Справа № 814/4041/15
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2015-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

23 грудня 2015 року Справа № 814/4041/15

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т.О., за участю секретаря судового засідання Ополинського О.В., пр. позивача Щедрова Є.В., пр. відповідача Гави О.О. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Стивідорна інвестиційна компанія", вул. Заводська, 23/26, м. Миколаїв, 54002

доДержавної податкової інспекції у Заводському районі м.Миколаєва Головногоу правління ДФС Миколаївської області, вул. Г.Петрової, 2-а, м. Миколаїв, 54029

провизнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.10.2015р. №, від 30.10.2015р. №,
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.10.2015 року № , №.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що господарські операції, укладені позивачем з ТОВ «Веллтоп», ТОВ «Техно-дизель», ТОВ «Фронта», ТОВ « Інтер-континент груп», ТОВ «Електромеханічне обладнання» вчиненні реально, що підтверджується наданими при перевірці первинними документами, позивач не допускав порушення норм Податкового Кодексу України, тому податкові повідомлення-рішення від 30.10.2015 року необхідно скасувати, як протиправні.

Відповідач проти позову заперечує, просить відмовити у позові, оскільки позивачу правомірно донараховані грошові зобов'язання з податку на прибуток та податку на додану вартість, в зв'язку з встановленням нереальності господарських операцій позивача з контрагентами, зазначеними в акті перевірки.

Заслухав пояснення представників сторін, дослідив матеріали справи суд дійшов висновку:

Актом № 1343/14-04-22-02/36487633 від 15.10.2015 року про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Стивідорна інвестиційна компанія» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014 встановлено порушення п.п.134.1.1 ст.134, п.п.138.1.1, п.138.2, п.п. 139.1.9, п.139.1 ст.139 ПК України в результаті чого занижено податок на прибуток всього на суму 387268 грн., п.198.1, п.198.3 ст.198 ПК України в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 521305 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення № від 30.10.2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на суму 387268 грн. та 96817 грн. штрафні (фінансові) санкції, та податкове повідомлення-рішення № від 30.10.2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 521305 грн. та 130326,25 грн. штрафних санкцій.

В акті перевірки зазначено, що перевіркою встановлено відсутність фактичного здійснення господарських операцій із реалізації сільськогосподарської продукції - сої в березні 2014 року на суму 7633508,64 грн., в т.ч. ПДВ - 1272251,44 грн. позивача з ТОВ «ВЕЛЛТОП», оскільки відповідач отримав акт від 09.12.2014 року про результати документальної невиїзної позапланової перевірки ТОВ «ВЕЛЛТОП» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських відносин, зокрема з ТОВ «Зеленецьке» за березень 2014 року, яким встановлено, що ТОВ «Зеленецьке» передало в оренду землі ТОВ СП «Зеленецьке», тому операції здійсненні ТОВ «Зеленецьке» не мали реального товарного характера. Позивач надав для перевірки податкову накладну, видаткову накладну, договір постачання від 19.12.2013 року, спеціфікацію № 2 від 22.03.2014, акт приймання-передачі № 1 від 31.03.2014 року, яким передбачено місце приймання-передачі товару м. Миколаїв, вул.Проектна,1а, склад ТОВ "Евері», акт № 11-ПЕ-С від 31.03.2014 про переоформлення товару, оплата товару відбулась відповідно до платіжних доручень, в бухгалтерському обліку зазначені операції відображені наступними проводками.

Перевіркою встановлено відображення господарсько-фінансових операцій з ТОВ «Техно-Дизель» по придбанню дизельного палива, що підтверджується податковими, видатковими накладними, договір № 40 від 20.12.2012 з додатковою угодою від 20.11.2013, товарно-транспортні накладні, оплата товару була здійснена у безготівковій формі, в бухгалтерському обліку зазначені операції були відображені відповідними проводками. Відповідач дійшов висновку, що не підтверджено реальність здійснення господарських операцій позивача з ТОВ «Техно-Дизель» по ланцюгу постачання від ТОВ «Номей» за серпень - вересень 2013 на підставі акта перевірки від 18.12.2013 « Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Техно-Дизель» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні правових відносин з ТОВ «Номей».

Перевіркою встановлено відображення в складі податкового кредиту сум ПДВ по взаємовідносинах з ТОВ «Фронта», у якого позивач придбав запчастини, що підтверджується видатковими накладними, податковими накладними, довіреностями, договором поставки товарно-матеріальних цінностей від 05.08.2011. До перевірки також надані товарно-транспортні накладні, розрахунки між сторонами проводились у безготівковій формі ( платіжні доручення), в бухгалтерському обліку зазначені операції відображені відповідними проводками. Відповідач дійшов висновку, що перевіркою не підтверджено реальність здійснення господарських операцій з ТОВ «Фонта» та право на податковий кредит за вересень, жовтень 2013, березень, вересень 2014 року. До цього висновку відповідач дійшов на підставі акта перевірки від 03.10.2014 ТОВ «Фронта» та ТОВ «Греймаркет» та акту від 14.03.2014 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Геймаркет» з його контрагентами.

Перевіркою встановлено відображення у складі податкового кредиту сум ПДВ по взаємовідносинах з ТОВ « Інтер-Континент-груп» за січень 2014 в сумі 613 грн. До перевірки надано податкова, видаткова накладна, довіреність, договір постачання № 106 від 03.01.2012, додаткові угоди 1,2. Докази оплати товару, відображення у бухгалтерському обліку. Відповідач дійшов висновку, що позивачем не підтверджено реальність здійснення господарських операцій по ланцюгу постачання ТМЦ від «ТОП-ТРЕЙДІНГ» на підставі акта перевірки « Інтер-континент груп» по взаємовідносинах з ПП «ТОП Трейдінг».

Актом перевірки встановлено відображення в складі податкового кредиту сум ПДВ по взаємовідносинах з ТОВ «Електромеханічне обладнання» за січень 2014 в сумі 30587 грн. До перевірки надано видаткові, податкові накладні по придбанню запчастин, договір поставки ТМЦ № 2014 від 03.01.2014, товарно-транспортні накладні, оплата здійснена, що підтверджується платіжними дорученнями, в бухгалтерському обліку відображені зазначені операції відповідними проводками. Перевіркою не підтверджено реальність здійснення господарських операцій позивача з ТОВ «Електромеханічне обладнання» по ланцюгу постачання ТМЦ від ТОВ «Фінанс Агро 2014».

Відповідно до ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

При цьому, будь-які документи (у тому числі, договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, якщо вона спричинила реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового Кодексу України

Відповідно до п.198.1,п.198.2, п.198.3, п.198.6 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами.

Згідно з п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Аналіз норм Податкового кодексу свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Довести правомірність своїх дій чи бездіяльність відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень. Разом з тим відповідно до принципу змагальності суб'єкт господарювання зобов'язаний заперечувати проти доводів суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до акта перевірки позивач у періоді, що перевірявсяздійснював операції з навантажувально-розвантажувальних робіт на території Миколаївського морського порту, надання послуг зберігання вантажу, послуг портальних кранів, автонавантажувачів, докерів-механізаторів, а також здійснювало оптову торгівлю сільськогосподарською продукцією.

Позивач надав суду додаткові пояснення та документи, що підтверджують, що передача товару відбувалась шляхом підписання угоди між позивачем, ТОВ «Веллтоп» та ТОВ «ЕВЕРІ». Придбаний товар позивачем було перевезено на територію Миколаївського морського торгівельного порту для подальшого відвантаження на судно для експорту на підставі договору № 104 від 01.04.2014 року укладеного ТОВ «ЮНИКОРН МЕРИТАЙМ». Товар зі складу від ТОВ «Евері» постачався до порту на підставі договорів про надання транспортних послуг, укладених з ТОВ «Транспортна компанія Скат», ТОВ Югевротранс», ФОП ОСОБА_3

Позивач надав суду лист ТОВ «Веллтоп» від 18.12.2015 року, в якому зазначено, що з кінця 2013- початок 2014 року сою ними було придбано не тільки у ТОВ «Зеленецьке», а й у ПП «ЮГРО», ТОВ» Так-Агро», ФГ « Аура плюс», ПП «Барбет», ТОВ «Добробут плюс», ФГ «Злагода», ППз ІІ «Технофарм-Україна».

Оскільки соя- належить до товару, якому притаманні родові ознаки, то визначити сою, придбану у якого із контрагентів, поставив ТОВ «Веллтоп» позивачу неможливо, тому відповідачем не доведено нереальність угоди, укладеної позивачем та ТОВ «ВЕЛЛТОП».

Позивач в судовому засіданні надав додаткові пояснення та документи, що відповідно до п.3.3 договору поставка товар, укладеного позивачем з ТОВ « Інтер-Континент-груп» здійснюється транспортною компанією за кошти постачальника. П.3.3.3 передбачено перевізник- «Нова пошта». Поставка запчастин підтверджується експрес накладною № 8997 та витягом з журналу реєстрації довіреностей. У накладній зазначена вага товару 0,5 кг. Позивач придбав запчастини, які використовував для ремонту крана в господарській діяльності.

При перевірці позивачем були надані всі первинні документи, що підтверджують факт здійснення господарської операції з його контрагентами ТОВ «Веллтоп», ТОВ «Техно-дизель», ТОВ «Фронта», ТОВ « Інтер-континент груп», ТОВ «Електромеханічне обладнання», але відповідач дійшов висновку про нереальність господарських операцій на підставі актів перевірки контрагентів позивача по ланцюгу постачання.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що угоди, які були укладені між позивачем та з ТОВ «Веллтоп», ТОВ «Техно-дизель», ТОВ «Фронта», ТОВ « Інтер-континент груп», ТОВ «Електромеханічне обладнання» спрямовані на реальне настання наслідків, умовлених ними, виконані сторонами в повному обсязі та відповідають положенням вільного, господарського і податкового законодавства, що підтверджено належним чином оформленими первинними документами бухгалтерського та податкового обліку. Товар, який придбавалися позивачем притаманний його господарській діяльності та використовувалися ним для здійснення господарської діяльності, тому формування позивачем податкового кредиту та віднесення відповідних сум до складу витрат спірного періоду за результатами господарської діяльності з контрагентами з ТОВ «Веллтоп», ТОВ «Техно-дизель», ТОВ «Фронта», ТОВ « Інтер-континент груп», ТОВ «Електромеханічне обладнання» є правомірним.

Судом не встановлено жодного фактичного порушення позивачем вимог податкового законодавства, за наслідками здійснення господарських операцій з його контрагентами з ТОВ «Веллтоп», ТОВ «Техно-дизель», ТОВ «Фронта», ТОВ « Інтер-континент груп», ТОВ «Електромеханічне обладнання».

Практика Європейського суду, яка є джерелом права в Україні, наголошує на індивідуальної відповідальності платника податків та неможливість застосування негативних наслідків до добросовісного платника податків, в зв'язку з невиконанням зобов'язань його контрагентами ( рішення від 9.01.2007 року Інтерсплав проти України, 22.01.2009 року Булвес АД проти Болгарії, 18.03.2010 року Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті ( вчинені) вони відповідно до вимог ст. 2 КАС України. Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Враховуючи викладене, відповідач не довів, що податкові повідомлення-рішення від 30.10.2015 року прийняті правомірно, тому позовні вимоги належить задовольнити.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.94 КАС України.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 30.10.2015 року.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 30.10.2015 року.

4. Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Стивідорна інвестиційна компанія" судовий збір в сумі 17035,76 грн.(сімнадцять тисяч тридцять п'ять гривень 76 коп.), сплачений платіжним дорученням № 2344 від 02.11.2015, за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Заводському районі м.Миколаєва Головного управління ДФС Миколаївської області.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Гордієнко

Повний текст постанови складено відповідно до частини 3 статті 160 КАС України та підписано суддею 28.12.2015р.