Справа № 2-а-35/10
Суддя: Погребняк Т. Ю.
Дата ухвалення: 2010-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 2-а-35/10
№ -
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2010 року м. Дніпродзержинськ .

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська у складі головуючого судді Погребняк Т.Ю. , при секретарі Шостак О.В. , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпродзержинську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Баглійського району м. Дніпродзержинська про визнання дій протиправними, стягнення щорічної допомоги на оздоровлення та зобовязання здійснювати виплату допомоги,

ВСТАНОВИ В

07 липня 2009 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, який протягом судового розгляду був уточнений його представником, до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Баглійського району м. Дніпродзержинська про визнання дій відповідача щодо відмови перерахувати щорічну допомогу на оздоровлення та повернути заборгованість по виплаті цієї допомоги за період з 2003 року по 2009 рік неправомірними, стягнення з відповідача допомогу у розмірі 11590 грн. 05 коп., зобов'язання проводити виплати допомоги згідно ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахуванням вимог, що розмір мінімальної зарплативизначається на момент виплати".

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримав заявлений позов та просив його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача надав суду письмові заперечені я проти позову, відповідно до змісту яких просив відмовити суд у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачеві призначена та виплачена щорічна допомога на оздоровлення у розмірі по 100 гривень на рік за останніх три роки відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , просить у позові відмовити. Також просив суд застосувати до вимог позивача наслідків пропуску строку звернення до суду з адміністратрівним позовом встановленихї ст.ст. 99, 100 КАС України.

Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог та заперечень на позов, заслухавши представників сторін, дослІдррвши в судовому засіданні наявні докази, дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог .

У судовому засіданні встановлено , що позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії' , що підтверджується його посвідченням (л.с.6) та перебуває на обліку у відповідача з 2003 року. Згідно довідки відповідача виплатрр щорічної допомоги на оздоровлення позивачу проводилрісь відповідно до Постанов Кабінету міністрів України з 2003 року - № 836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 2005 року - № 562 від 12.07.2005р. «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» .

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону № 796 (в редакції від 20.06.1996 року) передбачена щорічна допомога на оздоровлення в таких розмірах: інвалідам І і II групи пять мінімальних заробітних плат; інвалідам III групи, дітям інвалідам чотири мінімальні заробітної плати; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії' - пять мінімальних заробітних плат; 3 категорії' - три мінімальні заробітні плати. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Відповідно до Закону України від 28.12.2007 № 107-УІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» частину четверту ст. 48 Закону №796 викладено в такій редакції: Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії' на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сімям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України». Проте, зміни, внесені підпунктом 11 пункт)" 28 розділу II Закону України від 28.12.2007 № 107-УІ, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008. Таким чином, дію ч. 4 ст. 48 Закону №796 було відновлено з 22 травня 2008 року.

Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» надано право Кабінету Міністрів України у 2009 році встановлювати розмір соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними програмами.

Відповідно до ст. 71 Закону №796 дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

Конституційний суд України в своєму рішенні від 9 липня 2007 року №6-рп/2007 зауважив, що закон про Держбюджет не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обовязків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України. Також Конституційний Суд України в рішенні від 22.05.2008 №10-рп/2008 дійшов висновку, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з обєктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина. У разі необхідності зупинення дії законів, внесення до них змін і доповнень, визнання їх нечинними мають використовуватися окремі закони.

В 2009 році змін та доповнень до ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи не вносилось та не приймалося. Тому ст. 48 Закону №796 діє в редакції, яка була до внесення відповідних змін Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, та передбачає виплату щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі кратному мінімальній заробітній платі.

Таким чином, відповідач повинен був діяти у відповідності до вимог Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796 від 28.02.1991 року і у 2003-2009 році сплатити позивачу належну до виплати щорічну допомогу на оздоровлення за 2009 рік у відповідності до ст. 48 зазначеного Закону, а не в розмірах, передбачених Постановами КМУ від 12 липня 2005 року №562, № 836 від 26.07.1996 року.

Рішення Конституційного Суду України мають преюдиційне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень, що визнані неконституційними. Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення , що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, здійснити перерахунок та виплату зазначеної суми відповідач відмовив, посилаючись на відсутність бюджетних коштів та відсутність внесення відповідних змін до заокнодавства, що регулює порядок виплат, а також на пропуск позивачем строку встановленого ст. 99 КАСУ для звернення до суду з адміністративним позовом. Однак на думку суду посилання відповідача на відсутність коштів для забезпечення виплат позивачу допомоги не може бути підставою для відмови у позові, оскільки органи державної влади не можуть посилатись па відсутність коштів, як на підставу невиконаний своїх зобов'язань, які встановлені ст.46 Конституції' України.

Рішенням Конституційного Суду України у справі № 1-40/2010 від 09.09.2010 року розгляд справ даної категорії в порядку цивільного судочинства, визнано неконституційним, у звязку з чим позов ОСОБА_3 розглядається судом в порядку адміністративного судочинства з застосуванням строку звернення до суду за захистом встановленого ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України тривалістю один рік, в редакції' кодексу, що діяла на час звернення позивача за захистом до суду.

Позов до суду щодо неправомірності дій відповідача позивачем пред'явлено 07.07.2009 року, про порушення власних прав при нарахуванні та виплаті допомоги на оздоровлення він дізнавався при перерахуванні коштів на особистий рахунок. Згідно довідки центру по нарахуванню і виплаті допомог щорічну разову допомогу на оздоровлення у розмірі 100 грн. за 2008 рік позивач отримав у січні 2008 року, дізнавшись таким чином про порушення свого права на отримання допомоги у більшому розмірі. При цьому доказів про наявність будь-яких причин пропуску строку звернення до суду не надано, тому суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обгрунтуваними, але задоволенню за період 2003-2008 рр. не підлягають у звязку з пропуском строку тривалістю один рік, встановленого для звернення до адміністративного суду згідно ст. 99 КАСУ в редакції, чинній на день звернення позивача до суду, позовні вимоги стосовно 2009 року мають бути задоволені.

В частині стягнення суми недоотриманої допомоги та зобов'язання здійснювати в певному розмірі виплати у 2010 році позивачу у задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскільки визначення розміру виплати допомоги відноситься до компетенції суб'єкту владних повноважень; поточний 2010 рік станом на день вирішення спору не закінчився, а згідно ст.104 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для звернення до суду з адміністративним позовом є вимога захисту порушених прав, свобод чи

інтересів позивача в сфері публічно-правових відносин, до встановлення судом факту порушення прав позивача, підстави для задоволення позовних вимог щодо захисту його прав на майбутнє у суду відсутні.

Судові витрати відповідно до ст.94 ч.І КАС України підлягають стягненню з місцевого бюджету на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 69, 94, 104, 159, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 62 Закону України " Про державний бюджет України на 2009 рік, ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , суд

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до управління праці та

соціального захисту населення виконавчого комітету Баглійського району м. Дніпродзержинська про визна-

ння дій неправомірними, стягнення допомоги на оздоровлення.

Визнати протиправними дії управління праці та соціального захисту населення виконавчого комі-

тету Баглійського району м. Дніпродзержинська щодо нарахування, призначення та виплати ОСОБА_1

ОСОБА_4 щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік.

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Баглійського

району м. Дніпродзержинська нарахувати і виплатити Г злобородько ОСОБА_4, як учасни-

ку .ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС II категорії, відповідно до частин 4, 5, 7 ст. 48 Закон7

України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

одноразову щорічну допомогу на оздоровлення за 2009 рік у розмірі, встановленому ст. 48 Закону України

«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - 4

мінімальних заробітних плати.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанову може бути оскаржено до апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська шляхом подачі апеляційної скарги в 10 денний строк з дня складання повного тексту постанови.

Суддя Т.Ю. Погребняк