Справа № 385/1604/15-а
Суддя: Поліщук В. В.
Дата ухвалення: 2015-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Гайворонський районний суд Кіровоградської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 385/1604/15-а
ПОСТАНОВА

30.12.2015 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Поліщук В.В.,

при секретарі Діхтяренко М.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Гайвороні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Укртрансінспекції у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Гайворонського районного суду з позовом до управління Укртрансінспекції у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Позов мотивовано тим, що маючи власний автомобіль та будучи зареєстрованим як фізична особа-підприємець, він бажав займатись підприємницькою діяльністю у вигляді перевезень пасажирів. З цією метою у 2009 році він отримав ліцензію від Головної державної інспекції на автомобільному транспорті Міністерства транспорту та зв'язку України, серії АВ №476114. Дозволеним видом його діяльності згідно даної Ліцензії є внутрішні перевезення пасажирів та таксі. Термін дії Ліцензії був з 03.06.2009 року по 02.06.2014 року.

До даної Ліцензії він отримав Ліцензійну картку серії АА №763394, термін дії якої з 23.04.2012 року по 02.06.2014 року.

За період дії Ліцензії та Ліцензійної картки при здійсненні своєї підприємницької діяльності по перевезенню пасажирів своїм автомобілем з м. Гайворона до м. Кіровограда, його неодноразово перевіряли на предмет дотримання ним ліцензійних умов та чинного законодавства.

Приблизно 3-5 разів, працівники управління Укртрансінспекції у Кіровоградській області разом із працівниками ДАІ перевіряли його під час здійснення ним перевезень пасажирів, щодо наявності у нього дозвільних документів на зайняття даним видом діяльності. Перевірки проводились у м. Кіровоград, м. Ульяновка. Жодного разу порушень у нього виявлено не було.

Із закінченням терміну дії згадуваної Ліцензії, він вирішив припинити свою підприємницьку діяльність. Він подав державному реєстратору відповідну заяву про припинення своєї підприємницької діяльності. Підтвердженням тому у нього є повідомлення від державного реєстратора за вих. №174 від 04.11.2014 року про те, що до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців 04.11.2014 року внесено запис №7000375 про проведення державної реєстрації припинення його підприємницької діяльності.

Перевезенням пасажирів він більше не займається.

10.09.2015 року десь о 4-й годині ранку, у зв'язку з тим, що йому погано спалось, вийшов у двір біля будинку покурити. Стояв неподалік від свого автомобіля. У цей час на подвір'я будинку зайшли працівники управління Укртрансінспекції у Кіровоградській області, яких він добре знає, враховуючи здійснення ними вище згадуваних перевірок щодо належності у нього документів на перевезення пасажирів. Дані працівники добре знали де він проживає.

Працівники управління вказавши на його автомобіль, запитали чи це його автомобіль. Він відповів, що так. У кармані його куртки був техпаспорт на автомобіль, який він їм пред'явив. Йому почали говорити про те, що він займається перевезенням пасажирів без відповідних документів. Він їм відповів, що перевезенням: пасажирів уже не займається і взагалі припинив свою підприємницьку діяльність. Однак, на його пояснення ніхто, не звернув уваги і почали складати акт. У акті йому запропонували написати, що перевезенням пасажирів буде займатись у разі отримання і наявності на це відповідних документів. Сам акт йому не зачитали, і копію акту також не надали. Дали тільки лист, у якому було зазначено, що 16.09.2015 року йому необхідно прибути в їх управління для розгляду справи про його порушення законодавства України про автомобільний транспорт.

Прибувши зазначеною датою в управління, його пояснень ніхто не слухав, а відразу винесли постанову від 16.09.2015 року за №027603 про застосування до нього адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700 гривень.

У постанові зазначено, що він ФОП (фізична особа підприємець) 10.09.2015 року о 3.30 годині на вул. Кірова м. Гайворона, своїм автомобілем здійснював перевезення пасажирів на замовлення, чим порушив вимоги ст..39 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме: неоформлений договір із замовником транспортних послуг, документ про оплату транспортних послуг, ліцензійна картка на транспортний засіб.

Із зазначеним у постанові не може погодитись по слідуючим причинам.

На час складення відповідачем згадуваного акту про порушення, він не був фізичною особою-підприємцем і тим більше не займався перевезенням пасажирів.

Державний контроль на автомобільному транспорті, згідно п.1 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою КМУ від 8 листопада 2006 року №1567 здійснюється за суб'єктами господарювання, які проводять діяльність у сфері автомобільного транспорту.

Відповідно ст..20 зазначеного Порядку, акт про порушення може бути складений тільки відносно суб'єкта господарювання або ж фізичної особи - суб'єкта господарювання.

Згідно п.2 ч.2 ст.55 Господарського кодексу України, суб'єктом господарювання є громадянин України, який здійснює господарську діяльність та зареєстрований відповідно до закону як підприємець.

На час складення відповідачем акту про порушення він не був зареєстрований як фізична особа-підприємець і не займався ніякою господарською діяльністю, тому до категорії суб'єктів господарювання його відносити не можна.

Таким чином, суб'єктом правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», може бути лише суб'єкт господарювання, зокрема, фізична особа - підприємець.

Згідно із статтею 58 Конституції України ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згадуваного ранку 10.09.2015 року 03.30 годині, своїм автомобілем він взагалі нікуди не виїжджав. Автомобіль стояв у нічний час у дворі біля будинку.

Вказують на те, що він автомобілем здійснював перевезення пасажирів. Якщо таке було, то для підтвердження та достовірності цього, працівники управління відібрали б хоча б одне пояснення від одного пасажира або задокументували б це іншим способом. Цього зробити не можливо було, так як він ніяких пасажирів не перевозив.

У постанові зазначено, що у нього неоформлений договір із замовником транспортної послуги та відсутній документ про оплату транспортних послуг і ліцензійна картка на транспортний засіб.

При відсутності перевезень пасажирів з його сторони, та враховуючи, що він не підприємець, пред'являти йому такі вимоги і притягувати до відповідальності, є незаконним.

Крім того, у постанові зазначена тільки ст..39 ЗУ «Про автомобільний транспорт», в той час, коли дана стаття закону досить об'ємна за змістом, має десять частин та відповідні абзаци у кожній частині. Дана стаття стосується різних категорій перевізників та відповідно різних переліків документів для кожної категорії на підставі яких здійснюються перевезення пасажирів. У постанові не зазначено ні частина, ні абзац порушення.

Відповідно до ст. 6 КАС України, кожна особа має право звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно ч.2 ст. 19 КАС України, адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, які прийняті стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи, вирішуються за вибором позивача

В судовому засіданні позивач позов підтримав і пояснив, що порушення не допускав, перевезенням пасажирів не займається.

Представник відповідача управління Укртрансінспекції у Кіровоградській області в судове засідання не зявився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, надіслав до суду клопотання про передачу даної адміністративної справи до Кіровоградського окружного адміністративного суду в порядку ст. 22 КАС України (а.с. 27-29).

Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області відмовлено в задоволенні клопотання про передачу справи до Кіровоградського окружного адміністративного суду в порядку ст. 22 КАС України (а.с. 40-41).

Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що згідно постанови начальника управління Укртрансінспекції у Кіровоградській області ОСОБА_2 від 16.09.2015 року на підставі ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф в сумі 1700 грн. за порушення вимог ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Не погодившись з зазначеною постановою ОСОБА_1 оскаржив її до вищестоящого органу - Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті від якого отримав негативну відповідь на свою скаргу 20.11.2015 року (а.с. 23).

З матеріалів справи вбачається, що акт про допущенні порушення ОСОБА_1 не надано. З самої постанови про накладення штрафу вбачається, що стягнення накладено на особу яка проживає в м. Гайворон яке знаходиться в Кіровоградському районі невідомо якої області, що порушення допущено на вул.. Кірова в м. Гайвороні, хоча такої вулиці в м. Гайвороні не існує.

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_1 не являється фізичною особою підприємцем, оскільки закрив підприємницьку діяльність 04.11.2014 року (а.с. 12).

Оскільки ОСОБА_1 не являється підприємцем то він не є субєктом правопорушення зазначеного у ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Якщо ж у діях ОСОБА_1 є правопорушення то він підпадає під дію ст. 164 КУпАП і справу повинен розглядати суд.

Розгляд справи про притягнення ФОП ОСОБА_1 за порушення вимог ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» проведено без всебічного, повного та обєктивного зясування обставин справи. У нього не відібрано пояснення, не долучені документи. Порушено його право на захист, оскільки справа розглянута без участі адвоката.

Відповідно до положень, закріплених статтею 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вище наведені факти та докази наявні в матеріалах справи, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що грунтуються на положеннях діючого законодавства, належним чином обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 11, ст. 158 163, ст.171-2 КАС України,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до управління Укртрансінспекції у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу задовільнити.

Постанову № 027603 від 16.09.2015 року винесену начальником управління Укртрансінспекції у Кіровоградській області ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 абзацом 3 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу 1700 гривень скасувати.

Справу закрити.

Стягнути з управління Укртрансінспекції у Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 487 грн. 20 коп. судового збору.

Суддя: В. В. Поліщук

Дата документа 30.12.2015