Справа № 826/27731/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі
25 грудня 2015 року м. Київ № 826/27731/15
Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Келеберда В.І., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

ОСОБА_1
до Військової частини НОМЕР_1
про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо несвоєчасного поновлення на посаді; стягнення середнього заробітку за час затримки поновлення на посаді в сумі 20 222,16 грн стягнення компенсації за затримку виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 29.04.2015 по 21.09.2015 в сумі 895,14 грн.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства і чи підсудна позовна заява даному адміністративному суду.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Зі змісту вказаних статей випливає, що для спору, який може бути вирішених в порядку адміністративного судочинства має бути уповноваження одного суб`єкта владно керувати поведінкою іншого суб`єкта (суб`єктів), а ці суб`єкти зобов`язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб`єкта. До юрисдикції адміністративних судів віднесені тільки ті публічно-правові спори, які виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктами владних повноважень, віднесених до їх компетенції владних управлінських функцій, а не взагалі всіх функцій, які виконують суб`єкти владних повноважень.

Основною ознакою публічно-правового спору, що підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства є те, що у цих відносинах домінує публічно-правовий інтерес (прагнення забезпечити блага, які мають загальносуспільну вагу, тобто блага, що є важливими не лише для однієї окремої особи, а для значної кількості людей - громади, суспільства).

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; спори за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; спори щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму (ч. 2 ст. 17 КАС України).

Судом встановлено, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.04.2015 у справі №826/18043/14 задоволено позов ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 визнано протиправним та скасовано наказ від 02.08.2014 №28 в частині звільнення ОСОБА_2 , поновлено її на посаді провідного спеціаліста державної служби відділу департаменту військової частини НОМЕР_1 . Також постановлено стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 05.08.2014 по день поновлення на роботі у розмірі 38 381,10 грн.

Проте, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08.06.2015 у вказаній справі зупинено виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 28.04.2015 за винятком рішення про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового забезпечення у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби, до закінчення касаційного розгляду справи.

Станом на час звернення до суду з даним позовом касаційний розгляду справи №826/18043/14 вищим адміністративним судом України не закінчено.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що фактично позивач вказує на невиконання відповідачем згадуваної постанови в частині поновлення на посаді та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, виконання якої зупинено ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08.06.2015.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України Про виконавче провадження.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що в межах спірних правовідносин відповідач не виконує владних управлінських функцій по відношенню до позивача, оскільки судові рішення, що набрали законної сили та не зупинені у виконанні підлягають примусовому виконанню відповідно до Закону України Про виконавче провадження.

Відповідно до ч. 1. ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо: заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи, що в мажах даного спору відповідач не виконує владних управлінських функцій по відношенню до позивача, оскільки зі спірних правовідносин наявне судове рішення, що набрало законної сили та яке підлягає примусовому виконанню в порядку Закону України Про виконавче провадження, отже даний позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Оскільки, позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, суд вбачає наявними підстави для відмови у відкритті провадження за даним позовом.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.109, 160 КАС України, суд

УХВАЛИВ:
1. Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадженні в адміністративній справі разом з позовом та доданими матеріалами невідкладно надіслати особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили, відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує ухвалу, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Келеберда