Справа № 824/1001/15-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2015-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2015 р. м. Чернівці справа № 824/1001/15-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Анісімова О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Кордобан А.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Ісаєвої К.С.,

спеціаліста - Ковальчука П.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військово-лікарської комісії Центрального клінічного госпіталю Державної прикордонної служби України про визнання рішення незаконним,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач або ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до військово-лікарської комісії Центрального клінічного госпіталю Державної прикордонної служби України (далі відповідач або ВЛК) про визнання рішення незаконним.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що рішенням ВЛК, яке викладене у довідці №225 від 27.04.2015 р., його визнано придатним до військової служби. Вважає таке рішення незаконним, оскільки за станом свого здоров`я він є особою, яка непридатна до військової служби в силу захворювання, а саме дисплазія тазостегнового суглобу ІІ стадії. Вважає, що при проведенні його обстеження, ВЛК не належним чином оцінила стан його здоров`я, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Відповідач щодо задоволення позову заперечив.

До участі у справі, в якості спеціаліста залучено провідного спеціаліста-ортопеда вищої кваліфікаційної категорії, кандидата медичних наук, доцента Буковинського державного медичного університету ОСОБА_2 .

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, суду пояснив наступне.

Так, 04.08.2014 р. він добровільно мобілізований Чернівецьким міським військовим комісаріатом. Перед цим, 18.01.2001 р. він комісований на підставі ст.70-в Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказам Міністра оборони України від 04.01.1994 р., №2, відповідно до якого є непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатний у військовий час.

З дитинства ОСОБА_1 хворів на дисплазію тазостегнових суглобів, хвороба Пертеса зліва 2-3 ступеня. Перед виїздом в АТО він пройшов обстеження у лікаря-травматолога, яким встановлено наявність дисплазії тазостегнового суглобу І стадії, яка під час проходження служби, у зв`язку із надмірним навантаженням (постійне носіння військової форми, бронежилету, автомату, тощо), переросла в ІІ стадію. Зазначене супроводжувалось постійним болем у лівому тазостегновому суглобі та кульгавістю.

У зв`язку із погіршенням стану здоров`я позивач звернувся до медичної служби військової частини, в якій проходив службу. Під час його обстеження в клінічному госпіталі Державної прикордонної служби України м. Львів, ознак дисплазії тазостегнового суглобу ІІ стадії у нього не виявлено. Не погоджуючись із зазначеним висновком лікарів, він його оскаржив та був направлений для проведення обстеження на ВЛК.

У ході ВЛК також не знайшло своє підтвердження наявність у нього хвороби дисплазії тазостегнового суглобу ІІ стадії, у зв`язку з чим він визнаний придатним до військової служби. Вважає таке рішення незаконним, оскільки обстеження проведено поверхнево, без з`ясування об`єктивного стану його здоров`я.

За таких обставин, просить суд позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача суду пояснила наступне.

Так, ВЛК на підставі направлення на медичний огляд №238 від 30.03.2015 р., виданого військовою частиною НОМЕР_1 , проведено медичний огляд ОСОБА_1 , яким встановлено, що на підставі статті 61-в графи ІІ Розкладу хвороб, станів, фізичних вад та пояснення щодо застосування статей, що визначають ступінь придатності до військової служби (додаток 5 до Положення про проходження медичного огляду у Державній прикордонній службі України, затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби від 06.05.2009 р., №333) він придатний до військової служби.

Огляд проведений відповідно до вимог Положення про проходження медичного огляду у Державній прикордонній службі України, затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби від 06.05.2009 р., №333, виявлені під час огляду хвороби ОСОБА_1 відповідають фактичному стану його здоров`я. При визначенні стадії остеоартрозу лівого та правового кульшового суглоба, ВЛК керувалась рентгенографією суглобів, відповідно до якої у ОСОБА_1 . І стадія остеоартрозу лівого та правового кульшового суглоба, що свідчить про його придатність до військової служби.

Також, представник відповідача суду пояснила, що ОСОБА_1 тричі проходив комісійне обстеження його стану здоров`я після мобілізації, однак жодного разу у нього не було виявлено ІІ стадію остеоартрозу кульшового суглоба.

У зв`язку із зазначеним просила суд у задоволенні позову відмовити.

Залучений до справи спеціаліст ОСОБА_2 , який є спеціалістом-ортопедом вищої кваліфікаційної категорії, кандидатом медичних наук, доцентом Буковинського державного медичного університету, суду пояснив, що рентгенографія не є тим засобом, який об`єктивно може встановити стадію остеоартрозу кульшового суглоба у хворого. Рентгенографія виявляє хворобу в часі дещо пізніше, ніж виникає біль, саме біль є первинним фактором, який діагностує хворобу.

У даному разі необхідно надавати оцінку виходячи із системного аналізу стану хворого, зокрема рентгенографії, магнітно-резонансної томографії, наявності у хворого болю, часу коли цей біль виникає, тощо.

Проаналізувавши наявні у справі докази, у т.ч. рентгенографію, магнітно-резонансну томографію кульшового суглобу, провівши спостереження за ОСОБА_1 , а також враховуючи навантаження на суглоби, які він отримав під час проходження служби, спеціаліст ОСОБА_2 вважає, що у ОСОБА_1 ІІ стадія остеоартрозу кульшового суглобу. При цьому, спеціаліст суду пояснив, що у даному разі він керується сучасними підходами до діагностування остеоартрозу кульшового суглоба, а не тими якими керується відповідач, оскільки останні з точки зору медицини, є застарілі.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та спеціаліста, суд встановив наступне.

Згідно довідки дитячого спеціалізованого (спеціального) санаторія «Затока» від 02.07.2015 р., №103 ОСОБА_1 перебував на лікуванні в зазначеній установі з діагнозом: дисплазія тазостегнових суглобів, хвороба Пертеса зліва 2-3 ступеня. Зазначене у судовому засіданні підтвердив позивач, а представник відповідача щодо цього не заперечувала.

Призовною комісією м. Чернівці 18.01.2001 р. ОСОБА_1 зарахований в запас на підставі абз.1 ч.1 ст.18 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р., №2232-ХІІ, як такий, що за станом здоров`я непридатний до військової служби в мирний час. Підставою для цього стала ст.70-в Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказам Міністра оборони України від 04.01.1994 р., №2 (хірургічні хвороби великих суглобів, остеопатії та набуті кістково-м`язові деформації (внутрішньо-суглобні ураження колінного суглоба, інші ураження і хвороби суглобів, остеомієліт, периостит, інші інфекційні ураження кісток, деформуючий остеїт, остеохондропатії, інші хвороби кісток і хрящів): в) з незначним порушенням функцій; непридатні до військової служби у мирний час, обмежено здатні у воєнний час) (а.с.11,15).

04.08.2014 р. ОСОБА_1 відповідно до Указу Президента України від 21.07.2014 р., №607/2014 «Про часткову мобілізацію» мобілізований для проходження військової служби.

Перед мобілізацією ОСОБА_1 10.07.2014 р. пройшов огляд у ортопеда, яким підтверджено наявність у нього захворювання, яким він хворів в дитинстві та протягом життя до мобілізації (а.с.13-14).

Рішенням військово-лікарської комісії клінічного госпіталю Державної прикордонної служби України м. Львів від 25.03.2015 р. ОСОБА_1 визнаний придатним до військової служби за контрактом. При цьому повний діагноз його був: лівобічний диспластичний коксартоз першого ступеня, з незначними порушеннями функцій. Хронічний гастродуоденіт, фаза ремісії, з частими загостреннями та незначними порушеннями функцій (а.с.38).

Із зазначеним рішенням військово-лікарської комісії клінічного госпіталю Державної прикордонної служби України м. Львів від 25.03.2015 р. позивач не погодився, у зв`язку із чим він, відповідно до направлення на медичний огляд №238 від 30.03.2015 р., направлений на проведення огляду до ВЛК.

27.04.2015 р. ВЛК проведено медичний огляд ОСОБА_1 , яким встановлено, що на підставі статті 61-в (артрози та інші ураження суглобів M15 - M19, M22 - M25 (поліартроз, коксартроз, гонартроз, інші артрози, ураження надколінка, внутрішньосуглобові ураження коліна та інших суглобів); хвороби м`яких тканин M60 - M79 (хвороби та ураження м`язів, синовіальної оболонки та сухожилків, бурсопатії, ентезопатії, ураження плеча); остеопатії і хондропатії M80 - M94 (остеопороз кісток з патологічним або без патологічного перелому, остеомаляція у дорослих, уповільнене зрощення перелому, стресові переломи, фіброзна дисплазія кісток, остеомієліт, остеонекроз, хвороба Педжета, юнацькі остеохондрози кісток (крім хребта), інші остеохондропатії та ураження хряща): в) з незначними порушеннями функцій) графи ІІ Розкладу хвороб, станів, фізичних вад та пояснення щодо застосування статей, що визначають ступінь придатності до військової служби (додаток 5 до Положення про проходження медичного огляду у Державній прикордонній службі України, затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби від 06.05.2009 р., №333) він придатний до військової служби. Діагноз: деформуючий остеоартроз лівого кульшового суглоба І стадії з незначним порушенням функцій, деформуючий остеоартроз правого кульшового суглобу І ступеню без порушення функції. Дисплатична остеохондродистрофія голівки лівої стегнової кістки, завершена стадія. Правобічний реактивний сакроілеїт, ремісія. Початкові явища остеохондрозу поперекового відділу хребта без порушення функції. Хронічний уретрит в стадії латентного перебігу без порушення функції. Захворювання пов`язані з проходженням військової служби.

Дане рішення ВЛК оформлено довідкою №225 від 27.04.2015 р.

Суд вважає, що зазначене рішення ВЛК є незаконним, виходячи із наступного.

Так, відповідно до Положення про проходження медичного огляду у Державній прикордонній службі України, затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби від 06.05.2009 р., №333 ВЛК в розумінні КАС України є суб`єктом владних повноважень, а тому відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України при прийнятті рішення, вчиненні дій, бездіяльності зобов`язана діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому під визначенням на підставі необхідно розуміти, що суб`єкт владних повноважень має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України, зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; під визначанням у межах повноважень необхідно розуміти, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; а під визначенням у спосіб необхідно розуміти, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Порядок проведення військово-лікарськими комісіями Державної прикордонної служби України медичного огляду громадян призовного віку, військовозобов`язаних та жінок, які приймаються на військову службу за контрактом, кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах, військовослужбовців Держприкордонслужби та членів їхніх сімей, колишніх військовослужбовців Держприкордонслужби, працівників Держприкордонслужби, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання, джерелами електромагнітних полів, лазерного випромінювання, мікроорганізмами I, II груп патогенності, працівників суден забезпечення плавскладу та працівників льотного складу Держприкордонслужби з метою визначення їх придатності за станом здоров`я до військової служби установлення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв та визначення необхідності і умов застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям визначений Положенням про проходження медичного огляду у Державній прикордонній службі України, затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби від 06.05.2009 р., №333 (далі - Положення №333).

Відповідно до п.1.2 Положення №333 медичним оглядом є огляд, який проводять військово-лікарські комісії, включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я та фізичного розвитку громадян на момент огляду з метою визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за відповідним рівнем освіти та військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмової постанови, а під придатністю до військової служби розуміють такий стан здоров`я та фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, посадовими інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності в Держприкордонслужбі в мирний та воєнний час.

Аналізуючи зазначені положення п.1.2 Положення №333 слід прийти до висновку, що в ході проведення медичного огляду щодо вирішення питання про придатність до військової служби, військово-лікарські комісії мають виходити із можливості людини виконувати ті чи інші службові обов`язки, виконання яких було б сумісним з її здоров`ям та не нашкодило їй. Тобто, у даному разі при вирішенні питання щодо проходження військової служби пріоритетним є здоров`я людини.

Зазначений підхід відповідає Конституційним положенням, відповідно до яких людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до п.4.8 Положення №333 при медичному огляді військовослужбовців метод індивідуальної оцінки придатності їх до військової служби повинен застосовуватись у кожному випадку. ВЛК враховує їх вік, освіту, військовий фах, підготовку, професійний досвід, фактичну працездатність, бажання проходити військову службу, висновок начальника органу Держприкордонслужби та начальника служби охорони здоров`я цього органу, викладені в службовій та медичній характеристиках, можливість подальшого проходження військовослужбовцем військової служби на посаді, яка найбільше відповідає стану його здоров`я.

Як встановлено судом вище, позивач з дитинства хворів на дисплазію тазостегнових суглобів, хвороба Пертеса зліва 2-3 ступеня.

При цьому під дисплазією тазостегнових суглобів розуміють особливе відхилення в нормальному розвитку стегнових суглобів, коли порушується опорна функція ніг, а під хворобою Пертеса (хвороба Легга-Кальве-Пертеса, остеохондропатія голівки стегнової кістки) розуміють захворювання кістково-суглобового апарату, яке зустрічається переважно в дитячому віці і мають стадійний перебіг з руйнуванням і наступним відновленням суглобових поверхонь кісток. При хворобі Пертеса відбувається руйнування голівки стегнової кістки.

Отже з дитячих років ОСОБА_1 хворів на хворобу, яка безпосередньо пов`язана з руйнуванням тазостегнових суглобів.

Захворювання тазостегнових суглобів у ОСОБА_1 мало місце і у дорослому віці, що стало підставою для зарахування його на підставі абз.1 ч.1 ст.18 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р., №2232-ХІІ в запас, як такий, що за станом здоров`я непридатний до військової служби в мирний час (ст.70-в Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказам Міністра оборони України від 04.01.1994 р., №2).

Крім цього, під час мобілізації ОСОБА_1 та проходження ним військової служби, у нього виявлена хвороба, яка безпосередньо пов`язана з руйнуванням тазостегнових суглобів, що підтверджується матеріалами справи.

Аналізуючи зазначене вище у сукупності з іншими матеріалами справи, слід прийти до висновку, що ОСОБА_1 протягом життя хворіє на хвороби, пов`язані з руйнуванням тазостегнових суглобів.

Отже, ВЛК при вирішенні питання щодо придатності для проходження військової служби ОСОБА_1 на підставі п.4.8 Положення №333 мала врахувати його індивідуальні особливості пов`язані із захворюванням щодо тазостегнових суглобів.

Як встановлено судом вище в ході медичного огляду проведеного ВЛК у ОСОБА_1 виявлено в т.ч. деформуючий остеоартроз лівого кульшового суглоба І стадії з незначним порушенням функцій, деформуючий остеоартроз правого кульшового суглобу І ступеню без порушення функції. Дисплатична остеохондродистрофія голівки лівої стегнової кістки, завершена стадія.

При цьому суд зазначає, що остеоартроз кульшового суглоба - це прогресуюче дистрофично-дегенеративне захворювання. Найчастіше воно розвивається в літньому віці, при виникненні провокуючих факторів - інфекційних, незапальних захворювань суглоба, травм, генетичної схильності, викривленням хребта. Коксартроз - інша назва артрозу кульшового суглоба, лікування якого дуже складне, тривале, спочатку консервативне, потім хірургічне. Основним симптомом хвороби є больові відчуття, обмеження руху, при пізніх стадіях відбувається вкорочення хворої кінцівки, атрофія стегнових м`язів.

Основним причинами виникнення артрозу кульшового суглоба вважаються супутні його розвитку захворювання: хвороба Пертеса; вроджений вивих стегна, дисплазія кульшового суглоба; травми - перелом шийки стегна, вивихи, переломи тазу; некроз голівки стегна; запальні, інфекційний процеси в тазостегновому суглобі (ревматоїдний артрит, гнійний артрит, туберкульоз кульшового суглоба).

Одним із факторів, які сприяли виникненню цієї хвороби є надмірне навантаження та тазостегнові суглоби спорт, важка фізична праця, надмірна вага.

Отже, ВЛК підтвердило наявність у ОСОБА_1 хвороби, пов`язаної з руйнуванням тазостегнових суглобів. При цьому, врахувавши пояснення сторін у справі та спеціаліста, а також дослідивши матеріали справи суд вважає, що основною причиною виникнення деформуючого остеоартрозу лівого кульшового суглоба у ОСОБА_1 є хвороба Пертеса, що не заперечується сторонами.

Відповідно до ст.61 Розкладу хвороб, станів, фізичних вад та пояснення щодо застосування статей, що визначають ступінь придатності до військової служби (додаток №5 Положення №333) постанова про придатність до військової служби в разі захворювань кісток та суглобів приймається після стаціонарного обстеження та лікування. При цьому слід ураховувати схильність захворювання до рецидивів або прогресування, стійкість ремісії та особливості військової служби. У разі незадовільних результатів лікування або відмови від нього постанова про придатність до військової служби приймається згідно з пунктами "а", "б" чи "в" залежно від ступеня порушень функцій на період медичного огляду.

Дослідженням матеріалів справи, а також враховуючи пояснення сторін у справі встановлено, що ВЛК постанова про придатність до військової служби ОСОБА_1 приймалась без урахування схильності захворювання до рецидивів або прогресування, стійкість ремісії та особливості військової служби.

ВЛК, при проведенні медичного огляду, не надано об`єктивну оцінку стану здоров`я ОСОБА_1 , оскільки не враховано його схильність до захворювання суглобів, яка йому притаманна з дитинства, а також те, що проходження ним військової служби супроводжується надмірним навантаженням на суглоби, що призвело до виникнення болю у суглобах.

Дослідженням матеріалів справи, а також враховуючи пояснення представника відповідача та позивача, встановлено, що під час проходження військової служби ОСОБА_1 систематично відчував біль у тазостегновому суглобі, стаціонарне обстеження у закладах охорони здоров`я Держприкордонслужби України не сприяли вилікуванню позивача.

Відповідно до п.4.26 Положення №333 у разі коли ВЛК після амбулаторного обстеження не може прийняти остаточної постанови, вона направляє військовослужбовця на стаціонарне обстеження у заклад охорони здоров`я Держприкордонслужби з подальшим оглядом його позаштатною госпітальною ВЛК. Дозволяється направляти військовослужбовців на обстеження в заклади охорони здоров`я МОЗ України.

У судому засіданні ОСОБА_1 суду пояснив, що не довіряє працівникам відповідача, оскільки вони, на його думку, некваліфіковано лікують, що призводе до погіршення його стану здоров`я. У даному разі, суд вважає, що для об`єктивного встановлення стану здоров`я позивача, а також щодо спростування не кваліфікованості лікарів закладів охорони здоров`я Держприкордонслужби України, ВЛК мало направити ОСОБА_1 на обстеження в заклади охорони здоров`я МОЗ України, однак зазначеним правом не скористалась.

Крім цього, відповідно до сучасних вимог медицини основними методами діагностування остеоартрозу кульшового суглоба є МРТ і КТ, рентгенографія. Дані МРТ дають більш точну картину стану м`яких тканин, а КТ - патологію кісткових тканин, також враховуються клінічні ознаки і симптоми артрозу кульшового суглоба. Зазначене у судовому засіданні суду пояснив залучений до участі у справі спеціаліст ОСОБА_2 , а представники відповідача щодо цього не заперечили.

У закладах охорони здоров`я Держприкордонслужби ОСОБА_1 ні МРТ, ні КТ не проводились, а тому суд вважає, що ВЛК не вживались у повній мірі заходи щодо об`єктивного встановлення стану здоров`я ОСОБА_1 .

У судому засіданні ОСОБА_1 підтвердив наявність у нього болю у лівому тазостегновому суглобі у разі його навантаження, а також його зовнішнім оглядом встановлена його кульгавість (на ліву ногу), що свідчить про порушення функцій суглобу.

Отже, поверхневий підхід ВЛК, який вона проявила при проведенні медичного огляду ОСОБА_1 , унеможливив встановити істинний стан здоров`я позивача та його придатність щодо проходження військової служби. При цьому відповідно до ст.61-в Додатку №5 Положення №333 питання придатності до військової служби або обмежена придатність визначається індивідуально.

При прийнятті рішення у цій справі суд виходить із пріоритету здоров`я позивача, враховує наявну його кульгавість, а також пояснення спеціаліста ОСОБА_2 , відповідно до яких у ОСОБА_1 ІІ стадія остеоартрозу кульшового суглобу, що унеможливлює проходження ним військової служби у мирний час. Крім цього, у зв`язку із недовірою ОСОБА_1 до лікарів закладів охорони здоров`я Держприкордонслужби у цій справі судова-медична експертиза не призначалась, оскільки остання проводиться на підставі матеріалів медичної картки, яка велась закладами охорони здоров`я Держприкордонслужби.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач по справі довів ті обставини, на яких ґрунтувались його позовні вимоги, натомість ВЛК не довела правомірність свого рішення.

За таких обставин, враховуючи викладене, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до військово-лікарської комісії Центрального клінічного госпіталю Державної прикордонної служби України про визнання рішення незаконним підлягає задоволенню.

При цьому, враховуючи положення ч.2 ст.11 КАС, з метою надання повного захисту прав та інтересів позивача, про захист яких він просить, суд вважає за необхідним вийти за межі позовних вимог, та скасувати оскаржуване рішення військово-лікарської комісії Центрального клінічного госпіталю Державної прикордонної служби України, яке викладене у довідці №225 від 27.04.2015 р.

Відповідно до положень ч.1 ст.94 КАС України суд присуджує з Державного бюджету України на користь позивача, документально підтверджені ним судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 73,08 грн.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст.158 - 163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до військово-лікарської комісії Центрального клінічного госпіталю Державної прикордонної служби України про визнання рішення незаконним - задовольнити.

Визнати рішення військово-лікарської комісії Центрального клінічного госпіталю Державної прикордонної служби України, яке викладене у довідці №225 від 27.04.2015 р. не законним та скасувати його.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого ним квитанцією №11224023-1 від 21.05.2015 р. судового збору у розмірі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.
Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.В. Анісімов

Постанова в повному обсязі складена 31 серпня 2015 р.