Справа № 525/1017/15-а
Суддя: Хоролець В. В.
Дата ухвалення: 2016-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 525/1017/15-а
Провадження №2-а/525/2/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.01.2016 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого-судді Хоролець В.В.

при секретарі Лопатка О.В.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС ВЗОСП №1 роти ДПС ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 №322884 від 04.08.2015 року, -

в с т а н о в и в :

З позову ОСОБА_1 вбачається, що 08 липня 2015 року він рухався по автодорозі Київ-Харків в населеному пункті сел. Чутове Полтавської області і його на стаціонарному посту ДАІ було зупинено інспектором ДПС ОСОБА_2, який повідомив, що нібито він, ОСОБА_1, перевищив швидкість у населеному пункті сел. Чутове, позначеному дорожнім знаком 5.45 розділ 33 ПДР на 52 км/год, оскільки рухався зі швидкістю 112 км/год, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП. При цьому, інспектор ДПС продемонстрував йому відеозапис та склав протокол про адміністративне правопорушення серія АП1 №150678 на місці (автомобіль ОСОБА_1, як вказано у позовній заяві, був зупинений і були предявлені для ознайомлення покази приладу на вимогу п.14.1.1 Наказу МВС від 27.03.2009 року №111).

Позивач вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення він зазначив про те, що правил дорожнього руху не порушував і що йому потрібна правова допомога. Інспектор ДПС повідомив, що справа про адміністративне правопорушення буде розглянута по місцю проживання ОСОБА_1 04.08.2015 року. ОСОБА_1 зазначає, що справа 04.08.2015 року була розглянута поверхово, у постанові не вказано, яким пристроєм дистанційного вимірювача швидкості зафіксоване порушення, чи існує диск з відео зйомкою правопорушення, чи існують свідоцтва про повірку дистанційного вимірювача швидкості якщо такий був. При винесенні постанови інспектором не було вказано, яким саме пристроєм вимірялась швидкість руху, чи пройшов цей пристрій метрологічну повірку та яка границя абсолютної похибки в стаціонарному режимі, також, не був продемонстрований відеозапис руху транспортного засобу. Як вказує ОСОБА_1, інспектор ДПС ОСОБА_2 відмовився вислухати його доводи про те, що він не порушував правил дорожнього руху і 04.08.2015 року виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 №322884, притягнувши його, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП, наклавши стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. При цьому, ОСОБА_1 відмовився отримувати дану постанову, вона йому надійшла поштою 11.08.2015 року.

Посилаючись на вищевикладені обставини та на те, що він не вчиняв порушення правил дорожнього руху та в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, а також те, що при притягненні його до адміністративної відповідальності інспектор ДПС ОСОБА_2 допустив порушення законодавства, позивач ОСОБА_1 18.08.2015 року звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати неправомірними дії інспектора ДПС ОСОБА_2 та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 №322884 від 04.08.2015 року (а.с.а.с.1-3).

Справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС ВЗОСП №1 роти ДПС ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 №322884 від 04.08.2015 року була прийнята до провадження суддею Білецькою В.І. (а.с.8), після її звільнення справа була передана в порядку ст.15-1 КАС України 20.11.2015 року в провадження судді Хоролець В.В. (а.с.а.с.45,46).

Ухвалою суду від 23.11.2015 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено Управління ДАІ ГУНП в Полтавській області (роту ДПС ГУНП в Полтавській області) (а.с.46).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлений адміністративний позов підтримав в повному обсязі, в своїх поясненнях посилався на обставини, що в ньому викладені і просив його задовольнити. Також посилався на те, що він неодноразово проїздив населений пункт Чутове і не бачив місця, де знаходилася б камера, що здійснює автоматичну фіксацію порушення ПДР; вважає, що відповідачем у справі не надані докази вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, про яке вказано у протоколі від 08.07.2015 року та в оскаржуваній ним постанові інспектора ДПС від 04.08.2015 року.

Відповідач по справі інспектор ДПС ВЗОСП №1 роти ДПС (в даний час інспектор поліції роти ДПС ГУНП в Полтавській області) ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, також ним подані письмові заперечення на адміністративний позов ОСОБА_1 разом з документами та фотоматеріалом до постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 №322884, з яких вбачається, що він не допустив порушення порядку притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП, його прав також порушено не було, оскільки за клопотанням водія розгляд справи було призначено на 04.08.2015 року за місцем його проживання, фіксація порушення правил дорожнього руху здійснювалась приладом «Трукам», про що вказано у протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові від 04.08.2015 року; також надав до заперечень документи про сертифікацію приладу «Трукам», відомості про прийняття заліків для роботи з технічним приладом «Трукам», постові відомості розстановки нарядів ДПС ДАІ станом на 08.07.2015 року та фотоматеріали до постанови в справі про адмінправопорушення серія ПС2 №322884 (а.с.а.с.69-77,85,86-87,89-93).

Представник третьої особи у справі ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, від неї надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність (а.с.95).

На запити суду відповідачем у справі та третьою особою не було надано відеозапис від 08.07.2015 року руху автомобіля НОМЕР_1, тому, суд при розгляді даної адміністративної справи враховує положення ст.ст.69,70,71 КАС України та виходить з доказів, які були надані позивачем та відповідачем у справі, що були досліджені безпосередньо в судовому засіданні.

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, дослідивши та проаналізувавши письмові докази на засадах змагальності та диспозитивності, оглянувши оригінали адміністративної справи щодо ОСОБА_1, які витребувані з відділення ДАІ ГУНП по обслуговуванню Великобагачанського району, а також оглянувши фотоматеріали до постанови в справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 №322884, що наданий відповідачем у справі-субєктом владних повноважень ОСОБА_2, і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ДПС ВЗОСП №1 роти ДПС ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 №322884 від 04.08.2015 року не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

08.07.2015 року відповідачем по справі - інспектором ДПС ВЗОСП №1 роти ДПС ОСОБА_2 відносно водія ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серія АП1 №150678 про те, що ОСОБА_1, 08.07.2015 року о 7 год. 56 хв. на 389 км автодороги Київ-Харків, керуючи автомобілем Мерседес д.н.з. НОМЕР_2, рухався зі швидкістю 112 км/год в населеному пункті с. Чутове, позначеному дорожнім знаком 5.45, розділ 33 ПДР, чим перевищив швидкість на 52 км/год, чим порушив п.12.6 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП; швидкість вимірювалась приладом «Tрукам» №000693 та Гарпун 0008 (оглянуті в судовому засіданні оригінали адміністративної справи щодо ОСОБА_1; а.с.4 даної справи).

На арк.3 оригіналу адміністративної справи щодо ОСОБА_1 та а.с.а.с.86-87 даної справи за позовом ОСОБА_1 міститься фотоматеріал до постанови в справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 №322884, з якого вбачається фотознімок автомобіля Мерседес-Бенц, датований 08.07.2015 року о 07 год. 56 хв.17 с, здійснений приладом TruCAM, серійний номер 000693, місце фіксації 389 км автодороги Київ-Харків-Довжанський; вбачається, що відстань від технічного засобу до транспортного засобу 115,7 м, дозволена швидкість руху 60 км/год, фактична швидкість руху 112 км/год, дані фотознімки здійснені технічним засобом лазерним вимірювачем швидкості TruCAM, серійний № ТС000693, режим роботи технічного засобу автоматичний.

З оглянутого в судовому засіданні протоколу про адміністративне правопорушення серія АП1 №150678 від 08.07.2015 року вбачається, що водій ОСОБА_1, скориставшись своїм процесуальним правом, з вказаним вище порушенням ПДР не погодився, вказавши по суті, що він порушення правил дорожнього руху не здійснював, також не погодився зі способом фіксації порушення, який вказаний у протоколі і просив перенести розгляд справи за місцем свого проживання, оскільки потребує юридичної допомоги. У графах протоколу знаходиться підпис ОСОБА_1, чого він не заперечував в ході розгляду даної справи.

04.08.2015 року постановою серія ПС2 №322884, що винесена в селищі Велика Багачка Полтавської області відповідачем по справі - інспектором ДПС ВЗОСП №1 роти ДПС ОСОБА_2, водія ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП за вчинення правопорушення, обставини якого викладені по суті в протоколі про адміністративне правопорушення і на нього накладено стягнення у виді мінімального штрафу в сумі 510 грн., що передбачений санкцією частини цієї статті (а.с.5; а.4 оглянутого в судовому засіданні оригіналу адміністративної справи щодо ОСОБА_1І.). Копія даної постанови була направлена ОСОБА_1 засобами поштового звязку.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України).

Згідно ч.2 ст.69 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

Між цим, за нормою ч.2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до Положення про Державну автомобільну інспекцію МВС України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №341 від 14.04.1997 року, одним з основних завдань Державтоінспекції є виявлення та припинення фактів порушення безпеки дорожнього руху.

Згідно підпункту 4 п.4 цього Положення, Державна автомобільна інспекція повинна здійснювати контроль за дотриманням власниками (володільцями) транспортних засобів, а також громадянами, посадовими і службовими особами вимог Закону України «Про дорожній рух», правил, норм та стандартів з питань забезпечення безпеки дорожнього руху.

У відповідності до Інструкції з діяльності підрозділів ДПС, затвердженої наказом МВС України від 27.03.2009 року №111 (із змінами), одними із завдань та функцій підрозділів ДПС є нагляд за дорожнім рухом з метою забезпечення його безпеки, профілактика, попередження та припинення адміністративних порушень в сфері дорожнього руху; також, однією із функції ДПС та ДАІ визначено виявлення порушень законодавства, правил норм і стандартів у сфері забезпечення дорожнього руху.

Відповідно до п.6.10 даної Інструкції, інспектор ДПС зобовязаний постійно контролювати дотримання учасниками дорожнього руху правил, норм і стандартів, діючих у сфері дорожнього руху.

Згідно пп. 7.3 цієї Інструкції, працівники підрозділів ДПС мають право зупиняти транспортні засоби, зокрема, лише в разі наявності даних, що свідчать про причетність транспортного засобу, його водія до вчинення адміністративного правопорушення. Також, відповідно до пп.7.6 даної Інструкції, працівники підрозділів ДПС мають право використовувати технічні засоби та технічні прилади для виявлення та фіксації порушень ПДР. Отримані фактичні дані направляти за належністю чи використовувати при складанні адміністративних матеріалів.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.12.4 Правил дорожнього руху, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год.

Нормою ч.3 ст.122 КУпАП передбачається адміністративна відповідальність водіїв транспортних засобів за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на пятдесят кілометрів на годину.

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Як пояснив в судовому засіданні позивач ОСОБА_1, він рухався в населеному пункті с. Чутове 08.07.2015 року з дозволеною швидкістю згідно показників його швидкості на дошці приладів в автомобілі, при цьому, на відрізку автодороги Київ-Харків, де згідно фотоматеріалу зафіксований транспортний засіб автомобіль Мерседес-Бенц відсутні прилади фіксації швидкості в автоматичному режимі, будь-які попереджувальні знаки про це також відсутні.

В судовому засіданні були оголошені заперечення відповідача по справі інспектора ДПС ВЗОСП №1 роти ДПС ОСОБА_2 (а.с.а.с.69,71-73,89-90), з яких, поряд з іншим, вбачається, що порушення швидкісного режиму водієм ОСОБА_1, який керував автомобілем НОМЕР_1 було здійснене шляхом фото фіксації за допомогою лазерного вимірювача швидкості руху транспортних засобів приладом «Трукам», який має відповідний сертифікат та зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки і допущений до застосування в Україні; також, відповідачем у справі було надано фотоматеріал до протоколу про адміністративне правопорушення серії ПС2 №322884 про фіксацію порушення водієм автомобіля Мерседес-Бенц правил дорожнього руху, з якої вбачається, що транспортний засіб, на який наведений лазерний приціл для даних фотозйомки, рухався 08.07.2015 року о 07 год.56 хв.17 с на 389 км автодороги Київ-Харків-Довжанський зі швидкістю 112 км/год, при дозволеній швидкості руху 60 км/год (а.с.а.с.86-87; а.3 оригіналу адміністративної справи щодо ОСОБА_1І.).

Частиною 2 п.3 ст.222 КУпАП (в редакції станом на 08.07.2015 року) визначені повноваження працівників ДАІ МВС щодо розгляду справа про адміністративні правопорушення, передбачені чч.1,2 та 3 ст.122 цього Кодексу.

У відповідності до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Згідно положень ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

При аналізі наявних доказів у справі, суд вважає за необхідне вказати наступне. Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Рішення Європейського суду є офіційною формою розяснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у звязку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Враховуючи викладене, проаналізувавши в своїй сукупності докази у справі, що надані сторонами, виходячи з досліджених судом наявних матеріалів справи, оглянутого фотоматеріалу до протоколу про адміністративне правопорушення серії ПС2 №322884 від 08.07.2015 року та виходячи з норм ст.ст. 69,71 КАС України суд приходить до висновку, що позивач по справі не надав суду належних і допустимих доказів про те, що він 08.07.2015 року не порушив вимог п. 12.4 ПДР України і рухався в швидкісному режимі, який дозволено в населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.45 «Чутове» на 389 км автодороги Київ-Харків-Довжанський, так як його посилання про це не узгоджуються з письмовими доказами по справі та оглянутим в судовому засіданні фотоматеріалом до протоколу про адміністративне правопорушення серії ПС2 №322884 від 08.07.2015 року, де лазерним вимірювачем швидкості «Трукам» №000693 було зафіксовано швидкість його руху 112 км/год, що, виходячи з вимог п.12.4 ПДР України, є перевищенням швидкості більш як на 50 км/год., також, посилання ОСОБА_1 в своїй сукупності суперечать даним фото фіксації порушення (на фотознімку також зафіксовано рух транспортного засобу зі швидкістю 112 км/год). Пояснення позивача щодо його швидкісного режиму також не узгоджуються з письмовими запереченнями відповідача по справі, які суд оцінює в сукупності з іншими доказами у справі (дослідженими фотоматеріалами фіксації порушення правил дорожнього руху) і приймає до уваги, оскільки ці заперечення повністю відповідають дослідженим даним фотозйомки правопорушення, вчиненого водієм автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_1 та іншим письмовим доказам по справі, що надані відповідачем у справі, зокрема, відомостям про те, що відповідачем у справі складено відповідні заліки для роботи з лазерним вимірювачем швидкості руху TruCAM (а.с.91), а сам даний прилад вимірювання швидкості має належне свідоцтво про повірку №22-2/1412994, яке було чинне до 18.11.2015 року і допущене до використання на території України (а.с.92).

Суд не може прийняти до уваги самі по собі пояснення позивача на те, що він рухався 08.07.2015 року о 07 год. 56 хв. на 389 км автодороги Київ-Харків в населеному пункті Чутове з дозволеною швидкістю руху, оскільки будь-яких належних доказів про це позивачем суду не подано і це не вбачається з інших матеріалів справи, що були досліджені в судовому засіданні. Ці посилання позивача є непереконливими та спростовуються обєктивним даними фото зйомки правопорушення, здійсненої лазерним вимірювачем швидкості руху TruCAM в автоматичному режимі, згідно якої швидкість руху автомобіля НОМЕР_3 в населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.45 складала 112 км/год.

Оцінивши всю сукупність доказів у справі, що надані сторонами, у їх взаємозвязку, суд приходить до висновку, що відповідач по справі-субєкт владних повноважень інспектор ДПС ВЗОСП №1 роти ДПС ОСОБА_2, надавши суду письмові докази та докази фотофіксації правопорушення від 08.07.2015 року, довів правомірність своїх дій як субєкта владних повноважень, про що надав належні та допустимі докази по справі. При цьому, не надання відповідачем у справі та третьою особою для дослідження відеозапису руху автомобіля НОМЕР_3 само по собі не свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП в діях водія ОСОБА_1, оскільки в межах розгляду його адміністративного позову судом досліджувалися інші письмові докази сторони відповідача-субєкта владних повноважень, зокрема, дані фото фіксації (фотоматеріали) від 08.07.2015 року, здійснені лазерним вимірювачем швидкості руху TruCAM в автоматичному режимі.

Суд також не може прийняти посилання позивача на порушення з боку відповідача порядку притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки з оглянутих в судовому засіданні оригіналу протоколу про адміністративне правопорушення та постанови у справі про адміністративне правопорушення вбачається, що їх форма та зміст відповідають вимогам законодавства, при цьому позивачу ОСОБА_1 були розяснені його процесуальні права при притягнення до адміністративної відповідальності та зміст ст.63 Конституції України, про що він засвідчив своїм підписом у протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за письмовим клопотанням ОСОБА_1 у протоколі від 08.07.2015 року про перенесення розгляду справи, так як він потребував юридичної допомоги, відповідачем у справі це клопотання було задоволено і розгляд справи було перенесено за місцем проживання ОСОБА_1 в сел. Велика Багачка Полтавської області на 04.08.2015 року, тобто, таким чином, інспектором ДПС була надана можливість особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, скористатися юридичною допомогою. Також, коли 04.08.2015 року ОСОБА_1 відмовився від отримання копії постанови у справі про адміністративне правопорушення, копія цієї постанови була направлена згідно положень КУпАП на адресу ОСОБА_1 засобами поштового звязку, що забезпечило право останнього скористатися своїм процесуальним правом оскаржити постанову щодо нього до уповноваженого суду. Також, при огляді в судовому засіданні протоколу про адміністративне правопорушення серія АП1 №150678 від 08.07.2015 року та постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 №3228834 від 04.08.2015 року вбачається, що в них інспектором ДПС ОСОБА_2 внесені відомості про те, що швидкість руху автомобіля НОМЕР_3 вимірювалася, зокрема, за допомогою приладу Трукам №000693. Інші посилання у позовній заяві на незаконність винесеної щодо нього постанови та дії інспектора ДПС ОСОБА_2 з матеріалів справи не вбачаються і будь-яких доказів на їх підтвердження позивачем суду не надано.

Крім цього, суд, провівши огляд витребуваних оригіналів адміністративної справи про вчинення ОСОБА_1 08.07.2015 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП приходить до висновку, що будь-яких даних про допущені порушення при їх складанні не вбачається, сам протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а винесена інспектором ДПС постанова 04.08.2015 року у справі про адміністративне правопорушення у повному обсязі відповідає вимогам ст.283 КУпАП. При цьому, ці процесуальні документи у справі винесені у межах компетенції субєкта владних повноважень-відповідача по справі - інспектора ДПС ВЗОСП №1 роти ДПС ОСОБА_2, а саме адміністративне стягнення за порушенням Правил дорожнього руху на водія ОСОБА_1 інспектором ДПС ВЗОСП №1 роти ДПС ОСОБА_2 накладене мінімальне у межах санкції частини 3 ст.122 КУпАП, що в своїй сукупності обєктивно свідчить про те, що субєкт владних повноважень при притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП (враховуючи ще й те, що інспектор ДПС 08.07.2015 року задовольнив клопотання ОСОБА_1 і надав йому можливість скористатися юридичною допомогою, відклавши розгляд справи на 04.08.2015 року) в повній мірі врахував та виконав положення ст.ст.33,268,278,280,283 КУпАП.

Таким чином, зібрані в справі докази та їх належна оцінка у своєму взаємозвязку вказують на відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до інспектора ДПС ВЗОСП №1 роти ДПС ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 №322884 від 04.08.2015 року. Отже, у суду є передбачені законом підстави для прийняття рішення про залишення постанови у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 без змін, а адміністративного позову без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.19,61 Конституції України, ст.ст. 6,8,9,10-11,69,70,71,86,158-159,160-163,167,171-2 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій інспектора ДПС ВЗОСП №1 роти ДПС ОСОБА_2 та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 №322884 від 04.08.2015 року про накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. за ч.3 ст.122 КУпАП - відмовити.

Згідно Рішення Конституційного Суду України №3-рп/15 від 08.04.2015 року у справі №1-6/2015, постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Великобагачанський районний суд Полтавської області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови в письмовому провадженні - протягом десяти днів з дня отримання постанови.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складений 10.01.2016 року.

Суддя