Справа № 22-а/0690/65/11
Суддя: Котік В. П.
Дата ухвалення: 2011-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Котік Т.С.

суддів Косигіної Л.М.,Жигановської,О.С.

з участю секретаря Пюра Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними, зобов'язання провести перерахунок та стягнення коштів передбачених Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"

за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації на постанову Олевського районного суду Житомирської області від 10 вересня 2009 року,-

встановила:

В липні 2009 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування коштів, передбачених ст. ст. 37, 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у меншому ірозмірі, ніж визначено Законом. Також, просив стягнути з відповідача доплату до заробітної плати в сумі 16 502грн.80 коп. за період з 01.04.2006 року по 01.04.2009 року, та грошову допомогу в зв'язку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва в сумі 1998 грн. за період з 01.04.2008 року по 01.04.2009 року.

Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 10 вересня 2009 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації щодо нарахування та виплати не в повному обсязі ОСОБА_1 коштів, передбачених ст.ст. 37, 39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 за період з 01.04.2006 року по 01.04.2009 року допомоги, як особі, яка працює в зоні радіоактивного забруднення в сумі 16 502грн.80коп. та щомісячну грошову допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва відповідно до ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в сумі 1511 грн. 10коп. за період з 01.07.2008 року по 01.04.2009 року.

* В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення Ьлевської райдержадміністрації, посилаючись на порушення норм матеріа/ьного і процесуального права, просить постанову скасувати та відмовити

Головуючий в суді 1-ї інстанції ОСОБА_2 Суддя-доповідач ОСОБА_3

задоволенні позову. Апелянт зазначив, що суд не дослідив та не проаналізував Закони України про Державний бюджет на відповідні роки щодо розміру видатків для реалізації виплат потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також не врахував, що кошти виплачувалися відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №936.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 працює в Олевському РВ УМВС України, віднесений до 3 категорії осіб, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи та проживає на території посиленого радіоекологічного контролю (а.с.6,7). Позивач отримує виплати згідно зі ст. ст. 37,39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", але у меншому розмірі, ніж визначено Законом (а.с. 7,8).

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.91р. громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в таких розмірах:

-у зоні посиленого радіоекологічного контролю - ЗО процентів від мінімальної заробітної плати;

-у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від мінімальної заробітної плати;

-у зоні безумовного (обов'язкового) відселення - 50 процентів від мінімальної заробітної плати.

Частиною 1 статті 39 цього Закону встановлено, що працюючим громадянам провадиться доплата, розмір якої у зоні гарантованого добровільного відселення становить дві мінімальні заробітні плати.

Дія вказаних норм була зупинена Законом України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 01.01.2008 року.

У відповідності до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційними положення щодо зупинення дії ч. 1 ст. 37, ч. 2 ст. 39 вищевказаного Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру виплат застосуванню підлягає саме ст.ст. 37, 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 ррку за № 836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Доводи апелянта щодо правомірності його дій у зв'язку з відсутністю джерел ^фінансування на вказані виплати та необхідність їх встановлення бюджетним законодавством, є безпідставними, оскільки реалізація встановленого законом права не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Однак, задовольняючи позов в частині стягнення коштів передбачених ст. 39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", суд першої інстанції помилково вважав, що заборгованість за вищевказаною статтею є доплатою до заробітної плати, а тому відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належних йому сум заробітної плати без обмежень будь-яким строком.

Згідно зі ст. 39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Громадянам, які працюють у зоні відчуження, а також у зоні безумовного (обов'язкового) відселення після повного відселення жителів, за рішенням Адміністрації зони відчуження, встановлюється доплата згідно з положеннями, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Закон України "Про оплату праці" визначає економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, відповідно до ст. ст. 1, 2, 4, 21, 22 якого, заробітна плата є гарантованою винагородою працівнику за роботу, яку роботодавець виплачує на підставі трудового договору і джерелом оплати якої є дохід та інші кошти підприємства або бюджетні кошти, виділені на ці цілі. У той же час передбачені ст. 39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" доплати до структури заробітної плати не входять, а відповідно до Закону України "Про формування, порядок надходження і використання коштів Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення" фінансується за рахунок коштів Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення (далі - Фонд) та інших джерел, визначених законодавством України.

Фонд утворюється у складі Державного бюджету України, кошти Фонду зараховуються на окремий рахунок Державного бюджету України, а розпорядником коштів Фонду є Міністерство України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи - ст. ст. 1-3 зазначеного Закону.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 року № 936 "Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" установлено порядок виплати доплат за роботу в зоні відчуження, згідно з яким нарахування й виплата доплат за роботу в зоні відчуження проводиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальної допомоги, управліннями праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад за місцем реєстрації громадян працюючим і непрацюючим громадянам та пенсіонерам (п.

4).

Позивачем фактично оспорюється розмір цієї доплати, визначений розпорядженням Адміністрації - урядовим органом, а не роботодавцем, а тому ця доплата є соціальною гарантією, яка не входить у структуру заробітної плати, та до вказаних правовідносин слід застосувати строки звернення до суду, які встановлені ст. 99 КАС України (в порядку якого розглянута справа).

Відповідно до вимог ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк (на час розгляду справи), який, якщо не встановлено інше-, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 100 КАС України передбачено, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач просив відмовити в задоволенні позову, крім іншого, з підстав пропуску строку звернення до суду,

оскільки виплати здійснюються позивачу щомісяця та про своє порушене право він дізнався при виплаті заробітної плати за відповідний період (а.с. 13).

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог про стягнення на користь позивача коштів передбачених ст. 39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.04.2006 року по 01.04.2008 року.

Стягненню з Управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації на користь позивача підлягає 6 597грн.60коп. за період з 01.04.2008 року по 01.04.2009 року, з розрахунку: 525x5=3150 грн.; 545x2=1090 грн.; 605х4=2420грн.; 3150+1090+2420=6660грн.; 6660-62,40=6597,60.

Постанова суду в частині стягнення з відповідача судового збору на користь держави підлягає зміні у зв'язку із зменшенням розміру коштів, які піддягають стягненню на користь позивача (з 16 502,80 грн. до 6597,60грн.).

В решті постанова залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 207, 211, 212 КАС України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації задовольнити частково.

Постанову Олевського районного суду Житомирської області від 10 вересня 2009 року скасувати в частині задоволення вимог ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації про стягнення коштів передбачених ст. 39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.04.2006 року по 01.04.2008 року та ухвалити нову постанову.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 допомогу, як особі, яка працює в зоні радіоактивного забруднення в сумі б 597 грн.60 коп. за період з 01.04.2008 року по 01.04.2009 року.

Постанову суду в частині стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації на користь держави судового збору в розмірі 165 грн.ОЗ коп. змінити.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації на користь держави 65 грн.97 коп. судового збору.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів, після набрання нею законної сили.