , в якій саме економіко- планувальній зоні вона знаходиться та які саме локальні фактори впливають на її вартість.

Суд зазначає, що оскільки земельна ділянка за адресою Волинська область,м.Ковель , вул.Володимирська, 143 не є сформованою , їй не присвоєно кадастровий номер , межі її не встановлені, то неможливо встановити її точне місце розташування та не має можливості визначити коефіцієнти Км2, Км3 та площу земельної ділянки.

П.287.6 ст. 287 ПК України ( у редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) закріплено, що при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

При цьому вказана норма суперечить статтям 269, 270, п.287.1 ст.287 ПК України та статтям 79,791, 125,126 ЗК України .

Згідно п.56.21 ст.56 ПК України , у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Крім того, згідно із змінами , внесеними Законом Ураїни №71-VIII від 28.12.2014 року , п.287.6 ст.287 ПКУ було змінено та викладено у наступній редакції : при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки , на яких розташовані такі будівлі , споруди (їх частини) , з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області № від 21.01.2015року є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати у справі розподіляються відповідності до ст. 94 КАС України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 72, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Декуріон" до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області, третя особа - Управління держгеокадастру у Ковельському районі Волинської області про скасування податкового повідомлення-рішення -задовольнити у повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області № від 21.01.2015року .

Стягнути з Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській областіза рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Декуріон" (адреса: Харківська область, м.Дергачі, вул. Петровського, буд. 163Є ; код 32676024 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 182.70 грн. (сто вісімдесят дві гривні сімдесят копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 15 грудня 2015 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.