Справа № 641/10529/15-а
Суддя: Ященко С. О.
Дата ухвалення: 2015-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2015 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Ященко С.О.,

при секретарі судового засідання Марченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова

про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова, в якому просить:

- визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова щодо відмови в призначенні їй пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» незаконними;

- скасувати рішення управління від 06.01.2015 року;

- зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова призначити їй пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дати звернення за призначенням пенсії, зарахувавши до необхідного стажу роботи період з 21.10.1985 року по 31.10.1989 року, з 01.11.1089 року по 04.01.1991 року, з 04.01.1991 року по 24.02.1994 року, з 20.05.1998 року по 27.12.2014 року.

В обґрунтування позову посилається на те, що вона 29.12.2014 року звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова з заявою про призначення пенсії за вислугу років. Проте, рішенням управління від 06.01.2015 року їй відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років в звязку з відсутністю необхідного стажу роботи, що дає право на призначення пенсії працівника охорони здоровя.

Дії та рішення відповідача щодо відмови у призначенні їй пенсії за вислугу років згідно п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» позивач вважає незаконними, оскільки вона має необхідний стаж для призначення їй пенсії за вислугу років, що підтверджується записами у трудовій книжці, довідками, ліцензіями на право торгівлі лікарськими засобами тощо.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить їх задовольнити. Додатково пояснила, що про наявність рішення від 06.01.2015 року вона дізналась, отримавши лист Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова від 28.08.2015 року, яким їй направлено копію рішення. У жовтні 2015 року вона звернулась до суду за захистом своїх прав.

Управлінням Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова надано заперечення проти позову, в яких відповідач просить позов залишити без задоволення.

Доводи своїх заперечень обґрунтовує тим, що стаж роботи позивача за наданими документами складає 02 роки 02 місяці 18 днів. Період роботи з 21.10.1985 року по 31.10.1989 року (04 роки 00 місяців 10 днів) можливо зарахувати при наявності уточнюючої довідки, оскільки з записів в трудовій книжці не вбачається, в яку саме організацію прийнято ОСОБА_1 Зарахувати до стажу роботи за вислугу років період роботи з 01.11.1989 року по 04.01.1991 року на посаді провізора-технолога-інформатора аптеки №58 та період з 04.01.1991 року по 24.02.1994 року на посаді провізора-інформатора аптеки 222 підстав немає, оскільки переліком провізорських посад у закладах охорони здоровя, посади провізор-технолог-інформатор та провізор-інформатор не передбачені. Зарахувати до стажу роботи за вислугу років період роботи в ТОВ «Науково - виробниче підприємство ФАРМ ТЕК» з 20.05.1998 року по 27.12.2014 року немає підстав, оскільки документально не підтверджено наявність структурно виділеної аптеки, а також з наданих документів вбачається робота на посаді директора та посаді завідуючого-провізора, а посада директора не передбачена переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою КМУ від 04.11.1993 року № 909. При прийнятті рішення Управлінням звернуто увагу на неможливість зарахування періоду з 21.10.1985 року по 31.10.1989 року у звязку з ненаданням уточнюючої довідки, яка б підтверджувала, в яку саме організацію прийнята позивач 21.10.1985 року.

Що стосується періоду з 01.11.1989 року по 04.01.1991 року, з 04.01.1991 року 24.02.1994 року, з 20.05.1998 року по 27.12.2014року, то він також не підлягає зарахуванню до спеціального стажу, оскільки основною умовою для призначення пенсії за вислугу років є робота в закладах та установах на відповідних посадах, які вказані в Переліку затвердженого Постановою КМУ від 04.11.1993 року №909, а у випадку ОСОБА_1 ця умова не є дотриманою, тому право позивача на отримання пенсії за вислугу років відповідно до п.2 Розділу XV Закону України Про загальнообов 'язкове державне пенсійне страхування " відсутнє.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 вимоги заперечень підтримала, просить в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.12.2014 року ОСОБА_1 звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова з заявою про призначення пенсії за вислугу років.

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова від 06.01.2015 року ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років в звязку з відсутністю необхідного стажу на посадах, які дають право на пенсію за вислугу років працівника охорони здоровя.

Зокрема, у рішенні зазначено, що стаж ОСОБА_1 як працівника охорони здоров'я складає 02 роки 2 місяці 18 днів.

Зарахувати до стажу роботи за вислугу років період роботи з 21.10.1985р. по 31.10.1989р. (04 роки 00 місяців 10 днів) можливо при наявності уточнюючої довідки, оскільки з записів в трудовій книжці не вбачається в яку саме організацію прийнята ОСОБА_1

Зарахувати до стажу роботи за вислугу років період роботи з 01.11.1989р. по 04.01.1991р. на посаді провізора-технолога-інформатора аптеки 58 та період з 04.01.1991р. по 24.02.1994р. на посаді провізора - інформатора аптеки 222 підстав немає, оскільки переліком провізорських посад у закладах охорони здоровя, посади провізор-технолог-інформатор та провізор-інформатор не передбачені.

Зарахувати до стажу роботи за вислугу років період роботи в ТОВ Науково-виробниче підприємство ФАРМ ТЕК з 20.05.1998р. по 27.12.2014р. немає підстав, оскільки документально не підтверджено наявність структурно виділеної аптеки, а також з наданих документів вбачається робота на посаді директора та посаді завідуючого-провізора, а посада директора не передбачена переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою КМУ від 04.11.1993р. №909.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції станом на момент звернення позивача з заявою про призначення пенсії) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального захисту населення при наявності спеціального стажу роботи від 25 років до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. N 909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі - Перелік).

Згідно з Переліком до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються періоди роботи на посадах провізорів, фармацевтів (незалежно від найменування посад), лаборантів в аптеках, аптечних кіосках, аптечних магазинах, контрольно-аналітичних лабораторіях.

Разом з тим відповідно до примітки 2 Переліку робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим Переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності та відомчої підпорядкованості закладів і установ.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як вбачається з копії трудової книжки, ОСОБА_1 з 04.08.1983 року по 21.10.1985 року працювала на посаді провізора-аналітика в аптеці № 352, з 21.10.1985 року по 31.10.1989 року на посаді провізора технолога в аптеці № 312, з 01.11.1989 року по 04.01.1991 року провізором-технологом-інформатором в аптеці № 58, з 04.01.1991 року по 24.02.1994 року провізором інформатором в аптеці № 222, з 07.03.1994 року по 28.02.1995 року на посаді зав. відділом лікарських препаратів ТОВ «АЯКС, ЛТД», з 28.02.1995 року по 21.01.1998 року на посаді заступника директора, директора, завідуючого аптеки, провізора НВФ «Фарм Тек», з 21.01.1998 року по 20.05.1998 року на посаді директора ТОВ «НВП «Фарм Тек», з 20.05.1998 року по 27.12.2014 року на посаді завідуючого провізора ТОВ «НВП «Фарм Тек».

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Аналогічні положення містяться в статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в якій зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно з п.1-2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Разом з тим, відповідно до абз. 2 п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом № 58 від 29 липня 1993 року Міністерства праці України трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п'ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Отже, трудова книжка ведеться з метою фіксування трудової діяльності і підтвердження наявності трудового стажу працівника та є основним документом про трудову діяльність працівника.

У відповідності до «Номенклатуры должностей фармацевтических работников», яка була чинна на час працевлаштування ОСОБА_1, затвердженої приказом Минздрава СССР N 1255 от 30.12.76 (с изменениями, внесенными в соответствии с Приказом Минздрава СССР N 420 от 20.04.81, Приказом Минздрава Украины N 49 от 17.03.93) передбачені посади провізора-технолога, провізора-аналітика.

Таким чином, період роботи позивача з 21.10.1985 року по 31.10.1989 року на посаді провізора технолога в аптеці № 312 підтверджується відомостями трудової книжки, посада провізора, провізора-технолога передбачена Номенклатурою посад фармацевтичних працівників, чинною на момент працевлаштування позивача.

Разом з тим, у трудовій книжці ОСОБА_1 відсутній запис про те, що вона працювала в аптеках, аптечних магазинах, аптечних кіосках субєкта господарювання ТОВ «НВП «Фарм Тек».

Визначення аптечного закладу наведено в статті 16 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), згідно з якою безпосередню охорону здоров'я населення забезпечують санітарно-профілактичні, лікувально-профілактичні, фізкультурно-оздоровчі, санаторно-курортні, аптечні, науково-медичні та інші заклади охорони здоров'я.

Відповідно до частини другої цієї статті заклади охорони здоров'я створюються підприємствами, установами та організаціями з різними формами власності, а також приватними особами при наявності необхідної матеріально-технічної бази і кваліфікованих фахівців. Порядок і умови створення закладів охорони здоров'я, державної реєстрації та акредитації цих закладів, а також порядок ліцензування медичної та фармацевтичної практики визначаються актами законодавства України.

Відповідно до пункту 1 Порядку акредитації закладу охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 року № 765 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), акредитація закладу охорони здоров'я (далі - акредитація) - це офіційне визнання наявності у закладі охорони здоров'я умов для якісного, своєчасного, певного рівня медичного обслуговування населення, дотримання ним стандартів у сфері охорони здоров'я, відповідності медичних (фармацевтичних) працівників єдиним кваліфікаційним вимогам.

Згідно з пунктом 2 зазначеного Порядку акредитації підлягають незалежно від форми власності усі заклади охорони здоров'я.

Перша акредитація закладу проводиться через два роки від початку провадження діяльності. Наступні акредитації проводяться кожні три роки. У випадку тимчасового припинення діяльності акредитованим закладом на строк понад один рік його наступна акредитація проводиться через два роки з моменту поновлення діяльності у сфері охорони здоров'я.

Акредитацію закладів, крім фармацевтичних (аптечних) закладів, проводить Головна акредитаційна комісія, а акредитацію фармацевтичних (аптечних) закладів - Головна комісія з акредитації фармацевтичних (аптечних) закладів, що утворюються при МОЗ (далі - головні акредитаційні комісії), та акредитаційні комісії, що утворюються при Міністерстві охорони здоров'я Автономної Республіки Крим, структурних підрозділах охорони здоров'я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій (далі - акредитаційні комісії).

Головна комісія з акредитації фармацевтичних (аптечних) закладів при МОЗ проводить акредитацію фармацевтичних (аптечних) закладів усіх форм власності.

Для проходження акредитації заклад подає заяву про проведення акредитації та документи згідно з переліком обов'язкових документів, що додаються до заяви про проведення акредитації закладу охорони здоров'я.

Відповідна головна акредитаційна або акредитаційна комісія у двомісячний строк з дня подання закладом заяви про проведення акредитації здійснює розгляд поданих закладом документів на предмет їх відповідності переліку, визначеному цим Порядком, та формує експертні групи для проведення оцінки відповідності закладу стандартам акредитації (далі - експертна оцінка).

Стандарти акредитації закладів затверджуються МОЗ.

Результати проведеної експертної оцінки вносяться до експертного висновку про відповідність закладу стандартам акредитації (далі - експертний висновок), в якому зазначаються пропозиції щодо акредитації закладу та присвоєння останньому на підставі затверджених МОЗ критеріїв акредитації відповідної акредитаційної категорії (друга, перша, вища) або відмови в акредитації.

На підставі розгляду поданих закладом документів, експертних висновків відповідна головна акредитаційна або акредитаційна комісія у місячний строк приймає рішення або про акредитацію закладу та присвоєння закладу певної акредитаційної категорії (друга, перша, вища), або про відмову в акредитації, або про необхідність проведення у місячний строк повторної експертної оцінки.

Відповідна головна акредитаційна або акредитаційна комісія протягом 10 робочих днів інформує заклад про прийняте рішення.

Рішення головних акредитаційних комісій затверджуються наказом МОЗ.

Рішення акредитаційних комісій після погодження з Головною акредитаційною комісією при МОЗ затверджуються наказами Міністерства охорони здоров'я Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів охорони здоров'я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

У разі прийняття рішення про присвоєння закладу певної акредитаційної категорії відповідна головна акредитаційна або акредитаційна комісія безоплатно видає йому акредитаційний сертифікат.

Акредитаційний сертифікат підлягає постійному зберіганню у закладі.

Акредитовані заклади вносяться до реєстру акредитованих закладів, що ведеться МОЗ.

У разі анулювання ліцензії на провадження господарської діяльності з медичної практики, виробництва лікарських засобів, оптової, роздрібної торгівлі лікарськими засобами відповідна головна акредитаційна комісія приймає рішення про анулювання акредитаційного сертифіката.

У разі прийняття головною акредитаційною комісією рішення про анулювання акредитаційного сертифіката або зниження акредитаційної категорії раніше виданий закладу сертифікат анулюється.

Таким чином, аптека офіційно набуває статусу закладу охорони здоров'я на підставі державної акредитації.

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку, що до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховується, зокрема, робота на посадах провізорів, фармацевтів у аптеках, які офіційно набули статусу закладу охорони здоров'я на підставі державної акредитації.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеній у постанові від 17 вересня 2013 року у справі № 21-241а13, яка відповідно частини 1 статті 244-2 КАС України є обов'язковою для врахування в судовій практиці.

У судовому засіданні ОСОБА_1, яка була директором ТОВ «НВП ОСОБА_3», пояснила, що державна акредитація аптеки не проводилась, така акредитація не була обовязковою, для провадження діяльності підприємство отримувало ліцензії.

Таким чином, відсутні правові підстави для зарахування періоду роботи ОСОБА_1 у ТОВ «НВП ОСОБА_3» з 20.05.1998 року по 27.12.2014 року до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, оскільки державна акредитація ТОВ «НВП ОСОБА_3» не проводилась, підприємство офіційно не набуло статусу закладу охорони здоровя.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Приймаючи рішення від 06.01.2015року та відмовляючи позивачеві в призначенні пенсії за вислугу років, Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова діяло на підставі та в межах повноважень, що передбачені Законом України «Про пенсійне забезпечення», а тому підстави для визнання дій управління незаконними та скасування рішення відсутні.

В звязку з недоведеністю наявності у ОСОБА_1 спеціального стажу роботи від 25 років до 30 років відсутні і підстави для зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова призначити позивачеві пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дати звернення за призначенням пенсії.

Приймаючи до уваги викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує у відповідності до приписів ст. 94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 159 - 163, 167, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_4