Справа № 22-а-23201/11
Суддя: Приходько К. П.
Дата ухвалення: 2011-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Категорія 89 07.10.2011
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 жовтня 2011 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області ускладі:

головуючого: судді Приходька К.П., суддів:ОСОБА_1,ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області на рішення Богуславського районного суду Київської області від 12 травня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду у Богуславському районі Київської області про визнання відмови неправомірною та стягнення недоотриманих сум державної соціальної допомоги до пенсії, як дитині війни, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати дії У юління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області неправомірними та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 недоплачену щомісячну соціальну допомогу, як дитині війни, за період з січня 2006 року по 31.12.2009 року включно в сумі 4662, 80 грн.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 12 травня 2010 року позов задоволено частково. Визнано відмову Управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області у виплаті ОСОБА_3 в обсязі щомісячної соціальної допомоги до пенсії за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2009 року.

Зобовязано управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області на користь ОСОБА_3 2609грн. 70 коп. недоотриманої щомісячної соціальної допомоги, як дитині війни, за період з 01 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 01 червня 2008 року по 31 грудня 2009 року, відповідно до ст.. 6 Закону України «Про сосцяльний захист дітей війни».

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно ч. З ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, га, іових і службових осіб.

Згідно преамбули Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року цей Закон установлює правовий статус дітей війни і визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Стаття 1 зазначеного Закону визначає терміни, згідно часини першої якої у цьому законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: дитина війни - особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої Світової війни було менше 18 років.

Згідно ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» і відповідає встановленому прожитковому мінімуму.

Згідно ст. 7 цього Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

По справі встановлено, що позивач перебуває на обліку в УПФУ в Києво- Очтошинському районі Київської області, отримує пенсію за віком та має статус дитини в^ди і відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення пенсії на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Проте, така надбавка їй виплачувалась у значно меншому розмірі, оскільки підпунктом 2 пункту 41 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни був викладений в новій редакції, були звужені гарантовані Конституцією України та Законом України "Про соціальний захист дітей війни" права позивача на державну соціальну підтримку дітей війни у вигляді підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно пункту 2 Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року визнано такими, шо не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункту 3 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Згідно пункту 5 зазначеного Рішення положення Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України ц, /о Рішення.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд обгрунтовано виходив із засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що відповідач, як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати іК'чій та доплат до них, повинен був діяти у відповідності з вимогами ст. 6 Закону України о соціальний захист дітей війни» і здійснити позивачу відповідні нарахування, але у порушення вимог указаної статті таких нарахувань не проводив, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни обгрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору. Проблеми надання бюджетних коштів відповідачу для виконання покладених на нього обовязків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядались.

Проте, не можна погодитись з висновком суду в частині задоволення позовних вимог цшдо періоду забовязанян проведення перерахунку та виплат, за період 01 липня 2007 року V 31 грудня 2007 року та з 01 червня 2008 року по 31 грудня 2009 року оскільки суддею не було неправильно враховано положення ст.. 99 КАС України.

Тому, враховуючи положення ч. З ст. 99 КАС (чинної на момент прийняття постанови), та межі позовних вимог, останні підлягають задоволенню, починаючи з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2009 року.

За наведених обставин, рішення суду в цій частині підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 195, 197. 198, 201, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області задовольнити частково.

Змінити рішення Богуславського районного суду Київської області від 29 квітня 2010 року в частині періоду зобовязання управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_3 недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», зазначивши даний період «з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2009 року» .

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сит відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

головуючий

судді