Справа № 813/6010/15
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2016-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2016 року № 813/6010/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

Гавдика З.В.

Ланкевича А.З.

секретар судового засідання Шозда Г.В.

з участю позивача - ОСОБА_3

представників від позивача - ОСОБА_4,

від відповідачів - Гапеєв С.О., Харченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_3 до Державної фіскальної служби (надалі ДФС) України, Міністерства юстиції України та Івано-Франківської митниці ДФС про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 28.12.2015 року, до ДФС України та Міністерства юстиції України та просить скасувати висновок звіт про результати проведення перевірки щодо виконання норм Закону України «Про очищення влади» в частині, що відноситься до нього; зобов'язати вилучити його з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано згаданий Закон; визнати протиправним та скасувати наказ від 26.10.2015 року за №3409-о; поновити на посаді; виплатити середній заробіток.

Підставою позовних вимог, на думку позивача, є те, що він не обіймав посаду начальника Ягодинської митниці Державної митної служби України, оскільки з 02.2010 року по 10.2010 року перебував на лікарняному, в подальшому - був звільнений та поновлений 22.08.2013 року на неіснуючій посаді (посада начальника Ягодинської митниці Державної митної служби України була ліквідована, а правонаступником стала Ягодинська митниця Міндоходів). Дані обставини, на думку позивача вказують на те, що він був позбавлений приймати будь-які розпорядчі чи управлінські функції, а посаду обіймала інша особа.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених в позовній заяві, просять позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ДФС України подав до суду письмові заперечення в яких зазначає, що ДФС України на виконання звіту, діючи у межах норм чинного законодавства, звільнила позивача із займаної посади правомірно.

Відповідач Івано-Франківська митниця ДФС подала аналогічні заперечення.

Представник згаданих відповідачів заперечення підтримав, просить у задоволенні позову відмовити.

Відповідач Міністерство юстиції України, вважає, що до нього надійшло повідомлення про звільнення особи від компетентної посадової особи, на підставі якого у відповідності норм чинного законодавства позивача було внесено до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади». Відтак, жодних порушень законодавства допущено не було.

Представник цього відповідача дав аналогічні пояснення, просить у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача та присутніх представників, дослідивши надані докази, судом встановлено таке.

20.10.2015 року за результатами перевірки щодо виконання Державною фіскальною службою України норм Закону України «Про очищення влади» було складено звіт.

Згідно додатку до даного звіту «Перелік посадових осіб територіальних органів ДФС України до яких не було застосовано заборону передбачену ч.3 ст.1 Закону» до заступника начальника Сумської митниці ДФС ОСОБА_3 не було застосовано положення ч.1 та ч.2 ст.3 Закону України «Про очищення влади» від 16 вересня 2014 року №1682-VII, з наступними змінами та доповненнями.

За наслідками такої перевірки Голові ДФС Насірову Р.М. дано вказівку забезпечити виконання згаданого Закону в частині прийняття відповідних рішень щодо посадових осіб ДФС, до яких застосовуються заборони, визначені цим Законом (витяг з протоколу №116 засідання Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року).

26.10.2015 року наказом ДФС України за №3409-о позивача звільнено з посади заступника начальника Івано-Франківської митниці ДФС з підстав, Передбачених Законом України «Про очищення влади».

Підставою прийняття такого наказу були п.7-2 частини першої статті 36 КЗпП України, Закон України «Про очищення влади», звіт про результати проведеної перевірки щодо виконання Державною фіскальною службою України норм Закону України «Про очищення влади» від 21.10.2015 року,п.6 витягу з протоколу №116 засідання Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Пунктом 7-2 ч.1 ст.36 КЗпП України, передбачено, що підставами припинення трудового договору є з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади".

У відповідності до положень ч.3 ст.1 згаданого Закону, протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Як передбачено п.8 ч.1 ст.3 цього ж Закону, заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які обіймали сукупно не менше одного року посаду (посади) у період з 25 лютого 2010 року по 22 лютого 2014 року керівника, заступника керівника територіального (регіонального) органу прокуратури України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Пунктом 4 частини 2 цієї ж статті передбачено, що заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які обіймали посаду (посади) у період з 21 листопада 2013 року по 22 лютого 2014 року та не були звільнені в цей період з відповідної посади (посад) за власним бажанням керівника, заступника керівника територіального (регіонального) органу прокуратури України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах у місті Києві.

Частиною 2 статті 1 Закону України «Про очищення влади» задекларовано мету очищення влади, яка полягає у недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України Віктором Януковичем, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини.

Дана норма вказує на те, що особа, яка підпадає під заборони цього Закону має вчиняти дії чи бездіяльність та приймати рішення.

Принципами люстрації, згідно наведеної норми, є, зокрема, презумпції невинуватості та індивідуальної відповідальності.

Як вбачається із записів у трудовій книжці позивача дійсно такий перебував на посаді начальника Ягодинської митниці з червня 2008 року по вересень 2014 року.

При цьому, судом досліджуються наявність заборон щодо позивача передбачених Законом України "Про очищення влади" у проміжку з 25 лютого 2010 року по 22 лютого 2014 року, дотримуючись принципу індивідуальної відповідальності, задекларованої цим Законом.

Згідно постанови Львівського окружного адміністративного суду від 29.05.2012 року у справі №2а-1343/12/1370, яка набрала законної сили, позивач у проміжку 15.02.2010 року по день його звільнення - 06.10.2010 року (запис у трудовій книжці) знаходився у стані тимчасової непрацездатності.

У проміжку з 07.10.2010 року по 22.08.2013 року (день ознайомлення з наказом про поновлення) перебував у вимушеному прогулі у зв'язку з незаконним звільненням.

Як вбачається зі змісту наказу Державної митної служби України від 12.06.2013 року за №1018-к Голова комісії з реорганізації Державної митної служби України поновив позивача на посаді начальника Ягодинської митниці, яка реорганізовувалась у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Міністерства доходів і зборів» від 20 березня 2013 року за №229.

При цьому, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, 19.08.2013 року до згаданого реєстру внесено запис про припинення Ягодинської митниці.

Лише 10.09.2014 року, як свідчить запис у трудовій книжці, позивача звільнено з начальника Ягодинської митниці у порядку переведення до Ягодинської митниці Міндоходів.

Відтак, ОСОБА_3 у період з 15.02.2010 року по 22.02.2014 року був тимчасово непрацездатним (15.02.-06.10.2010 року), перебував у вимушеному прогулі (07.10.2010 року - 22.08.2013 року), обіймав посаду начальника Ягодинської митниці, діяльність якої припинено 19.08.2013 року (22.08.2013 року - 22.02.2014 року).

Наведені обставини та норми чинного законодавства дозволяють суду констатувати той факт, що позивач не приймав рішення, та не вчиняв дій, бездіяльності протягом 25 лютого 2010 року по 22 лютого 2014 року, оскільки через об'єктивні обставини не виконував жодних посадових повноважень, а тому його звільнення суперечить меті очищення влади та порушує принцип індивідуальної відповідальності, закріплений у Законі України «Про очищення влади».

Зазначене вказує на те, що рішення, які стосуються звільнення позивача не відповідають критерію обґрунтованості, передбаченому п.3 ч.3 ст.2 КАС України.

Як наслідок спірний наказ за №3409-о від 26.10.2015 року не може вважатись правомірним, а позивач підлягає поновленню.

Крім того, у відповідності до положень ч.2 ст.235 КЗпП України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

При цьому, у відповідності до підп. «з» п.1, п.5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, основою для визначення середнього заробітку є середньоденна (годинна) заробітна плата, яка згідно довідки відповідача від 08.12.2015 року за №642/9/09-70-05-65 становить 401 грн. 10 коп.

Визначаючи кількість днів, за які належить стягнути грошове забезпечення за вимушений прогул, судом враховано період з 27.10.2015 року по 28.12.2015 року та лист Міністерства соціальної політики України від 09.09.2014 року №10196/0/14-14/13. Така кількість днів становить 49.

З врахуванням викладеного, сума, які підлягає стягненню, дорівнює 19653 грн. 90 коп., за виключенням податків та обов'язкових платежів, а середньомісячна заробітна плата, згідно згаданої довідки, становить 8222 грн. 55 коп., теж за виключенням податків та обов'язкових платежів.

Щодо вимог про зобов'язання Міністерства юстиції України вилучити позивача з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», то такі підлягають задоволенню, у відповідності до п.5 Розділу ІІ Положення про Єдиний державний реєстр осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади", затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 16 жовтня 2014 року №1704/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 жовтня 2014 року за №1280/26057, як наслідок протиправного звільнення та застосування заборон передбачених цим Законом.

Що стосується вимоги про скасування висновків звіту, то такі задоволенню не підлягають, оскільки вони стосуються перевірки щодо виконання Державною фіскальною службою України норм Закону України «Про очищення влади», не були підставою для внесення відомостей про позивача до зазначеного державного реєстру, а відтак не порушують прав позивача.

З урахуванням викладеного, судом не беруться до уваги мотиви заперечень відповідачів.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими в частині зобов'язання Міністерства юстиції України вилучити відомості про позивача з державного реєстру, визнання протиправним та скасування спірного наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку, а тому позов у цій частині підлягає задоволенню. В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Щодо судових витрат, то, у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такі належить присудити з позивача пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 21, 69, 70, 160-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Державної фіскальної служби України від 26.10.2015 року за №3409-о «Про звільнення ОСОБА_3.».

3. Поновити ОСОБА_3 на посаді заступника начальника Івано-Франківської митниці ДФС з 27.10.2015 року.

4. Стягнути з Івано-Франківської митниці ДФС на користь ОСОБА_3 19653 грн. 90 коп. (дев'ятнадцять тисяч шістсот п'ятдесят три гривні дев'яносто копійок) середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за виключенням податків і зборів.

5. Зобов'язати Міністерство юстиції України вилучити відомості про ОСОБА_3 з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади».

6. В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

7. Постанову в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 8222 грн. 55 коп. (вісім тисяч двісті двадцять дві гривні п'ятдесят п'ять копійок), за виключенням податків і зборів, та поновлення на посаді ОСОБА_3 звернути до негайного виконання

8. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

9. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 05 січня 2016 року.

Головуючий - суддя В.Я.Мартинюк

суддя З.В.Гавдик

суддя А.З.Ланкевич