Справа № 335/12643/15-а
Суддя: Гашук К. В.
Дата ухвалення: 2016-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2016 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Гашук К.В., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 28 квітня 2008 року. Перед виходом на пенсію він подав відповідачу всі необхідні документи, в тому числі і трудову книжку, в якій зазначено період його роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі. У довідці про заробітну плату, яка видана Прикарпатським управлінням бурових робіт, було вказано, що в заробітну плату входить районний коефіцієнт і північна надбавка. Загальний повний стаж позивача становить 37 років. Із них 8 років і 4 місяці він працював в РКП (Ямало-Ненецький автономний округ Тюменської області) з 28.03.1986 року по 31.03.1988 року та з 01.11.1988 року по 27.07.1994 року і в МПКП (Ханти-Мансійський автономний округ Тюменської області) з 01.04.1988 року по 31.10.1988 року.

При нарахуванні позивачу пенсії у 2008 році йому не було враховано пільговий стаж роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі, що призвело до заниження розміру його пенсій.

26.11.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про зарахування йому пільгового стажу за період роботи в Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя (за 1 рік роботи 1 рік і 6 місяців) і проханням зробити перерахунок пенсії з дати подання заяви.

Проте, у своїй відповіді за № 297/с-9 від 09.12.2015 року відповідач відмовив позивачу у задоволенні його прохання, посилаючись на те, що обчислення стажу відповідно до Указів Президії Верховної Ради СРСР поширювалося тільки на тих робітників, які уклали письмовий трудовий договір про роботу в РКП і МПКП і працювали не вахтовим методом і лише до 31.12.1990 року. Крім того, у відповідачі відповідач послався на те, що позивач працював в Західному Сибіру від підприємства (Івано-Франківське управління бурових робіт), розміщеного на території, яка не відноситься до районів Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостей.

ОСОБА_1 не погоджуючись із такою відповіддю позивача у своєму позові просив суд зобовязати Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя зарахувати в пільговому обчисленні (зарахувати кожний рік роботи за один рік і шість місяців) період роботи ОСОБА_1 з 28.09.1986 року по 27.07.1994 року, як трудовий стаж набутий в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі; зобовязати відповідача зробити перерахунок та виплатити пенсію з урахуванням пільгового обчислення стажу роботи, починаючи з 28.04.2008 року, тобто з моменту призначення пенсії.

Ухвалою суду від 16.12.2015 року відкрито скорочене провадження по справі за позовними вимогами за період з 11.06.2015 року, позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 28.04.2015 року по 11.06.2015 рік залишено без розгляду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, суд розглядає справу в порядку скороченого провадження без судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

У наданих суду письмових запереченнях від 30.12.2015 року відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, посилаючись на те, що підстави для зарахування періоду роботи позивача вахтово-експедиційним методом з 28.09.1986 року по 27.07.1994 року в пільговому обчисленні відсутні.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі обставини та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював в Івано-Франківському управлінні бурових робіт головним зварником вахтово-експедиційним методом в Західному Сибіру: з 28.03.1986 р. по 31.03.1988 р. та з 01.11.1988 року по 27.07.1994 року в районах Крайньої Півночі (Ямало-Ненецький автономний округ Тюменської області), а період з 01.04.1988 року по 31.10.1988 року - в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі (Ханти-Мансійський автономний округ Тюменської області),

У довідці Прикарпатського управління бурових робіт ПАТ "Укрнафта" від 09.12.2014 року № 10-2018 про вказані періоди роботи позивача зазначено, що робота вахтово-експедиційним методом проводилась в режимі 15 робочих днів в місяць в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, по 12 год. за добу, з урахуванням часу в дорозі, і з таким же періодом відпочинку за місцем постійного проживання з відпрацюванням місячної та річної норми робочого часу. Зазначено, що до заробітної плати ОСОБА_1 виплачувався районний коефіцієнт і північна надбавка, а також надавались додаткові відпустки.

На звернення позивача від 26.11.2015 року з проханням провести перерахунок пенсії із зарахуванням періоду роботи з 26.03.1986 року по 27.07.1994 року в півторакратному розмірі управління ПФУ листом від 09.12.2015 року повідомило позивача про відсутність для цього підстав.

Відповідно до абзацу першого пункту 5 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", який набрав чинності з 1 січня 2004 року, період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 р. "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 р. № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 р. "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 р. "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" (абзац другий пункту 5 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування").

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами (абзац третій пункту 5 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування").

Статтями 1-4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 р. "Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій наступних пільг: виплату надбавок до заробітної плати; надання додаткових відпусток; можливість об'єднання відпусток, але не більш як за три роки; виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) в разі тимчасової втрати працездатності.

У статті 5 цього Указу зазначено про надання додаткових пільг, в тому числі щодо зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п'ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки..

Статтею 3 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.09.1967 р. № 1908-VII "Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" встановлено скоротити тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 р., з п'яти до трьох років та надавати зазначені пільги особам, які прибули в ці райони і місцевості з власної ініціативи, за умови укладення ними трудових договорів на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Про надання пільг, передбачених статтями 1-4 Указу від 10.02.1960 р., незалежно від наявності письмового строкового трудового договору, а пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10.02.1960 р., - за умови укладання трудового договору, йдеться і в Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16.12.1967 р. № 530/П-28 (далі - Інструкція).

За змістом пункту 7 Інструкції трудові договори на певний строк (три або два роки) укладаються у письмовій формі міністерствами, відомствами, центральними установами, а також підприємствами, установами та організаціями, які розташовані в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з працівниками, які прибули на роботу в ці місцевості з інших районів держави.

Згідно з пунктом 6 Інструкції пільги, передбачені Указами від 10.02.1960 р. і від 26.09.1967 р., надаються працівникам експедицій, цілорічних партій, нафторозвідок, загонів, які розташовані (базуються) у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а також працівникам експедицій та інших геологорозвідувальних і топографо-геодезичних організацій, які розташовані (базуються) поза районами Крайньої Півночі і місцевостями, прирівняними до районів Крайньої Півночі, направленим на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, в цілорічні партії, нафторозвідки, загони.

Відповідно до пункту 5.9 Основних положень про вахтовий метод організації робіт, затверджених постановою Держкомпраці СРСР, Секретаріату ВЦРПС та Міністерства охорони здоров'я СРСР від 31.12.1987 р. № 794/33-82, працівникам підприємств та організацій, які виїжджають для виконання робіт вахтовим методом у райони Крайньої Півночі або в прирівняні до них місцевості з інших районів держави, надаються пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу від 10.02.1960 р.

Про надання таким працівникам пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10.02.1960 р., у вказаній постанові не зазначено.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що робота позивача до 1 січня 1991 року вахтовим методом по 15 днів у місяць в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за трудовим договором з підприємством, що не було розташоване у цих районах, не дає йому права на пільги з кратного обчислення трудового стажу (один рік за один рік і шість місяців).

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про зобовязання відповідача провести перерахунок стажу та пенсії позивача в пільговому обчисленні за період його роботи з 28.03.1991 року до 01.01.1991 року не ґрунтуються на вимогах законодавства у звязку з чим задоволенню не підлягають.

Не підлягають задоволенню і позовні вимоги ОСОБА_1 про зобовязання відповідача здійснити перерахунок стажу та пенсії за період роботи з 01.01.1991 року по 27.07.1994 року у районах Крайньої Півночі, оскільки таке зарахування не передбачено ані Законом України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення», ні Законом № 1058-ІV, ні Тимчасовою угодою між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення (підписана 15 січня 1993 року), ні Угодою про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення (підписана 13 березня 1992 року).

Вказані правові позиції висловлені у постановах Верховного Суду України по справам № 338/1079/14-а, № 338/357-15-а, висновок по яким відповідно до ст. 244-2 КАС України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції.

З огляду на вищевикладені обставини, позов ОСОБА_1 є безпідставним та необґрунтованим, у звязку з чим задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 11, 18, 71, 72, 158, 160, 161, 163, 183-2 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову до Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії.

Постанову може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя К.В. Гашук