Справа № 826/18439/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2015-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 грудня 2015 року № 826/18439/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «КБ «АКТИВ-БАНК» Луньо Іллі Вікторовича, за участю третьої особи - публічного акціонерного товариства «КБ «АКТИВ-БАНК» про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання включити до реєстру акцептованих вимог кредиторів,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1, позивач) до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - Фонд, відповідач 1), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «КБ «АКТИВ-БАНК» Луньо Іллі Вікторовича (надалі - Уповноважена особа Фонду, відповідач 2), за участю третьої особи - публічного акціонерного товариства «КБ «АКТИВ-БАНК» (надалі - третя особа, ПАТ «КБ «Актив-Банк») в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просить суд:

стягнути з Фонду середній заробіток за період затримки розрахунку у розмірі 342 889,50 грн. та 21 166,19 грн. компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати;

визнати незаконною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду та Фонду при відшкодуванні коштів за рішенням Подільського районного суду міста Києва від 29.01.2015 року у справі № 758/12893/14-ц;

зобов'язати Уповноважену особу Фонду включити вимоги ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Актив-Банк» як такі, що підлягають задоволенню згідно до 2 черговості, що відповідає вимогам ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що згідно з пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Однак пунктом 3 частини 6 статті 36 Закону встановлено, що зазначене обмеження не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати заробітної плати.

В той же час, рішенням Подільського районного суду міста Києва від 29.01.2015 року та додатковим рішенням від 20.02.2015 року стягнуто з ПАТ «КБ «Актив-Банк» на користь ОСОБА_1 не виплачену заробітну плату у розмірі 177 679,96 грн., середній заробіток за період затримки розрахунку у розмірі 77 721 ,62 грн. та компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 2 500,00 грн. Проте відповідачами протиправно не виплачено позивачу заробітну плату, протиправно зазначивши, що під час дії тимчасової адміністрації не задовольняються вимоги кредиторів банку та не здійснюється примусове стягнення коштів та майна банку.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача 1 у судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, письмових заперечень та копії матеріалів, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті рішення, вчиненні дії, допущенні бездіяльності, з приводу яких подано позов, суду не надав.

Представник відповідача 2 у судове засідання не прибув, подав до суду письмові заперечення, у яких зазначив, що після запровадження Фондом тимчасової адміністрації стосовно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання Національним банком України банківської ліцензії та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". При цьому, задоволення вимог окремих кредиторів поза межами процедури ліквідації банку порушує в цілому баланс інтересів кредиторів банку та не узгоджується з положеннями Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", якими передбачено, що під час ліквідаційної процедури неплатоспроможного банку визначається загальна сума його заборгованості перед кредиторами (пасив), формується ліквідаційна маса банку (актив) та здійснюється її реалізація з подальшим спрямуванням коштів, одержаних від продажу майна банку, на погашення акцептованих (визнаних) вимог кредиторів в порядку черговості відповідно до статті 52 цього Закону.

Окрім того, Уповноваженою особою Фонду розглянуто заяву позивача та відповідно акцептовано суму, що обліковувалась на рахунках позивача у Банку, та розподілено у наступні черги: 2 черга - 81 637,82 гривень, 7 черга - 90 542,14 грн. Станом на 30.10.2015 року заборгованість ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» перед позивачем у розмірі 81 637,82 грн. (щодо заробітної плати) погашена у порядку задоволення вимог кредиторів другої черги.

Представник третьої особи у судове засідання не прибув, письмових пояснень з приводу заявлених позовних вимог чи заперечень проти позову суду не надав.

Відповідно до вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням вимог ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, судом встановлено наступне.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 29.01.2015 року та додатковим рішенням від 20.02.2015 року у цивільній справі №758/12893/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Актив-Банк» про стягнення середнього заробітку, нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди позов задоволено частково, стягнуто з ПАТ «КБ «Актив-Банк» на користь ОСОБА_1 не виплачену заробітну плату в розмірі 177 679, 96 грн., середній заробіток за період затримки розрахунку у розмірі 77 721, 62 грн. та компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 2 500,00 грн.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 08.06.2015 року вищезазначені рішення Подільського районного суду міста Києва від 29.01.2015 року та 20.02.2015 року залишені без змін.

Постановою Правління Національного банку України від 02.09.2014р. № 545 «Про віднесення П ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №79 про запровадження з 03.09.2014 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду.

Тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» запроваджено строком на три місяці з 03.09.2014р. по 03.12.2014р. включно.

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 23.12.2014 р. .№838 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 24.12.2014 р. №158 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ АКТИВ-БАНК» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Шевченка Олександра Володимировича строком на 1 рік з 24.12.2014р. по 23.12.2015р. включно.

На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду від 30.09.2015р. №179 «Про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку», відкликано всі повноваження у ліквідатора ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» Шевченка Олександра Володимировича з 01.10.2015р. та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» і делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» Луньо Іллі Вікторовичу з 01.10.2015р.

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Подільського РУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження про примусове виконання рішення Подільського районного суду м. Києва від 29.01.2015 року.

Проте, у зв'язку із відкликанням банківської ліцензії ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК», 24.03.2015р. державним виконавцем відділу ДВС Подільського РУЮ у м. Києві винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3-1 частини 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Позивачем 22.01.2015р. направлено Уповноваженій особі Фонду заяву про включення його до реєстру кредиторів першої черги на суму 265 400,00 грн.

Окрім того, позивачем направлялись заяви на адресу ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» від 24.04.2015р., 02.09.2015р., 04.09.2015р., 17.09.2015р. та від 28.09.2015р. з вимогою виконати рішення Подільського районного суду міста Києва та щодо включення його до додаткового реєстру кредиторів на підставі рішення Подільського районного суду міста Києва від 29.01.2015р., яке набрало законної сили.

Проте, Уповноважена особа Фонду листами від 10.09.2015р. та від 25.09.2015р. повідомила ОСОБА_1, що надані до банку заяви містять реквізити рахунку.

Окрім того, Фонд у листі від 01.10.2015р. №21-036-35586/15 зазначив, що під час тимчасової адміністрації виплата заробітної плати виконується неплатоспроможним банком у межах його фінансових можливостей.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012р. №4452-VI (далі - Закон України №4452-VI). який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону №4452-VI тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

У ч. 6 ст. 2 цього Закону визначено, що ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону №4452-VI є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону №4452-VI врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону №4452-VI під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Таким чином, станом на дату розгляду справи, будь-які виплати за зобов'язаннями Банку не можуть здійснюватись за межами ліквідаційної процедури.

Окрім того, частинами 1, 5 статті 34 Закону №4452-VI встановлено, що Фонд розпочинає виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Водночас, частиною першою статті 2 Закону №4452-VI (в редакції, що діяла на дату відкликання банківської ліцензії) до вкладників віднесено фізичних осіб (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), які уклали або на користь яких укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або які є власниками іменного депозитного сертифіката.

Згідно з положеннями ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань, є кредитором банку.

Провівши системний аналіз норм права, суд приходить до висновку, що після запровадження Фондом тимчасової адміністрації стосовно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання Національним банком України банківської ліцензії та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Закону №4452-VI .

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону №4452-VI з дня призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав.

Кредитор банку вправі заявити уповноваженій особі Фонду на ліквідацію банку про свої вимоги до банку у строк, встановлений частиною 5 статті 45 Закону №4452-VI .

Частиною 2 статті 49 Закону №4452-VI передбачено, що протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статі 45 цього Закону (про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду) уповноважена особа Фонду здійснює, зокрема, такі заходи: визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Згідно з частиною 6 вказаної статті уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури.

Черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів передбачено ст. 52 Закону №4452-VI, зокрема, ч. 1 передбачено, що кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі щодо повернення цільової позики банку, наданої протягом здійснення тимчасової адміністрації з метою забезпечення виплат відповідно до пункту 1 частини шостої статті 36 цього Закону та щодо покриття витрат Фонду, передбачених у пункті 17 частини п'ятої статті 12 цього Закону; вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності); інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; вимоги за субординованим боргом.

При цьому, задоволення вимог окремих кредиторів поза межами процедури ліквідації банку порушує в цілому баланс інтересів кредиторів банку та не узгоджується з положеннями Закону №4452-VI, якими передбачено, що під час ліквідаційної процедури неплатоспроможного банку визначається загальна сума його заборгованості перед кредиторами (пасив), формується ліквідаційна маса банку (актив) та здійснюється її реалізація з подальшим спрямуванням коштів, одержаних від продажу майна банку, на погашення акцептованих (визнаних) вимог кредиторів в порядку черговості відповідно до статті 52 цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, що в заяві до Уповноваженої особи Фонду від 26.01.2015р. позивач просив визнати його кредитором на суму заборгованості по заробітній платі в розмірі 265 400,00 грн.

Уповноваженою особою Фонду розглянуто зазначену заяву позивача та відповідно акцептовано суму, що обліковувалась на рахунках позивача у Банку, та розподілено у наступні черги: вимоги 2 черги у розмірі 81 637,82 грн., вимоги 7 черги у розмірі 90 542,14 грн.

Станом на 30.10.2015р. заборгованість ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» перед позивачем у розмірі 81 637,82 грн. (щодо заробітної плати) погашена у порядку задоволення вимог кредиторів другої черги.

Щодо стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку у розмірі 342 889,50 грн. та 21 166,19 грн. компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, суд зазначає наступне.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 29.01.2015 року стягнуто з ПАТ «КБ «Актив-Банк» на користь позивача не виплачену заробітну плату у розмірі 177 679,96 грн., середній заробіток за період затримки розрахунку у розмірі 77 721,62 грн. та компенсацію за спричинену моральну шкоду у розмірі 2 500,00 грн.

Вважаючи, що вказане рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» подано апеляційну, а в подальшому і касаційну скаргу. Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження. Станом на час розгляду справи по суті справа №6-21786 ск15 призначена до розгляду 27.01.2016 року.

Разом з тим, розмір грошових коштів, який Позивач заявив у адміністративному позові є необґрунтованим, оскільки не має ні нормативно-правового обґрунтування, ні ґрунтується на рішенні суду по справі.

Щодо не виплаченої заробітної плати у розмірі 177 679,96 грн., яку позивач вимагає включити до 2 черги погашення вимог кредиторів відповідно до рішення Подільського районного суду міста Києва від 29.01.2015 року. відповідач зазначає суду, що зазначена сума відповідно до рішення суду складається з 87 137,82 грн. та 90 542,14 грн.

Уповноваженою особою Фонду розглянуто заяву позивача та відповідно акцептовано суму, що обліковувалась на рахунках позивача у Банку, та розподілено у наступні черги; 2 черга - 81 637,82 гривень, 7черга - 90 542, 14 грн. В другу чергу включено суду саме 81 637,82 гривень, а не 87 137,82 грн., оскільки станом на дату відкликання банківської ліцензії у ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» саме така сума невиплаченої заробітної плати залишалась не повернутою позивачу (підтверджується довідкою банку).

Сума в розмірі 90 542,14 грн. включена до реєстру акцептованих вимог кредиторів в 7 чергу, підстав для включення її до другої черги у відповідача 2 немає, оскільки ця сума коштів знаходилась на картковому рахунку позивача і є коштами на рахунку, які не підпадають під гарантовану суму відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у зв'язку з тим, що позивач був т.в.о. Голови Правління ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК».

Зокрема, відповідно до п.4. ч.4. ст.26 Закону №4452-VI Фонд не відшкодовує кошти, розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня звільнення її з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.04.2014 року ОСОБА_1, наказом № 153-п прийнято на посаду радника голови правління ПАТ «КБ «Актив-Банк».

Відповідно до наказу № 438-п від 18.09.2014 року позивача звільнено із займаної посади на підставі ст. 38 КЗпП України.

За таких обставин, вимоги позивача про визнання незаконною бездіяльності відповідачів та зобов'язання Уповноваженої особи Фонду включити вимоги ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів є безпідставними та незаконними, у зв'язку з тим, що Уповноваженою особою Фонду на виконання вимог спеціального закону акцептовано вимоги позивача, що стосувались заробітної плати та вказана заборгованість уже виплачена останньому.

Крім того, 90 542,14 грн. також включено до зазначеного реєстру в порядку та чіткій відповідності до ст.52 Закону №4452 в сьому чергу кредиторів.

Щодо виплати середнього заробітку за період затримки розрахунку у розмірі 77 721,62 грн., то такі виплати не передбачені приписами Закону №4452-VI.

Частиною 3 ст.46 Закону №4452-VI передбачено, що під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до ст. 52 Закону.

Таким чином, на момент розгляду даного спору по суті, відкликання у ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» банківської ліцензії та ініціювання процедури його ліквідації зумовило настання відповідних правових наслідків, зокрема, виникнення спеціальної процедури заявлення вимог до Банку та їх задоволення в порядку, строки та черговості, передбачених Закону №4452-VI.

Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Вищого господарського суду України від 24.02.2015 року по справі № 910/15058/14.

Окрім того, враховуючи що на дату подання позивачем заяви про задоволення вимог кредиторів від 26.01.2015р. сума середнього заробітку за період затримки розрахунку у розмірі 77 721,62 грн., не була документально підтверджена, тому не могла бути акцептована. А отже, будь-які вимоги кредиторів, вимоги яких не були включені до реєстру, мають звернутися до суду для визнання своїх вимог.

Зокрема, Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затверджених Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 30.12.2013 № 42 регламентує, що у разі необхідності уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку вносить пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили; свідоцтва про право на спадщину за вимогами кредиторів, які визнані уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку та включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів; документів, які відповідно до законодавства України підтверджують правонаступництво юридичної особи внаслідок реорганізації, за вимогами кредиторів, яких включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів; письмової відмови кредитора від вимог; клопотання уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку про виправлення помилки, допущеної нею чи попередньою уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку під час акцептування вимог кредиторів.

Фонд за потреби має право вимагати від уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку додаткову інформацію щодо внесення змін до реєстру вимог.

Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебігу процедури ліквідації.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з Фонду на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за період затримки розрахунку у розмірі 342 889,50 гривень та 21 166,19 гривень компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати є неналежним способом захисту прав, оскільки відповідно до імперативних приписів Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в процедурі ліквідації не здійснюється примусове стягнення коштів з банку, що ліквідується, всі виплати за будь-якою заборгованістю банку здійснюються у межах та порядку здійснення ліквідаційної процедури.

Позовні вимоги щодо визнання незаконною бездіяльності відповідачів також є необґрунтованими, оскільки Уповноважена особа Фонду не допустила бездіяльності у відношенні визнання кредиторських вимог позивача, а рішення суду про зобов'язання включити кредиторські вимоги позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів не існує, тому правових підстав для внесення до реєстру акцептованих кредиторів змін відносно позивача у Уповноваженої особи Фонду немає.

Відсутні у суду також законні підстави зобов'язати Уповноважену особу Фонду включити вимоги ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» як такі, що підлягають задоволенню згідно до 2 черги, що не відповідає вимогам cm. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки кредиторські вимоги позивача по заробітній платі включені Уповноваженою особою Фонду до другої черги. Інші суми не можуть бути віднесені до другої черги, оскільки не є виплатами щодо заробітної плати в розумінні ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідачі виконали покладений на них законом обов'язок і довели правомірність своїх дій.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення.

Беручи до уваги положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодування судового збору позивачу не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко