Справа № 265/7203/15-а
Суддя: Козлов Д. О.
Дата ухвалення: 2015-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №265/7203/15-а
Провадження №2-а/265/462/15
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 грудня 2015 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

за участі секретаря - Азарової А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, треті особи: Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради, Маріупольський об`єднаний міський військовий комісаріат, -

В С Т А Н О В И В:
Позивачка звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, посилаючись на те, що вона 18 червня 2015 року звернулась до Управління Пенсійного Фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя із заявою про нарахування їй надбавки до пенсії як вдові померлого інваліда війни ІІІ групи за захворюванням, яке пов`язане з виконанням обов`язків воєнної служби. Однак 6 липня 2015 року рішенням відповідача їй було відмовлено у цьому, та яке позивачка отримала лише 14 жовтня 2015 року. Відповідач посилався у вказаному рішенні на те, що з документів позивачки не вбачається даних щодо ст. Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантіях їх соціального захисту», за якою їй встановлено статус члена сім`ї, на яку поширюються пільги. Вважаючи зазначене рішення не законним і таким, що порушує її права, позивачка вказувала, що за п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантіях їх соціального захисту» вона відноситься до категорії члена родини, яка має право на пільги, передбачені цим Законом. При цьому зазначала, що рішення про надання їй статусу члена сім`ї загиблого (померлого) інваліда війни було прийняте Орджонікідзевським районним військовим комісаріатом міста Маріуполя, таке рішення не скасовано та є чинним. На підставі такого рішення Управлінням праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради 20 червня 2010 року позивачці було видано посвідчення, яке підтверджує наявність пільг, встановлених для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни. При цьому згідно із «Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни» таке посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Вважала, що таким чином вона набула статусу члена сім`ї померлого учасника бойових дій, на підставі чого їй повинні бути надані передбачені законом пільги. Таким чином вказувала, що на підставі ч. 4 ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», як члену родини померлого інваліда, їй відповідач повинен пенсію підвищити на 25% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. На підставі наведеного вважала, що відповідач діяв у порушення закону, прийнявши рішення від 6 липня 2015 року про відмову у призначенні позивачці надбавки до пенсії. Таким чином просила суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови їй у призначенні надбавки до пенсії, визнати незаконним та скасувати рішення відповідача від 6 липня 2015 року, зобов`язати УПФУ в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя нарахувати позивачці доплату до пенсії в розмірі 25% прожиткового мінімуму для осіб, які втратити працездатність, починаючи з 18 червня 2015 року.

Позивачка у судовому засіданні на задоволенні заявлених позовних вимог наполягала, надавши суду пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, та просила суд задовольнити поданий нею позов.

Представники відповідача в судове засідання не з`явились за невідомих суду причин, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи.

Згідно із письмовими запереченнями представник відповідача, не погоджуючись із пред`явленим позовом, вказував, що позивачка знаходиться на обліку в УПФУ в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя, отримуючи пенсію за віком з 28 травня 2014 року, яка звернулась 18 червня 2015 року до управління із заявою про нарахування надбавки до пенсії, як вдові померлого ветерана війни. Рішенням управління від 6 липня 2015 року позивачу було відмовлено у проведенні нарахування надбавки до пенсії. При призначенні до пенсії надбавок, допомоги, додаткової пенсії, компенсацій та підвищень відповідно надаються, крім іншого, документи про визнання заявника ветераном війни, особою, на яку поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», або особою, яка має особливі заслуги перед Батьківщиною (для підвищення пенсій згідно зі ст. ст. 12-16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»). Додавала, що ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено вичерпне коло осіб, на яких поширюється дія цього Закону. В той же час вважає, що позивачка безпідставно відносить себе до категорії осіб, що передбачені п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки довідка Військового комісаріату не містить посилання на конкретну частину ст. 10 вказаного Закону, тому саме не можна віднести позивачку до такої категорії. Таким чином доплата до пенсії в розмірі 25% прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність позивачці не передбачена.

Представник Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву з проханням вирішити вказаний спір за відсутності представника третьої особи.

Представник Маріупольського об`єднаного міського військового комісаріату, яка діє на підставі довіреності, ОСОБА_2 , залишивши вирішення по суті заявлених вимог ОСОБА_1 на розсуд суду, зазначала, що «Порядок надання пільг, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не може бути застосований до наявних правовідносин, бо передбачає пільги, які не пов`язані із пенсійним забезпеченням. Додавала, що статус ветерана війни встановлюється за протоколами комісії, яких щодо позивачки у Маріупольському об`єднаному міському військкоматі немає, як й відомостей про звернення ОСОБА_1 за наданням їй такого статусу. Тому вважає, що довідка видана позивачці військкоматом не підтверджує її статус.

За ч. 4 ст. 128 КАС України в разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного вмотивування.

За матеріалами справи суд встановив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя, отримуючи пенсію за віком, що визнавалось представниками відповідача, та яка звернулась до вказаного управляння 18 червня 2015 року із заявою про нарахування надбавки до пенсії, як вдові померлого ветерана війни, за якою на підставі рішення УПФУ в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя від 6 липня 2015 року позивачці було у цьому відмовлено на підставі відсутності даних, відповідно до якої статті Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивачці встановлено статус члена сім`ї померлого ветерана війни (а. с. 5).

Відповідно до свідоцтва про одруження, виданого Маріупольським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецької області, актовий запис № 151 від 16 квітня 1999 року, вбачається, що ОСОБА_3 одружився із ОСОБА_4 16 квітня 1999 року, внаслідок чого дружині було присвоєно прізвище « ОСОБА_5 » (а. с. 9).

За паспортними даними ОСОБА_1 (серія НОМЕР_1 ) вбачається, що вона зареєстрована з 1999 року по АДРЕСА_1 , в якому також мається запис про реєстрацію її шлюбу із ОСОБА_3 16 квітня 1999 року та відсутні відомості про розірвання такого шлюбу або укладення нового (а. с. 6).

На підставі свідоцтва про смерть, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Маріуполя Донецької області, актовий запис № 119 від 18 січня 2002 року, вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 36 років (а. с. 7).

Згідно із посвідченням (серія НОМЕР_2 ), виданим ОСОБА_3 Донецьким обласним військкоматом 26 жовтня 1992 року, яке є дійсним на всій території СРСР по 31 серпня 1993 року, вбачається, що ОСОБА_3 є інвалідом 3-ї групи та має право на пільги, встановлені законодавством СРСР та союзних республік для інвалідів Вітчизняної війни (а. с. 9).

Відповідно до довідки Маріупольського об`єднаного міського військового комісаріату вбачається, що ОСОБА_3 на підставі довідки ВТЕК була подовжена пенсія по 3-й групі інвалідності, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби, починаючи з 1 вересня 1998 року, безстроково. Вказана довідка була надана замість тимчасово відсутнього вкладишу до посвідчення інваліда про право на пільги (а. с. 8).

На підставі посвідчення (серія НОМЕР_3 ), виданого ОСОБА_1 Управлінням Праці та Соціального Захисту Населення Орджонікідзевського району міста Маріуполя 29 червня 2010 року, вбачається, що позивачка має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни (а. с. 10).

За інформацією УПСЗН Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради вбачається, що посвідчення (серія НОМЕР_3 ) було видане ОСОБА_1 на підставі довідки Орджонікідзевського районного військового комісаріату від 7 лютого 2002 року (а. с. 37).

За довідкою Орджонікідзевського районного військового комісаріату від 7 лютого 2002 року, яка була видана позивачці, ОСОБА_1 , вбачається, що вона є дружиною померлого інваліда Великої Вітчизняної Війни ІІІ групи та має право на пільги згідно із Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (а. с. 12).

За інформацією Маріупольського об`єднаного міського військкомату від 10 грудня 2015 року, вбачається, що після смерті чоловіка позивачки, ОСОБА_3 , у січні 2002 року ОСОБА_1 дійсно одержала довідку № 14 від 7 лютого 2002 року, видану Орджонікідзевським районним військкоматом міста Маріуполя, що вона є дружиною померлого інваліда ВВВ третьої групи. Зазначали, що до 2007 року встановлення статусу члена сім`ї, на якого поширюються пільги, покладалось на комісію по встановленню статусу ветеранів війни при Донецькому ОВК. Однак інформації та документів про розгляд комісією при Донецькому обласному військкоматі питання встановлення статусу вдові інваліда війни ОСОБА_1 у Маріупольському ОМВК немає. Додавали, що 31 жовтня 2002 року Орджонікідзевський районний військовий комісаріат міста Маріуполя був розформований, а документи знищені за закінченням терміну зберігання. При цьому всі особові пенсійні справи зберігались в архіві Донецького ОВК, який тепер перебуває на тимчасово окупованій території, тому надати документи, які стали підставою для видачі довідки ОСОБА_1 неможливо (а. с. 35).

На підставі пп. 2 п. 2.6 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, при призначенні до пенсій надбавок, допомог, додаткової пенсії, компенсації та підвищень відповідно надаються документи про визнання заявника ветераном війни, особою, на яку поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», або особою, яка має особливі заслуги перед Батьківщиною (для підвищення пенсій згідно зі ст. ст. 12-16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»).

За ст. 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка визначає коло осіб, на яких поширюється чинність цього Закону, його чинність поширюється на сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів. При цьому до членів сімей загиблих військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать, крім іншого, один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» чинність цього Закону поширюється також на дружин (чоловіків) померлих інвалідів Великої Вітчизняної війни, а також дружин (чоловіків) померлих учасників війни і бойових дій, партизанів і підпільників, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге.

На підставі ч. 4 ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особам, на яких поширюється чинність цього Закону (стаття 10), надаються такі пільги: членам сімей, зазначеним у п. 1 ст. 10 цього Закону, а також дружинам (чоловікам) померлих інвалідів Великої Вітчизняної війни, які не одружилися вдруге, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 25% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. В той же час дружинам (чоловікам) померлих учасників війни і бойових дій, партизанів і підпільників, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

За п. 2 «Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302, яке регулює правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, зазначено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

Згідно із п. 3 «Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни» інвалідам війни видаються посвідчення з написом «Посвідчення інваліда війни інвалід».

На підставі п. 4 «Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни» особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (стаття 10 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом «Посвідчення члена сім`ї загиблого».

При цьому за п. 7 «Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни» (в редакції з 26 січня 2009 року) «Посвідчення члена сім`ї загиблого» видається органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Натомість за п. 13 «Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни» вбачається, що посвідчення інвалідів війни, учасників війни та прирівняних до них осіб, видані відповідними органами СРСР, союзних республік, які існували на його території, України та інших незалежних держав, що утворилися на його території, за зразками, які діяли на 1 січня 1992 року, залишаються на збереженні у ветеранів війни.

При цьому суд зазначає, що за п. 12 «Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни» (в редакції чинній на момент видачі довідки позивачці Орджонікідзевським РВК у 2002 році) посвідчення особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (стаття 10 зазначеного Закону) видавались на підставі, крім іншого, довідки органів Міноборони.

Суд при цьому зазначає, що оскільки відповідно до вимог зазначеного Положення посвідчення інвалідів війни, учасників війни та прирівняних до них осіб, видані відповідними органами колишнього СРСР, союзних республік, які існували на його території, України та інших незалежних держав, що утворилися на його території, за зразками, що діяли на 1 січня 1992 року, залишаються на збереженні у ветеранів війни, то у разі якщо ці громадяни не отримали відповідних нових посвідчень, пільги зазначеним громадянам можуть надаватися на підставі одного з документів, перелічених у спільному листі Мінсоцзахисту та Генштабу ЗС України від 20 грудня 1993 року та від 23 грудня 1993 року.

Так відповідно до спільного Листа Міністерства соціального захисту населення та Генерального штабу збройних сил України від 20 грудня 1993 року та від 23 грудня 1993 року, у зв`язку із веденням з 1 січня 1993 року в дію Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який встановлює для ветеранів війни та прирівняних до них осіб пільги, зазначено, що з метою своєчасного та в повному обсязі виконання вказаного Закону, до виготовлення нових бланків посвідчень ветеранів війни, надання їм пільг слід проводити на підставі одного з документів, перелічених у Додатку № 1 «Перелік документів, на підставі одного з яких надаються пільги, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за яким до документів, на підставі яких надаються такі пільги щодо інвалідів війни відносяться «Удостоверение инвалида Отечественной войны», «Удостоверение инвалида о праве на льготы», а також довідки, видані органами Міністерства оборони, Міністерства внутрішніх справ, Служби безпеки України, Міністерства соціального захисту населення України.

При цьому до документів, на підставі одного з яких надаються пільги, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до вказаного Додатку № 1, що стосується осіб, на яких поширюється чинність цього Закону відносяться, крім іншого довідки, видані органами Міністерства оборони, Міністерства внутрішніх справ, Служби безпеки України, Міністерства соціального захисту населення України.

Відповідно до Додатку № 2 до спільного Листа Міністерства соціального захисту населення та Генерального штабу збройних сил України від 20 грудня 1993 року та від 23 грудня 1993 року, який визначає «Перелік документів, що підтверджують право на пільги, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», пільги, передбачені Законом, надаються пільговим категоріям громадян після подання таких документів щодо:

інвалідів Вітчизняної війни «Удостоверения инвалида Отечественной войны»;

інвалідів, зазначеним у п.1-6 статті 7 Закону, і прирівняним до інвалідів Вітчизняної війни «Удостоверения инвалида о праве на льготы».

При цьому у вказаному Додатку № 2 зазначено, що для надання пільг інвалідам Вітчизняної війни та особам, прирівняним до них, пред`явлення інших документів, крім «Удостоверения инвалида Отечественной войны» та «Удостоверения инвалида о праве на льготы», не потрібно. В разі ж відсутності бланків відповідних посвідчень громадянам, які мають право на пільги, передбачені Законом, органами, де вони знаходяться на пенсійному обліку або проживають, видаються довідки або тимчасові посвідчення. Крім цього за цим Додатком № 2 підставою для надання пільг можуть бути також судові рішення про визнання фактів, які мають юридичне значення при визнанні права на пільги.

Суд при цьому погоджується з доводами представника Маріупольського об`єднаного міського військкомату щодо неможливості застосування до спірних правовідносин положень «Порядку надання пільг, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 1994 року № 94, оскільки цей Порядок регулює надання передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захист» пільг щодо оплати житла та комунальних послуг та інших витрат, які не пов`язані із пенсійними виплатами.

З огляду на наведені правові норми та встановлені судом обставини справи вбачається, що ОСОБА_1 належить до дружини померлого ветерана війни ОСОБА_3 , інваліда Великої Вітчизняної війни, та яка не одружилася вдруге, тому позивачці її пенсії за віком повинна бути підвищена на 25% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з часу звернення ОСОБА_1 до представників відповідача із відповідною заявою, тобто з 18 червня 2015 року.

Так суд встановив, що ОСОБА_1 була дружиною ОСОБА_3 , який помер, та після смерті якого вона вдруге не одружилась.

При цьому статус ветерана війни померлого ОСОБА_3 , інваліда ВВВ, підтверджується посвідченням, виданим ОСОБА_3 . Донецьким обласним військкоматом 26 жовтня 1992 року, що він є інвалідом 3-ї групи та має право на пільги для інвалідів Вітчизняної війни; довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 , за якою ОСОБА_3 на підставі довідки ВТЕК була встановлена безстроково пенсія за третьою групою інвалідності, пов`язаної із виконанням ним обов`язків військової служби, яка замінювала тимчасово відсутній вкладиш до посвідчення інваліда про право на пільги, що відповідало Додатку № 2 до спільного Листа Міністерства соціального захисту населення та Генерального штабу збройних сил України від 20 грудня 1993 року та від 23 грудня 1993 року.

Суд на підставі наведеного зазначає, що за «Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни» посвідчення інваліда війни та прирівняних до них осіб, видані за зразками, які діяли на 1 січня 1992 року, які зберігалися у ветеранів війни, в тому числі у ОСОБА_3 , якому було видано відповідне посвідчення до набуття чинності Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», йому до виготовлення нових бланків посвідчень ветеранів війни надавалися та підтверджувалися пільги на підставі Додатку № 1 до спільного Листа Міністерства соціального захисту населення та Генерального штабу збройних сил України від 20 грудня 1993 року та від 23 грудня 1993 року, тобто на підставі «Удостоверение инвалида о праве на льготы».

Натомість статус ОСОБА_1 , як особи, на яку поширюються пільги Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», підтверджується довідкою Орджонікідзевського РВК від 7 лютого 2002 року, що вона є дружиною померлого інваліда Великої Вітчизняної Війни ІІІ групи, на підставі якої було видано відповідне посвідчення позивачці УПСЗН Орджонікідзевського району міста Маріуполя 29 червня 2010 року.

Таким чином посвідчення ОСОБА_1 від 29 червня 2010 року є документом, що підтверджує її статус, як особи, на яку поширюються пільги Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», тобто дружини загиблого ветерана війни, яке було на підставі «Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни» (чинного на момент видачі посвідчення) видано органом праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації позивачки.

З огляду на перелічене суд відхиляє посилання представника Маріупольського ОМВК на те, що позивачка до Маріупольського об`єднаного міського військкомату не зверталась за наданням їй статусу дружини загиблого ветерана війни та що такого рішення комісією не приймалось, як доводи на підтвердження відсутності у неї такого статусу.

Так суд наголошує, що довідка від 7 лютого 2002 року ОСОБА_1 була видана Орджонікідзевським районним військкоматом міста Маріуполя, документи якого внаслідок його розформування 31 жовтня 2002 року були знищені за закінченням терміну зберігання.

Також суд зауважує, що до 2007 року встановлення статусу члена сім`ї, на якого поширюються пільги Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» покладалось на відповідну комісію ІНФОРМАЦІЯ_3 , який у теперішній час перебуває на непідконтрольній Україні території, а після 2009 року - відповідно на органи праці та соціального захисту населення, який відповідно й видав посвідчення позивачці 29 червня 2010 року про підтвердження її статусу на підставі довідки військомату від 7 лютого 2002 року.

На підставі переліченого суд дійшов висновку, що при поданні заяви позивачкою 18 червня 2015 року про призначення їй до пенсії надбавки ОСОБА_1 були надані необхідні документи про визнання її особою, на яку поширюється дія ч. 4 ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», як дружини померлого інваліда Великої Вітчизняної війни, яка не одружилась вдруге, тому вона має право на доплату 25% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином суд вважає, що представники відповідача діяли незаконно при ухваленні рішення від 6 липня 2015 року про відмову позивачці у проведенні їй нарахування надбавки до пенсії в розмірі 25% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, тому воно підлягає скасуванню.

З огляду на наведене заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню шляхом зобов`язання УПФУ в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя призначити та нарахувати позивачці підвищення до пенсії на 25% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, як дружині померлого інваліда Великої Вітчизняної війни, яка не одружилася вдруге, відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», починаючи з 18 червня 2015 року.

Керуючись ст. ст. 8-11, 17, 18, 71, 86, 94, 159-167, 181 КАС України,
П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, треті особи: Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради, Маріупольський об`єднаний міський військовий комісаріат, задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати рішення Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецькій області № 13679/03 від 6 липня 2015 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 підвищення до пенсії, як вдові померлого ветерана війни згідно із ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зобов`язати Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецькій області призначити та нарахувати ОСОБА_1 підвищення до пенсії на 25% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, як дружині померлого інваліда Великої Вітчизняної війни, відповідно до ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», починаючи з 18 червня 2015 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення, а особами що не були присутні при проголошенні протягом 10 днів з дня отримання копії постанови, до Донецького апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя