Справа № 808/683/15
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 грудня 2015 рокусправа № 808/683/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Малиш Н.І.

суддів: Щербака А.А. Баранник Н.П.

за участю секретаря судового засідання: Спірічев Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровськ апеляційну скаргу Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 29 липня 2015 року у справі №808/683/15 за позовом Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_1 до Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про скасування рішень та вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Пологівської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Запорізькій області про скасування прийнятих 30.10.2014 відповідачем податкових повідомлень-рішень №, №00155717, рішення №015541701 та вимогу №Ф- від 10.10.2014.

Позовні вимоги обґрунтовані незгодою з висновками відповідача, викладених у акті перевірки. Під час проведення перевірки позивачем були надані всі підтверджуючи та належним чином оформлені документи по здійсненню фактичної фінансово - господарської діяльності на протязі 2012-2013 років, по перевезенню вантажів автомобільним транспортом. Задекларований податковий кредит, повністю підтверджений податковими накладними та відомостями реєстру. Задекларовані позивачем у 2012-2013 роках показники чистого оподатковуваного доходу та сум з яких сплачується єдиний внесок на загальне обов'язкове державне соціальне страхування, документально підтвердженні та пов'язані з господарською діяльністю підприємця.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 29 липня 2015р. позов було задоволено.

Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій просить оскаржену постанову скасувати, прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом першої інстанції норм матеріального права, а також зазначено, що у ході розгляду справи не спростовано доводів відповідача щодо наявності встановлених порушень, а суд першої інстанції не вірно надав оцінку обставинам у справі.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи, в період з 22.09.2014 по 03.10.2014р. відповідачем здійснено планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2013, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2013, за результатами якої складено акт перевірки від 10.10.2014 №1906/1702/НОМЕР_1.

Перевіркою встановлені порушення:

- п.138.2 ст. 138, п.177.4 статті 177 Податкового Кодексу України, в зв'язку з чим позивачем завищено суму валових витрат у 2012 році на 26 032 грн. 88 коп. та в 2013 році на 32 588 грн. 02 коп. та відповідно до п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу Українизанижено суму податку на доходи фізичних осіб, який необхідно сплатити до бюджету на загальну суму 8965,13 грн., в тому числі за 2012 рік - 4076,93 грн. (27179,55* 15%), за 2013 рік - 4888,20 грн. (32588,02* 15%);

- п.177.10 ст. 177 Податкового кодексу України та Порядок ведення книги обліку доходів та витрат , затвердженого наказом ДПА України від 24.12.2010 №1025;

- п.1 ч.2 ст.6 ч.11 ст.8 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що призвело до заниження сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на загальну суму 20739,34 грн. в тому числі в 2012 році в розмірі 9431,30 грн. (27179,55*34,7%) та в 2013 році в розмірі 11308,04 грн. (32588,02*34,7%);

- абз. 1 п. 187.1 ст.187, п. 198.3 , п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в зв'язку з чим занижена сума податкового зобов'язання з ПДВ в січні 2012 року на 229,33грн., та завищено суму податкового кредиту по податку на додану вартість що призвело до заниження податку на додану вартість яку необхідно сплатити до бюджету всього у сумі 8655,31 грн., в тому числі за січень 2012 року в сумі 351 грн., за березень 2012 року в сумі 488,51 грн., за квітень 2012 року в сумі 610 грн., за листопад 2012 року в сумі 1569,86грн., за грудень 2012 року в сумі 1585,78 грн., за січень 2013 року в сумі 283,00 грн., за червень 2013 року в сумі 450,00 грн., за серпень 2013 року в сумі 272,50 грн., за листопад 2013 року в сумі 605,30 грн., за грудень 2013 року в сумі 2209,76 грн.

Висновки перевірки ґрунтуються на тому, що позивачем не включено до валового доходи сплату контрагентом у 2012р. за надані послуга, а також завищено валові витрати за використане дизельне паливо (не підтверджено саме таку кількість використаного палива), такі порушення призвели до заниження єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а також позивачем було занижено зобовязання з податку на додану вартість та неправомірне формування податкового кредиту з підстав відсутності ряду податкових накладних та не надання доказів використання дизельного палива у господарській діяльності.

За результатами перевірки відповідачем прийнято:

- податкове повідомлення-рішення № від 30.10.2014, яким визначено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 13 447 грн. 70 коп., у тому числі за основним платежем на суму 8 965 грн. 13 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями) на суму 4 482 грн. 57 коп.;

- податкове повідомлення рішення № від 30.10.2014, яким визначено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 20982 грн. 97 коп., у тому числі за основним платежем на суму 8 655 грн. 31 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 4 327 грн.66 коп.;

- вимога про сплату боргу (недоїмки) №ф- від 10.10.2014 на суму 20 739 грн. 34 коп.;

- рішення № від 30.10.2014 про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованогоєдиного внеску всього у розмірі 1508 грн. 53 коп. (штрафні санкції).

Щодо заниження податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб.

Перевіркою встановлено, що протягом перевіряємого періоду, а саме протягом 2012-2013 років, позивач здійснював автоперевезення. Перевіркою правильності визначення загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження діяльності за період з 01.01.2012 по 31.12.2013, відображеного в розділі ІІІ податкової декларації та додатку 5 до декларацій, встановлені розбіжності, а саме: в 2012 році занижено суму валового доходу на 1146,67грн.

Перевіркою встановлено, що в 2012 році до декларації про доходи та майновий стан № від 04.02.2013 ФОП ОСОБА_1 не включено до складу валового доходу сплату на підставі наданих виписок банку, яка надійшла на розрахунковий рахунок №2418 ПАТ Банк Форум 04.01.2012, платіжне доручення № 3735 за надані автопослуги ДП Сангрант Плюс згідно договору № 0036СА від 06.09.2011, рахунок № 9 від 30.12.2011 в сумі 1 376грн. в т.ч. ПДВ 229,33грн.

Також, перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов'язаних із здійсненням діяльності за період з 01.01.2012 по 31.12.2013, відображених у додатку 5 до податкових декларацій про майновий стан і доходи, виявлені розбіжності у сумі 60485,91 грн., а саме в 2012 році - завищено валові витрати на 26032,88 грн. та в 2013 році - завищено валові витрати на 32588,02грн.

Податковим органом зазначено, що вказане порушення виникло внаслідок того, що в 2012-2013 роках до декларацій про доходи та майновий стан № від 04.02.2013, № від 18.04.2014 ФОП ОСОБА_1 було включено до складу валових витрат витрати на придбання дизельного пального, яке було придбане підприємцем для надання автоперевезень. Згідно наданих первинних документів, а саме: товарно-транспорних накладних, актів здачі - прийому виконаних робіт, загальний кілометраж (відстань), на який здійснювалися вантажні автоперевезення, з урахуванням подачі автомобілів та причепів під погрузку і вигрузку, становить в 2012 році - 5065км, витрачено дизельного пального 5692,70 л, вартість придбаного пального за 2012 рік становить 46875,35грн.

В 2013 році - загальний кілометраж (відстань), на який здійснювалися вантажні автоперевезення з урахуванням подачі автомобілів та причепів під погрузку і вигрузку, становить 32118км, витрачено дизельного пального - 20082,40л, вартість придбаного пального за 2013 рік становить 162665,92грн.

Виходячи з цього пробігу, з урахуванням необхідної для розігріву автомобілів при низьких температурах, загальна кількість витраченого пального повинна становить: в 2012 році -(5065км*50л/100км)/100=2532,50л*8,23грн/л на суму 20842,48грн.; в 2013 році - (32118км *50л/100км)/100= 16059л *8,10грн/л на суму 130077,90грн.

Перевитрата, на думку податкового органу, використаного пального відповідно наданих товарно-транспорних накладних, актів здачі - прийому виконаних робіт становить в 2012 році - 3160,20л на суму 26032,88грн., в 2013 році - 4023,4л на суму 32588,02грн.

У звязку з чим податковою зроблено висновок, що позивачем занижено суму податку на доходи фізичних осіб на суму 8965,13 грн., в тому числі за 2012 рік - 4076,93 грн. (27179,55*15%), за 2013 рік - 4888,20 грн. (32588,02*15%).

Згідно з нормами статті 177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п. 177.2 ст.172 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно з п. 177.3 ст.177 Податкового кодексу України, для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п.177.4 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Пунктом 177.5 статті 177 Податкового кодексу України передбачено, що фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.

Посилаючись на визначення перевитрат позивачем дизельного палива, що призвело до завищення валових витрат, відповідач зазначає на рішення суду прийнятого за попередньою перевіркою позивача та встановлення використання палива 50л на 100км. (а.с. 167-170 Т1).

Проте, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у вказаній постанові не досліджував питання щодо сталого (незмінного) використання дизпалива, автомобілів, які його використовують та не зазначав, що його розхід завжди є незмінним.

Також не встановлено рішенням суду на яке посилається відповідач, що одним і тим же автотранспортом здійснювались перевезення, їх вантажопідємність, обєм двигунів, знос, маршрут тощо, а тому висновок відповідача щодо завищення позивачем валових витрат за період 2012-2013р. на суму 60485,91грн. з підстав включення до витрат витрати на використане дизельне паливо (перевитрати) є помилковим.

Проте колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності порушення позивачем щодо невключення до складу доходу у декларації про доходи та майновий стан № від 04.02.2013 оплати, яка надійшла позивачу 04.01.2012, за надані автопослуги ДП Сангрант Плюс згідно договору № 0036СА від 06.09.2011, в сумі 1376грн. з них ПДВ 229,33грн.,

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги в цій частині зазначив, що сума за такі послуги 1146,67грн. була включена позивачем до декларації за 20111р.

Проте такі висновки не відповідають обставинам справи.

Так із наданого витягу з книги обліку доходів і витрат позивача, за період 2011-2013р. не можна встановити, що така сума обліковувалась 30.12.2011р. та знайшла відображення у декларації за 2011р. (а.с. 81, 82, 94-97 Т2).

Крім того, відповідачем проводилась планова перевірка за період з 01.01.2011 по 31.12.2013р. та не було встановлено завищення доходу позивачем за період 2011р., з урахуванням того, що кошти за надані послуги отримані позивачем у січні 2012р.

Крім того, наявність такого порушення не спростовувала позивачем при поданні заперечень на акт перевірки.

У звязку з чим податковою інспекцією зроблено вірний висновок, що позивачем занижено суму податку на доходи фізичних осіб на суму 1146,67грн. за 2012 рік, таким чином податкові зобовязання з ПДФО складають (1146,67*15%) 172грн. за штрафними санкціями (172*50%) 86грн.

Враховуючи зазначене, перевіркою достовірності відображення у звітності сум доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на який нараховується єдиний внесок встановлено, що позивач в результаті допущених порушень податкового законодавства з податку на доходи фізичних осіб, допустив заниження чистого оподатковуваного доходу, який підлягає оподаткуванню за 2012 рік 172грн. Зазначене порушення спричинило не донарахування сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за ставкою 34,7% в 2012 році в розмірі 59,68грн. (172*34,7%) чим порушено п.1 ч.2 ст.6 Закону УкраїниПро збірта облікєдиного внеску на загально обов'язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010., а тому вимога про сплату боргу від 30.10.2014р. №Ф- підлягає залишенню без змін в сумі 59,68грн.

Відповідальність передбачена п.3 ч. 11 ст. 25 цього Закону рішення про визначення штрафної санкції від 30.10.2014 № підлягає залишенню без змін у сумі 6грн. (шість) - (59,68*10%).

Щодо заниження податку на додану вартість, то такі висновки відповідача ґрунтуються на тому, що позивачем не було відображено податкові зобовязання по операціях із ДП Сангрант Плюс на суму 229,33грн., а також неправомірне формування податкового кредиту з підстав відсутності ряду податкових накладних та не надання доказів використання дизельного палива у господарській діяльності.

Відповідно до норм статті 198 Податкового кодексу України платник податку може включити на підставі бухгалтерської довідки до податкового кредиту виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, суми податку, сплачені нараховані) у вартості товарів/послуг, необоротних активів, що не були включені до складу податкового кредиту при придбанні або виготовленні таких товарів/послуг, необоротних активів, та/або з яких були визначені податкові зобов'язання відповідно до цього пункту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів.

З метою застосування цього пункту податкові зобов'язання і податковий кредит визначаються на дату початку фактичного використання товарів/послуг, необоротних активів, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Щодо висновків акту перевірку стосовно завищення задекларованого податкового кредиту з підстав не надання доказів використання дизельного палива у господарській діяльності, то таке порушення визначено, з урахуванням визначення порушення щодо завищення валових витрат перевитрати дизельного палива, а тому колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що відповідачем не надано беззаперечних доказів щодо розрахунку перевитрат, та як слідство використання дизельного палива не у господарській діяльності.

Проте колегія суддів вважає помилковим висновки суду першої інстанції щодо правомірного формування податкового кредиту на підставі податкових накладних, які були відсутні під час перевірки.

Так перевіркою встановлено, що позивачем згідно даних реєстру отриманих податкових накладних у січні 2012 року включено до податкового кредиту з ПДВ вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 2106грн., в т.ч. ПДВ 351 грн.,отриманих від ЗАТ ВКФ Крістіна Пологівський філіал (р.н.о.к.п.п. 93) згідно податкової накладної №84/2 від 30.01.2012, яка на момент перевірки відсутня; у квітні 2012 року включено до податкового кредиту з ПДВ вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 3660грн, в т.ч. ПДВ 610 грн. отриманих від ЗАТ ВКФ Крістіна Пологівський філіал (р.н.о.к.п.п. 93) на суму ПДВ 610,00 грн. податкова накладна № 276/2 від 30.03.2012 року, яка на момент перевірки відсутня; у листопаді 2012 року включено до податкового кредиту з ПДВ вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 9419,15грн., в т.ч. ПДВ 1569,00 грн. отриманих від ПП Укрпалетсистем (р.н.о.к.п.п. 95) на суму ПДВ 1569,86 грн.,податкова накладна № 2211023 від 22.11.2012, яка на момент перевірки не підтверджена податковою накладною; у грудні 2012р. віднесено до податкового кредиту за зазначеної в реєстрі отриманих податкових накладних № 3011084 від 30.11.2012 ПП Укрпалетсистем (р.н.о.к.п.п. 95) на суму 325грн., де сума ПДВ становить 65грн. не підтверджено її наявність; у січні 2013 року до податкового кредиту з ПДВ вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 1698,00грн., в т.ч. ПДВ 283 грн. отриманих від ЗАТ ВКФ Крістіна Пологівський філіал (р.н.о.к.п.п. 93) на суму ПДВ 283,00грн. податкова накладна № 507/2 від 31.05.2012, яка на момент перевірки не підтверджена податковою накладною; у червні 2013 року включено до податкового кредиту з ПДВ вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 2700грн., в т.ч. ПДВ 450 грн. отриманих від ПП Укрпалетсистем (р.н.о.к.п.п. 95) на суму ПДВ 450 грн.. податкова накладна № 2901003 від 29.01.2013, яка на момент перевірки не підтверджена податковою накладною; у серпні 2013 року включено до податкового кредиту з ПДВ вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 1635,00грн., в т.ч. ПДВ 272,50 грн. отриманих від ПП Укрпалетсистемна суму ПДВ 272,50 грн. податкова накладна №2001003 (2901003) від 29.01.2013, яка на момент перевірки не підтверджена податковою накладною.

Позивач спростовуючи таке порушення до позову надав копії податкових накладних: №84/2 від 30.01.2012; № 276/2 від 30.03.2012; № 2211023 від 22.11.2012; № 3011084 від 30.11.2012; № 507/2 від 31.05.2012; № 2901003 від 29.01.2013; №2001003 (2901003) від 29.01.2013 (а.с. 67-82 Т1).

Проте всі копії податкових накладних містять інші суми ПДВ (або більші або менші). Перевіркою не встановлено декларування на менші суми ПДВ, а п/н № 2211023 від 22.11.2012 містить суму ПДВ 1308,22, проте перевіркою встановлено, що сума декларування складає 1569,86грн.

Таким чином суд першої інстанції помилково не звернув увагу на вказані докази, самостійно поданих позивачем, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо формування позивачем податкового кредиту за не підтвердженими податковими накладними на суму 3591,36грн. (351+610+1569,86+65+283+450+272,50).

Також колегія суддів вважає, що є не спростованими доводи відповідача щодо заниження позивачем зобовязання по операціях із ДП Сангрант Плюс на суму ПДВ 229,33грн., оскільки доказів відображені позивачем у податковій декларації з ПДВ за грудень 2011 року таких зобовязань, суду не надано (не надано декларації).

Також з урахуванням періоду перевірки, відповідачем вказане не встановлено у акті перевірки.

Таким чином колегія суддів вважає, що є вірним визначення податкових зобовязань з ПДВ на суму 3591,36грн. + 229,33грн. = 3820,69грн. та штрафні санкції на суму 1910,35грн. (3820,69грн.*50%).

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені ст. 44 ПК України. Так, згідно з положенням пункту 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобовязаний субєкт владних повноважень.

Разом з тим відповідно до принципу змагальності субєкт господарювання зобовязаний заперечувати проти доводів субєкта владних повноважень.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржена постанова частковому скасуванню.

Керуючись ст. ст. 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області задовольнити частково.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 29 липня 2015 року у справі №808/683/15 скасувати в частині задоволення позову про скасування прийняти Пологівською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Запорізькій області: податкового повідомлення-рішення від 30 жовтня 2014 року № в сумі 5731,04грн. (пять тисяч сімсот тридцять одна) з якої основна сум - 3820,69грн. та штрафні санкції на суму 1910,35грн.; від 30 жовтня 2014 року № в сумі 258грн. (двісті пятдесят вісім) з якої основна сума 172грн та штрафна санкція 86грн.; рішення від 30 жовтня 2014 № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 6 (шість)грн.; вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10 жовтня 2014 року №Ф- в сумі 59,58грн. (пятдесят девять), та в цій частині у задоволенні позову відмовити.

В іншій частині Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 29 липня 2015 року у справі №808/683/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення. Відповідно до ст. 254 КАС України може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Повний текст рішення складено 21 грудня 2015року.

Головуючий: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак

Суддя: Н.П. Баранник