Справа № 2-а-3534/09/0770
Суддя: Гебеш С. А.
Дата ухвалення: 2015-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 листопада 2015 рокум. Ужгород№ 2-а-3534/09/0770

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гебеш С. А.

при секретарі судових засідань - ОСОБА_1

та осіб, що беруть участь у справі:

представника позивача - ОСОБА_2

представник відповідача 1 - не з'явився;

представник відповідача 2 - не з'явився;

представник відповідача 3 - ОСОБА_3

представник відповідача 4 - не з'явився;

представник відповідача 5 - не з'явився;

представник відповідача 6 - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Свалявської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС Закарпатської області до приватного підприємця ОСОБА_4, приватного акціонерного товариства Мукачівський лісокомбінат, малого приватного підприємства Полімер і К, приватного підприємця ОСОБА_5, приватного підприємця ОСОБА_6, приватного підприємця ОСОБА_7 про застосування наслідків визнання договорів недійсними та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2009 року Свалявська міжрайонна державна податкова інспекція, правонаступником якої є Свалявська обєднана державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області, звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до приватного підприємця ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Мукачівський лісокомбінат», Малого приватного підприємства «Полімер і К», приватного підприємця ОСОБА_5, приватного підприємця ОСОБА_6 та приватного підприємця ОСОБА_7, у якому просила застосувати наслідки визнання договорів недійсними, встановлені ст.208 Господарського кодексу України.

У подальшому заявою від 04.08.2010 року позивач уточнив (змінив) позовні вимоги, внаслідок чого остаточно просив суд застосувати наслідки, передбачені ст.208 ГПК України, у вигляді стягнення:

1) з приватного підприємця ОСОБА_4 всіх отриманих коштів по «нікчемних» угодах в дохід бюджету:

- по взаємовідносинах з Закритим (Приватним) акціонерним товариством «Мукачівський лісокомбінат» 95 032,37 грн.;

- по взаємовідносинах з ПП ОСОБА_7 187 527,94 грн.;

2) з Малого приватного підприємства «Полімер і К» всіх отриманих коштів по «нікчемних» угодах в дохід бюджету:

- по взаємовідносинах з ПП ОСОБА_4 100 500,00 грн.;

3) з приватного підприємця ОСОБА_7 всіх отриманих коштів по «нікчемних» угодах в дохід бюджету:

- по взаємовідносинах з ПП ОСОБА_4 95 032,37 грн.;

3) з приватного підприємця ОСОБА_5 всіх отриманих коштів по «нікчемних» угодах в дохід бюджету:

- по взаємовідносинах з ПП ОСОБА_4 52 777,94 грн.;

4) з приватного підприємця ОСОБА_6 всіх отриманих коштів по «нікчемних» угодах в дохід бюджету:

- по взаємовідносинах з ПП ОСОБА_4 34 250,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в ході проведення позапланової перевірки з питань дотримання податкового законодавства ПП ОСОБА_4 за період з 01.01.06 по 30.09.08 встановлено, що між ним та іншими відповідачами укладені договори поставки продукції. Проте, проведені операції за такими договорами були безтоварними, тобто, проводилися з метою формування податкового кредиту та з метою переведення грошових коштів з безготівкової форми в готівкову.

Відповідачі позов не визнали, надавши суду відповідні письмові заперечення.

У цих запереченнях вказали, що приписами процесуального законодавства обовязок доказування покладено на позивача, який у даному випадку не надав суду належних та допустимих доказів фіктивності укладених ними правочинів. В той же час вони зазначили про відсутність будь-якого рішення про визнання укладених ними договорів недійсними, і вказали на сплив строку накладення адміністративно-господарських санкцій, тобто застосування ст.208 ГК України.

Представник позивача у судовому засіданні змінений позов підтримав з наведених у ньому підстав, вимоги вважав повністю обґрунтованими та доведеними, а відтак просив їх задовольнити.

Представник відповідача МПП «Полімер і К» позов не визнав, надавши суду пояснення, аналогічні тим, що містяться у запереченнях проти адміністративного позову.

Решта відповідачів та їх представники у судове засідання повторно не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення судових повісток.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Свалявською міжрайонною державною податковою інспекцією проведено позапланову документальну перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів (обов'язкових платежів) ПП ОСОБА_4 за період з 01 січня 2006 року по 30 вересня 2008 року, за результатами якої складено акт від 20 березня 2009 року №9/1700/НОМЕР_1.

Зі змісту вказаного акту слідує, що при проведенні перевірки податковим органом виявлено, зокрема, порушення вимог частини 1 статті 203, статей 215, 216, 228, 662, 655, 656 Цивільного кодексу України в частині недодержання в момент вчинення правочинів вимог щодо настання реальних правових наслідків, що обумовлені ними (частина 5 статті 203 ЦК України), а саме по правочинах, здійснених ПП ОСОБА_4 з: - ПП ОСОБА_7 щодо придбання лісоматеріалів, реалізації б/а напоїв, плівки п/ет та плівки термоусадочної; - МПП «Полімер і К» щодо придбання б/а напоїв, мінеральної води і плівки п/ет; - ПП ОСОБА_6 щодо придбання б/а напоїв; - ПП ОСОБА_5 щодо придбання б/а напоїв і плівки термоусадочної; - ПрАТ «Мукачівський лісокомбінат» щодо реалізації лісоматеріалів.

Вказані висновки ґрунтуються на тому, що у ПП ОСОБА_4 відсутні: необхідні умови для результатів відповідної господарської, економічної діяльності; технічний персонал, основні фонди, виробничі активи, складські приміщення і транспортні засоби. Товарний характер укладених ПП ОСОБА_8 договорів документами не підтверджено.

Вироком Мукачівського міскрайонного суду Закарпатської області від 26.12.2013 року гр. ОСОБА_7 засуджено за ст. 358 ч. 2, ст. 200 ч. 2 КК України, гр.. ОСОБА_9 засуджено за ст. 200 ч. 2 КК України.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку допитаний в ході досудового слідства ОСОБА_4 показав, що на прохання ОСОБА_7 зареєструвався як приватний підприємець та надав останньому нотаріально посвідчену довіреність, відповідно до якої ОСОБА_7 мав право здійснювати від його імені підприємницьку діяльність. Ніяких накладних, платіжних доручень, фінансових операцій ним не здійснювалось. Крім того вироком суду встановлено, що ОСОБА_7 умисно з корисливих мотивів, незаконно, з метою імітації фактів придбання ПП ОСОБА_4 здійснював підробку документів, накладних, податкових накладних від імені ПП ОСОБА_4

Частиною 4 ст.72 КАС України встановлено, що вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

В ході судового розгляду Відповідачами не надано жодних доказів та не наведено фактів про обставини укладення та виконання спірних правочинів, що не дає можливість встановити дійсний рух активів, зміну майнового стану сторін, що є обовязковими ознаками господарської операції.

Враховуючи встановлені судом обставини, а саме вирок суду Мукачівського міскрайонного суду Закарпатської області від 26.12.2013 р., відсутність необхідних умови для результатів відповідної господарської, економічної діяльності; технічний персонал, основні фонди, виробничі активи, складські приміщення і транспортні засоби, не підтвердження належними первинними документами постачання та транспортування товару, суд приходить до висновків що спірні господарські операції укладені ПП ОСОБА_4 з контрагентами ЗАТ „Мукачівський лісокомбінат, МП Полімер і К, ПП. ОСОБА_5, ПП. ОСОБА_6, ПП. ОСОБА_7 носили безтоварний фіктивний характер, та укладались з метою отримання податкової вигоди.

Встановлені судом фактичні обставини щодо безтоварності господарських операцій між відповідачами свідчать про спрямованість намірів осіб, які діяли від імені відповідачів при укладенні спірних договорів, на незаконне зменшення податкових зобовязань та отримання права на формування податкового кредиту.

Разом з тим позовні вимоги не можуть бути задоволені з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобовязання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосубєктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Частиною першою статті 208 ГК України передбачено, що якщо господарське зобовязання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобовязання обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобовязанням, а у разі виконання зобовязання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Згідно приписів ч.1 ст.208 ГК України слідує, що передбачені нею санкції застосовує лише суд. Це правило відповідає ст.41 Конституції України, згідно з якою конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Оскільки санкції, передбачені ч.1 ст.208 ГК України є конфіскаційними, стягуються за рішенням суду в дохід держави за порушення правил здійснення господарської діяльності, то такі санкції не є цивільно-правовими, а відносяться до адміністративно-господарських та відповідають визначенню ч.1 ст.238 ГК України.

Тому такі санкції можуть застосовуватися лише протягом строків, встановлених ст.250 ГК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), а саме протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше як через один рік з дня порушення цим субєктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом. Таке правозастосування відповідає правовому регулюванню чинному до 1 січня 2011 р.

Наявними в матеріалах справи встановлено, що спірні правочини мали місце протягом 2006 року, а позов подано позивачем до суду лише 03.08.2009 р., що свідчить про пропуск строків можливого застосування адміністративно-господарських санкцій, передбачених ст.208 ГК України, до сторін спірних господарських зобовязань. Пропуск строку застосування штрафних санкцій виключає можливість задоволення предявленого позову.

На підставі наведеного та керуючись статтями 7, 11, 70, 71, 72, 86, 157, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Свалявської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС Закарпатської області до приватного підприємця ОСОБА_4, приватного акціонерного товариства Мукачівський лісокомбінат, малого приватного підприємства Полімер і К, приватного підприємця ОСОБА_5, приватного підприємця ОСОБА_6, приватного підприємця ОСОБА_7 про застосування наслідків визнання договорів недійсними та стягнення коштів - відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Суддя C.А. Гебеш