Справа № 341/1/15-а, 2а-341/12/15
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2015-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року Справа № 876/4256/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Галицького районного суду Івано-Франківської області від 18 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Більшівцівської селищної ради треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Більшівцівської селищної ради третіх осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_1 в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 22 грудня 2014 року в частині надання права на виготовлення проектної документації та встановлення меж на земельну ділянку ОСОБА_4.

Постановою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 18 березня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 та ОСОБА_1 оскаржили його в апеляційному порядку, вважають, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі зазначає, що суд при ухваленні постанови не перевірив жодну з обставин, перелічених в п.п. 1-10 ч.2 ст. 2 КАС України та не навів ніяких висновків стосовно законності чи незаконності оскаржуваних рішень Більшівцівської селищної ради, їх обґрунтованості.

22 грудня 2014 року рішенням Більшівцівської селищної ради надано йому дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по існуючих межах орієнтовною площею 0,05 га. У селищі міського типу Більшівці Галицького району Івано-Франківської області по вулиці Івана Франка,9. Також 22 грудня 2014 року рішенням цієї ж ради надано дозвіл на виготовлення проектної документації щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0608 га. для ведення особистого селянського господарства у селищі міського типу Більшівці Галицького району Івано-Франківської області по вулиці Хмельницького,22 його сусідці - ОСОБА_3.

Галицький районний суд винесенням рішення про відмову в задоволені позову аргументував тим, що законність користування земельної ділянки ОСОБА_3 площею 0,0186га доводиться: витягом з генерального плану смт. Більшівці, Галицького району, Івано-Франківської області, технічною документацією зі складання акту на право власності на землю ОСОБА_1, схемою розподілу земельної ділянки по вул. І.Франка,9 в смт. Більшівці, рішенням № 2-17 за 2002 рік Галицького районного суду Івано-Франківської області від 29 березня 2002 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

При винесені постанови суд першої інстанції належно не оцінив та не взяв до уваги ряд доказів, які доводять незаконність рішення Більшівцівської селищної ради в частині надання права на виготовлення проектної документації та встановлення меж на спірну земельну ділянку ОСОБА_3.

Так, згідно поданих доказів неправомірності рішення сесії селищної ради, а саме геодезичної зйомки та генерального плану с. Більшівці, які недосліджені та неоцінені судом, по вул. Франка, 9 знаходиться земельна ділянка прямокутної форми. Земельна ділянка по вул. Хмельницького 22, яка перебуває в користуванні ОСОБА_3, знаходиться поряд та також має прямокутну форму. Згідно вказаних даних у його сусідки ОСОБА_3 на вулиці Хмельницького,22 в смт. Більшівці, є земельна ділянка орієнтовною площею 0,0623га. під двір та земельна ділянка орієнтовною площею 0,0422га. під ріллю, але ніяким чином не 0,0608 га, під ріллю, а земельної ділянки за мінусом орієнтовною площею 0.0186 га знаходиться на вулиці Франка, 9 та вона входить в площу земельної ділянки наданої йому орієнтовною площею 0,05 га. рішенням селищної ради від 22.12.2014 р. Однак не зважаючи на вищенаведене судом не об'єктивно проведено дослідження вищезазначених доказів, відповідачем не спростований факт місця знаходження спірної земельної ділянки по вул. Франка, 9

У відповідності до рішення №72 Більшівцівської районної ОСОБА_5 депутатів трудящих від 25.03.1961 року гр. ОСОБА_6 (який був його батьком) надано дозвіл на побудову хати в с. Більшівці по вул. Франка,9 на ділянці якою він користувався раніше. На підставі вказаного рішення №72 гр . ОСОБА_6 було надано план відводу земельної ділянки під будівництво по вул. Франка, 9. 30 жовтня 2000 року Галицької районною архітектурою у звязку із виготовленням акту про закінчення забудови індивідуальної садиби ОСОБА_6 було внесено зміни до плану відводу земельної ділянки по вул. Франка,9. Згідно плану відводу земельної ділянки під будівництво гр. ОСОБА_6 було надано земельну ділянку прямокутної форми. Вище зазначене рішення №72 та план відводу земельної ділянки на даний час є чинним та ніким не оспорювалось та не скасовано. Дане твердження доводиться відсутністю будь-якого рішення щодо скасування рішення №72 та внесенням змін до нього у 2000 році.

Відповідно до рішення №72 земельна ділянка орієнтовною площею 0.0186 га знаходиться на вулиці Франка 9, та надана у право власності його батькові.

Зазначене в мотивувальні частині постанови суду твердження про, те що рішення за 1961 рік суперечить зібраним доказам та фактичним використанням земельної ділянки, грунтується тільки на припущеннях та нічим до доведене та не обгрунтоване, а самі висновки суду свідчать про необєктивний та упереджений розгляд справи судом, оскільки фактичне використання земельної ділянки, не тягне за собою права на приватизацію земельної ділянки та може бути поєднаним із самовільним захопленням.

Згідно плану відводу земельної ділянки у відповідності до рішення від 14.12.1964 року під індивідуальне будівництво житлового будинку наданої гр. ОСОБА_7І надано земельну ділянку (вул. Б.Хмельницького, 22) прямокутної форми, жодних даних щодо надання у користування чи у власність спірної земельної ділянки немає.

Галицьким районним судом при винесенні постанови також не взято до уваги акт встановлення межових знаків, відповідно до якого комісія у складі ОСОБА_8 - начальника відділу головного архітектурного відділу містобудування та архітектури управління будівництва, інфраструктури, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури райдержадміністрації, ОСОБА_9 - начальника Держземагенства у Галицькому районі, ОСОБА_10 - головного спеціаліста з юридичних питань виконавчого апарату районної ради, ОСОБА_11 - селищного голови Більшівцівської селищної ради, ОСОБА_12 - землевпорядника селищної ради та спірних сторін, підтвердила чинність рішення №72 від 25.03.1961 року, та радила дати дозвіл на приватизацію земельної ділянки, яка належала померлому гр. ОСОБА_6 його спадкоємцю ОСОБА_2

Окрім того, судом при винесенні постанови було взято ряд документів, які не доводять права на приватизацію спірної земельної ділянки громадянкою ОСОБА_3 Так у відповідності до рішення № 2-17 за 2002 рік Галицького районного суду Івано-Франківської області було вирішено спір, щодо розподілу домоволодіння та встановлення порядку користування земельними ділянками між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 які є між собою рідними. Вказаний розподіл був проведений за варіантом розподілу №1 у відповідності до судової експертизи. Одночасно апелянт зазначає, що розподіл проводився на підставі схеми поданої землевпорядником Більшівцівської селищної ради ОСОБА_13 У рішенні суду за 2002рік не зазначено про порядок користування земельною ділянкою орієнтовною площею 0.0186 га, та в ньому і не досліджувалося про її правовий порядок через неправомірні дії чи необізнаність землевпорядника, який самовільно та безпідставно намалював схему, яка ніким не затвердженна та непідтверджена жодним рішенням. ОСОБА_8 того в рішенні суду за 2002 рік не встановлено, будь-яких осіб, які мають право на користування спірною земельною ділянкою, а отже рішення Галицького районного суду № 2-17 не може бути доказом по даній справі, оскільки ним не встановлено, жодних даних щодо володіння чи користування спірною, земельною ділянкою.

Також апелянт зазначає, що судом першої інстанції не вирішувалося питання, щодо долучення до матеріалів вказаної справи судової справи № 2-17, а отже вказані твердження суду підлягають нівелюванню.

Підсумовуючи вище наведені факти апелянт вважає, що у його батька ОСОБА_6 на підставі Земельного кодексу УРСР від 16 жовтня 1922 року і Загальних засад землекористування і землеустрою, затверджених постановою ЦВК СРСР від 15 грудня 1928 року, що були чинними на той час, виникло безстрокове право користування земельною ділянкою у відповідності до рішення №72. З 1 січня 1971 року набрав чинності Земельний кодекс УРСР від 8 липня 1970 року, стаття 15 якого передбачала право безстрокового (постійного) землекористування. Відтак, право постійного землекористування земельною ділянкою за адресою Франка,9 зберігається за його батьком ОСОБА_6

З 15 березня 1991 року набрав чинності Земельний кодекс УРСР від 18 грудня 1990 року. Пункт 5 Постанови Верховної ОСОБА_5 УРСР «Про порядок введення в дію Земельного кодексу Української РСР» від 18 грудня 1990 року № 562-ХП передбачав, що громадяни, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію ЗК УРСР 1990 року зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав землеволодіння або землекористування. Пункт 6 Постанови Верховної ОСОБА_5 УРСР «Про земельну реформу» від 18 грудня 1990 року № 563-ХІІ передбачав, що громадяни, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію Земельного кодексу УРСР 1990 року, повинні до 15 березня 1994 року оформити право володіння або користування землею згідно з ЗК УРСР 1990 року. Однак, внесеними до зазначеної постанови змінами її строк періодично подовжувався аж до 2008 року. Згідно з Рішенням Конституційного суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 положення п.6 згаданої постанови щодо обмеження строку дії раніше наданого права користування земельними ділянками визнано неконституційними і такими, що тратили чинність.

Виходячи з викладеного, просить скасувати постанову Галицького районного суду 18.03.2015р. та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що 22 грудня 2014 року рішенням Більшівцівської селищної ради надано її брату ОСОБА_2 дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по існуючих межах орієнтовною площею 0,05 га. у селищі міського типу Більшівці Галицького району Івано-Франківської області по вулиці Івана Франка,9. ОСОБА_8 того цим же рішенням селищної ради надано дозвіл на виготовлення проектної документації щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0608 га. для ведення особистого селянського господарства у селищі міського типу Більшівці Галицького району Івано-Франківської області по вулиці Хмельницького,22 їх сусідці - ОСОБА_3, у якої по вул. Хмельницького,22 в смт. Більшівці є в користуванні земельна ділянка площею 0,0623га. під двір та земельна ділянка орієнтовною площею 0.0422га. під ріллю, а інша частина земельної ділянки орієнтовною площею 0.0186 га. є спірною і знаходиться на вулиці Франка, 9 та входить в площу земельної ділянки наданої брату орієнтовною площею 0,05 га. рішенням Більшівцівської селищної ради від 22.12.2014р.

Ще починаючи з народження батька ОСОБА_6, земельна ділянка по вул. Франка, 9 в смт. Більшівці, Галицького району орієнтовною площею 0,1036грн. перебувала в користуванні їх сім'ї, Протягом деякого часу їх сусіди, тоді ще гр. ОСОБА_7, захопив в них частину земельної ділянки площею 0.0186 га. завдяки тому, що брат ОСОБА_7 був партійним та завжди на посадах, в тому числі головою земельної комісії в с. Більшівці, скористався своїм становищем та безпорадністю її батьків, захопили частину земельної ділянки та всяким чином намагалися її узаконити. Однак незважаючи на це і по сьогоднішній день рішення №72 Більшівцівської районної ОСОБА_5 депутатів трудящих від 25.03.1961 року про надання дозволу на побудову хати в с. Більшівці по вул. Франка,9 на ділянці якою він користується раніше є чинним та ніким не скасоване, а також відсутні будь-які рішення селищної ради, щодо витребування у них спірної земельної ділянки.

Судом першої інстанції було взято до уваги ряд документів, на підставі яких і було прийнято оскаржуване рішення, зокрема судом взято до уваги витяг з генерального плану смт. Більшівці, Галицького району, Івано-Франківської області, який явно містить ознаки службового підроблення посадовими особами Більшівцівської селищної ради. В даному витязі зазначено що гр. ОСОБА_14 та гр. ОСОБА_15, який являється першому зятем, мають право на побудову житлового будинку по вул. Хмельницького, 22 в смт. Більшівці, однак в даному плані внесена розмітка червоним кольором та стоять написи, які неможливо було внести у 1955 році, оскільки діловодством заборонялися будь-які виправлення та записи червоним кольором, а також апелянт зазначає, що гр.. ОСОБА_15 не міг в той час проводити будівництво будинку оскільки в той час будував свій будинок по вул. Франка.

ОСОБА_8 того, зазначає, що громадяни з якими виник спір щодо земельної ділянки не є корінними мешканцями с. Більшівці, а спірна земельна ділянка весь час перебувала в користуванні її батьків та їх родичів, а сусіди стали власниками домоволодіння по вул. Хмельницького, 22 на підставі рішення суду із комунальної власності, після чого без будь-якого права почали в них відбирати законно надану земельну ділянку.

При вирішенні справи судом першої інстанції також не досліджено план відводу земельної ділянки гр. ОСОБА_16 відповідно до рішення від 24.12.1964 року, згідно якого спірна земельна ділянка перебувала в користуванні у її батьків, а також апелянт зазначає, що як і план відводу земельної ділянки її батькові, всі виконавці БТІ, які погодили плани відведення земельних ділянок одні і ті ж самі. Тобто на двох планах відводів одні і ті ж виконавці, що підтверджує законність користування земельною ділянкою її батьками.

Окрім того, судом першої інстанції взято до уваги ряд інших документів на підставі яких винесено оскаржувану постанову, зокрема рішення № 2-17 за 2002 рік Галицького районного суду Івано-Франківської області від 29 березня 2002 року про розподіл між нею та братом будинковолодіння та встановлення порядку користування земельною ділянкою, яке було винесено на основі знову ж таки через незаконні дії працівників селищної ради, а сам факт встановлення користування оспорюваною ділянкою не встановлювався та не досліджувався, а отже даним рішенням суду не встановлено жодних даних, які б могли встановити якісь факти у справі, щодо оскарження рішення сесії від 22.12.2014 року Більшівцівської селищної ради. При розгляді судом справи №2-17 було проведено експертизу, на підставі плану селищного землевпорядника, який намалював її без врахування спірної ділянки, однак в той час вона не мала можливості та часу оспорювати це у судовому порядку, оскільки перенесла два інфаркти, а підпис її брата у технічній документації, не відповідає дійсності оскільки в неї наявні докази про відсутність підпису ОСОБА_2 у згаданій в постанові технічній документації. На даний факт вона у судовому засіданні звертала увагу, та долучила технічну документацію без підпису брата, однак судом було безпідставно відхилено дане клопотання.

При винесенні оскаржуваної постанови суд не взяв до уваги до рішення №72 Більшівцівської районної ОСОБА_5 депутатів трудящих від 25.03.1961 року та план відводу земельної ділянки, аргументуючи тим, що такий план суперечить зібраним, описаним вище доказам та фактичному використанню земельних ділянок, при цьому судом не мотивовано яким саме доказам, а також судом ставиться під сумнів рішення селищної ради №72, яке є чинним та ніким не оспорюваним. Окрім того, показаннями свідків по справі ОСОБА_5 (який є їх сусідом по суміжній земельні ділянці з народження), ОСОБА_17 (колишній голова селищної ради) було встановлено, що по спірній земельні ділянці був спір між батьком ОСОБА_3, ОСОБА_18 та її батьками, щодо захоплення її останніми, та підтвердили наявність спору, щодо захоплення земельної ділянки, та підтвердили незмінність меж землі ще з польських часів, що собою в сукупності доводить про самовільне захоплення земельної ділянки ОСОБА_3, а не фактичне її використання.

Враховуючи вище наведене, просить скасувати постанову Галицького районного суду від 18.03.2015р. та прийняти нову, якою задовольнити повністю позовні вимоги ОСОБА_2

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що оскаржуваним рішенням надано дозвіл на виготовлення проектної документації щодо відведення земельної орієнтовною площею 0,0608 га. для ведення особистого селянського господарства у смт. Більшівці, Галицького р-ну, Івано-Франківської області по вул. Хмельницького, 24 ОСОБА_3 Також, 22 грудня 2014 року відповідачем прийнято рішення про надання дозволу позивачу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по існуючих межах орієнтовною площею 0,05 га в смт. Більшівці, вул. Франка, 9.

У даній спірній ситуації судом першої інстанції зясовано, що між сторонами виник спір щодо земельної ділянки площею 0,0186 га. (а.с. 13, 52, 76).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що спірна площа на даний час перебуває в фактичному користуванні третьої особи - ОСОБА_3, і законність користування такою підтверджується витягом з генерального плану смт. Більшівці, Галицького р-ну, Івано-Франківської обл. за 1955 рік; технічною документацією зі складання акту на право власності на землю ОСОБА_19, в якій наявні акт встановлення та узгодження зовнішніх меж в натурі за підписом ОСОБА_20, (а.с. 62), схема розподілу земельної ділянки по вул. І.Франка, 9 в смт. Більшвці (а.с. 67), в яких не враховано спірну площу земельної ділянки; рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 29 березня 2002 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ будинковолодіння та земельної ділянки, яким ОСОБА_2 виділено, зокрема земельну ділянку, яка належить до будинковолодіння за адресою вул. Франка, 9, смт. Більшівці, Галицького р-ну, Івано- Франківської обл. площею 316 м.кв. згідно першого варіанту поділу (а.с. 51, 96-98 цивільної справи № 2-17 за 2002 рік). При поділі не враховано спірну площу земельної ділянки.

Оскаржуване рішення селищної ради прийняте в межах компетенції відповідача, спрямоване на реалізацію права громадян приватизувати земельну ділянку, яка перебуває у його користуванні. Підстав, визначених ст. 118 ЗК України для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку судом не встановлено.

Проте колегія судів з такими доводами суду першої інстанції не погоджується.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Згідно ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Постановляючи рішення судом першої інстанції поза увагою залишено ту обставину, що згідно геодезичної зйомки та генерального плану с. Більшівці по вул. Франка, 9 та по вул. Хмельницького, 22 знаходяться земельні ділянки які мають прямокутну форму.

ОСОБА_8 того, у відповідності до рішення №72 Більшівцівської районної ОСОБА_5 депутатів трудящих від 25.03.1961 року гр. ОСОБА_6 (батькові ОСОБА_2 та ОСОБА_1К.) надано дозвіл на будівництво будинку в с. Більшівці по вул. Франка,9 на ділянці якою він користувався раніше (а.с.12). На підставі вказаного рішення №72 ОСОБА_6 виготовлено план відводу земельної ділянки під будівництво по вул. Франка, 9 (а.с.13).

Згідно плану відводу земельної ділянки у відповідності до рішення від 14.12.1964 року під індивідуальне будівництво житлового будинку наданої гр. ОСОБА_7І надано земельну ділянку (вул. Б.Хмельницького, 22) прямокутної форми. Інші докази щодо надання у користування чи у власність спірної земельної ділянки немає.

Окрім того, суд першої інстанції при винесенні постанови покликався на рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 29.03.2002 р. (справа № 2-17), яким вирішено спір, щодо розподілу будинковолодіння та встановлено порядок користування земельними ділянками між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 при цьому у користування ОСОБА_1 залишено земельну ділянку площею 414 м.кв., а ОСОБА_2 316 м.кв. Однак, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.82) ОСОБА_1 є власником земельної ділянки 485 м.кв. У вказаному рішенні суду від 29.03.2002 р. (справа № 2-17) не зазначено про порядок користування земельною ділянкою орієнтовною площею 0.0186 га, та жодним чином не досліджено, який саме розмір земельної ділянки був наданий ОСОБА_6 у 1961 році.

ОСОБА_8 того, колегія суддів зазначає, що сам факт, що спірна площа на даний час перебуває в фактичному користуванні третьої особи - ОСОБА_3, ще не породжує у останньої безумовного права на її приватизацію.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта ОСОБА_2, що у його батька ОСОБА_6 на підставі Земельного кодексу УРСР від 16 жовтня 1922 року і Загальних засад землекористування і землеустрою, затверджених постановою ЦВК СРСР від 15 грудня 1928 року, що були чинними на той час, виникло безстрокове право користування земельною ділянкою у відповідності до рішення №72 від 25.03.1961 р.. З 1 січня 1971 року набрав чинності Земельний кодекс УРСР від 8 липня 1970 року, стаття 15 якого передбачала право безстрокового (постійного) землекористування, а отже право постійного землекористування земельною ділянкою за адресою Франка,9 зберігалось за батьком - ОСОБА_6 З 15 березня 1991 року набрав чинності Земельний кодекс УРСР від 18 грудня 1990 року. Пункт 5 Постанови Верховної ОСОБА_5 УРСР «Про порядок введення в дію Земельного кодексу Української РСР» від 18 грудня 1990 року № 562-ХП передбачав, що громадяни, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію ЗК УРСР 1990 року зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав землеволодіння або землекористування. Пункт 6 Постанови Верховної ОСОБА_5 УРСР «Про земельну реформу» від 18 грудня 1990 року № 563-ХІІ передбачав, що громадяни, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію Земельного кодексу УРСР 1990 року, повинні до 15 березня 1994 року оформити право володіння або користування землею згідно з ЗК УРСР 1990 року. Однак, внесеними до зазначеної постанови змінами її строк періодично подовжувався аж до 2008 року. Згідно з Рішенням Конституційного суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 положення п.6 згаданої постанови щодо обмеження строку дії раніше наданого права користування земельними ділянками визнано неконституційними і такими, що тратили чинність.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення від 22.12.2014 року про надання дозволу на виготовлення проектної документації щодо відведення земельної орієнтовною площею 0,0608 га. для ведення особистого селянського господарства у смт. Більшівці, Галицького р-ну, Івано-Франківської області по вул. Хмельницького, 24 ОСОБА_3 та надання дозволу ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по існуючих межах орієнтовною площею 0,05 га в смт. Більшівці, вул. Франка, 9 Більшівцівська селищна рада надала таку згоду при наявності накладення таких ділянок одна на одну, при цьому не зясувала кому повинна належати така земельна ділянка, які правові підстави її користування. Дані обставини залишені і поза увагою суду першої інстанції при вирішенні спору. Тому, суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржуване рішення субєкта владних повноважень прийнято передчасно, без достатніх на то правових підстав.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що постанову суду першої інстанції слід скасувати, бо висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, постанова прийнята з порушенням норм процесуального права, а у задоволенні позовних вимог відмовити.

Керуючись ч.3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити, постанову Галицького районного суду Івано-Франківської області від 18 березня 2015 року у справі № 341/1/15-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Більшівцівської селищної ради від 22.12.2014 року в частині надання права на виготовлення проектної документації та встановлення меж на спірну земельну ділянку ОСОБА_3.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

ОСОБА_21

Повний текст постанови виготовлений 22.12.2015 року