Справа № 804/13711/14
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2015-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 грудня 2015 рокусправа № 804/13711/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.,

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 травня 2015 р. у справі № 804/13711/14

за позовом ОСОБА_2

до Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3

треті особи Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АСКО Медсервіс», Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_4, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, Дніпропетровська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_5

про визнання дій протиправними та стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

03.09.2014 ОСОБА_2 звернулась з адміністративним позовом до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 , треті особи: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АСКО Медсервіс», Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_4, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, Дніпропетровська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції , ОСОБА_5, в якому просила:

- визнати протиправними дії приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 при виконанні функцій державного реєстратора прав на нерухоме майно під час вчинення нотаріальних дій по посвідченню договору купівлі-продажу квартири № 259 по вул.Калиновій в буд.61 у м.Дніпропетровську 18.07.2013 за реєстровим номером 490, стосовно суб'єкта речового права якої ОСОБА_5 зареєстровано обтяження у вигляді арешту всього нерухомого майна;

- стягнути на користь ОСОБА_2 матеріальну (майнову) шкоду в сумі 14776,11 грн., з приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, завданої його протиправними діями при виконанні функцій державного реєстратора прав на нерухоме майно під час вчинення нотаріальних дій по посвідченню договору купівлі-продажу квартири № 259 по вул.Калиновій в буд.61 у м.Дніпропетровську 18.07.2013 за реєстровим номером 490, стосовно суб'єкта речового права якої ОСОБА_5 зареєстровано обтяження у вигляді арешту всього нерухомого майна;

- стягнути на користь ОСОБА_2 моральну (немайнову) шкоду в сумі 20 000 грн., з приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, завдану його протиправними діями при виконанні функцій державного реєстратора прав на нерухоме майно під час вчинення нотаріальних дій по посвідченню договору купівлі-продажу квартири № 259 по вул.Калиновій в буд.61 у м.Дніпропетровську 18.07.2013 за реєстровим номером 490, стосовно суб'єкта речового права якої ОСОБА_5 зареєстровано обтяження у вигляді арешту всього нерухомого майна.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем наданих законом повноважень щодо перевірки відомостей про наявність обтяжень на об'єкті нерухомого майна. Через таке неналежне виконання обов'язків державного реєстратора Приватним нотаріусом видано витяг про відсутність обтяжень на квартиру, яка частково належить на праві власності боржнику позивача - ОСОБА_5, в той час як на даний об'єкт нерухомого майна накладено арешт в межах виконавчого провадження. Дані обставини унеможливили примусову реалізацію даної квартири, внаслідок чого позивач не змогла отримати кошти на покриття заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_5 Наведене порушило законні права ОСОБА_2 на отримання сум аліментів та завдало їй значних страждань.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 травня 2015 р. у справі № 804/13711/14 вищевказаний адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 при виконанні функцій державного реєстратора прав на нерухоме майно під час вчинення нотаріальних дій по посвідченню договору купівлі-продажу квартири № 259 по вул.Калиновій в буд.61 в м.Дніпропетровську 18.07.2013 за реєстровим номером 490;

- стягнуто з приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 4 000 грн.;

- в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постанову суду в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача мотивовано доведенням вини Приватного нотаріуса при виконанні функцій державного реєстратора прав на нерухоме майно під час вчинення нотаріальних дій по посвідченню договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Постанову суду щодо частково задоволених позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 4 000 грн. мотивовано наданням останньою доказів наявності незадовільного стану здоровя.

Постанову суду в частині відмови в стягненні з відповідача на користь позивача майнової шкоди в сумі 14776,11 грн. мотивовано тим, що вказана сума не може бути визнана в якості майнової (матеріальної) шкоди, оскільки є заборгованістю за аліментами за наявності відкритого виконавчого провадження АНД ВДВС Дніпропетровського МУЮ № 12-276 від 06.11.97 про стягнення аліментів з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2, стягнення в якому здійснюється з суми пенсії боржника.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 травня 2015 р. у справі № 804/13711/14, як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову про задоволення позову у повному обсязі. Скаржник вважає, що суд першої інстанції не надав оцінки тому, що згідно до приписів Закону України «Про нотаріат» шкода завдана протиправними діями нотаріуса відшкодовується в повному обсягу, а протиправність дій відповідача судом встановлена, тому повинна бути задоволена вимога про відшкодування матеріальної шкоди. Скаржник зазначає, що результатом протиправної поведінки Приватного нотаріуса є шкода, що спричинена особі, в інтересах якої здійснено обтяження (арешт квартири) ОСОБА_2, тобто відповідач порушив майнову сферу інтересів позивача у формі зменшення її матеріальних благ - неотримання належної ОСОБА_2 заборгованості ОСОБА_5 по аліментам на їх сумісну дитину. Крім того, скаржник наполягає на необхідності відшкодування відповідачем ОСОБА_2 моральної шкоди саме у сумі 20 000 грн.

Апеляційне провадження по даній справі відкрито 20 липня 2015 року, проводились судові засідання, 23 листопада 2015 року в результаті повторного автоматичного розподілу справи, призначено справу до розгляду на 23.12.15 р.

Сторони по справі про дату, час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями повернутими до справи,в звязку з закінченням терміну зберігання. В розумінні ст. 35 п.11 КАС України повістка вважається врученою належним чином.

До судового засідання не зявились представники сторін. Жодних клопотань, повідомлень про причини неявки до суду не надходило, підстави відсутності представників, суду не повідомлені.

З урахуванням наявних в справі матеріалів, у відповідності до ст. 196 ч.4 КАС України, незявлення в судове засідання представників сторін, не перешкоджає розгляду скарги.

Обставини справи в хронології розвитку свідчать про наступне:

Згідно свідоцтва про народження дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2 матір, ОСОБА_6 - батько (т.1, а. с.173).

Шлюб ОСОБА_5 з ОСОБА_7 розірвано 20.05.98, про що свідчить відповідне свідоцтво (т.1, а. с.174).

26.01.2004 Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська виданий виконавчий листі у справі № 12-276 про стягнення щомісячних аліментів з ОСОБА_5 на утримання ОСОБА_4 до повноліття на користь ОСОБА_7 (т.1, а. с.67; т.2, а. с.30).

26.01.2004 держвиконавцем АНД ВДВС Дніпропетровського МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 17240283) за вищевказаним виконавчим листом (т.2, а. с.38).

29.01.2013 держвиконавцем АНД ВДВС Дніпропетровського МУЮ винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою, з огляду на заборгованість по аліментам у сумі 34046,76 грн., накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_5, в межах суми боргу, та заборонено здійснювати відчуження майна, яке належить вказаній особі (т.2, а. с.33).

25.04.2013 на підставі вказаної постанови органу ДВС від 29.01.2013, державним реєстратором Реєстраційної служби Дніпропетровського МУЮ внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження (арешт та заборону на відчуження) на все майно ОСОБА_5 (т.1, а. с.73, 140-143).

При цьому зі свідоцтва про право власності на житло, виданого 19.09.94 виконкомом міської ради народних депутатів м.Дніпропетровська, вбачається, що квартира № 259, яка знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Калинова, 61, належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 та ОСОБА_8 (т.1, а. с.143, 144).

18.07.2013 між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 (Продавці) та ОСОБА_9 (Покупець) укладений договір купівлі-продажу вищевказаної квартири АДРЕСА_2 (далі - Договір) (т.1, а. с.71, 72).

Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 з реєстрацією у реєстрі за № 490.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджено матеріалами справи і не заперечується скаржником, що при оформленні вказаного Договору Приватним нотаріусом, через введення невірних параметрів пошуку (всупереч приписів п.11 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою КМУ №1141 від 26.10.2011), отримано витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави № 41282244 від 18.07.2013, згідно якого в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна інформація стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_8 відсутня (т.1, а.с.162).

В той час як згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, станом на 27.04.2015 запис, внесений 25.04.2013 на підставі постанови органу ДВС щодо обтяження майна ОСОБА_5 (арешт та заборона на його відчуження) від 29.01.2013, є дійсним (т.1, а.с.237).

Порушення Приватним нотаріусом вказаного порядку підтверджено також довідкою комісії відділу нотаріату Дніпропетровського МУЮ від 21.05.2014, складеною за результатами позапланової цільової перевірки дотримання порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, проведеної в межах предмета постанови слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 16.04.2014 (т.1, а. с.39-41, 184-187; т.2, а. с.24; т.1, а. с.65 ,66).

За приписами ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що доводи ОСОБА_2 стосуються тільки позовних вимог про стягнення майнової та моральної шкоди, і саме в частині цих вимог суд апеляційної інстанції переглядає оскаржену позивачем постанову суду першої інстанції.

Так, стосовно позовних вимог про стягнення майнової шкоди з Приватного нотаріуса колегія суддів зазначає наступне:

Стаття 22 ЦК України встановлює способи відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, з чого слідує, що збитки є одним із видів майнової шкоди.

Так, згідно ч.ч.1, 2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Скаржник зазначає, що за умови сумлінного та належного виконання Приватним нотаріусом своїх обовязків під час вчинення дій по посвідченню договору купівлі-продажу вищезазначеної квартири у 2013 році, стосовно співвласника якої ОСОБА_5 зареєстровано обтяження у вигляді арешту всього нерухомого майна, ОСОБА_2 могла б отримати суму заборгованості по аліментам ОСОБА_5 (боржника по виконавчому провадженню № 17240283) в результаті примусової реалізації цієї квартири.

Тобто, заявлена до стягнення ОСОБА_2 майнова шкода за правовою природою відноситься до збитків у вигляді неодержаних доходів (упущеної вигоди).

У ч.1.ст.1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст.27 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.93 № 3425-XII шкода, заподіяна особі внаслідок незаконних дій або недбалості приватного нотаріуса, відшкодовується в повному розмірі.

Як вірно зазначено скаржником, умовами для настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків є: протиправна дія особи, наявність вини особи у вчиненні цієї дії, наявність шкоди (матеріальних втрат) та наявність причинного зв'язку між завданою шкодою і протиправними діями такої особи.

Скаржник вважає, що всі складові умов для настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків у даному випадку наявні.

Колегія суддів з такими доводами скаржника не погоджується з огляду на наступне:

Наявність протиправної дії Приватного нотаріуса та його вини у вчиненні цієї дії цілком обґрунтовано встановлена судом першої інстанції і підтверджена матеріалами справи.

Також встановлено не отримання позивачем певних сум: несплати на користь позивача станом на момент вирішення справи у суді першої інстанції суми заборгованості ОСОБА_5 по аліментам у розмірі 14 776,11 грн. за ВП № 17240283 (т.1, а. с.69, 70; т.2, а. с.104).

Разом з тим, колегія суддів вважає відсутнім причинний зв'язок між таким неотримання сум позивачем і протиправними діями Приватного нотаріуса, оскільки, як вірно зазначено судом першої інстанції, вказана сума є заборгованість по виконавчому провадженню № 17240283 про стягнення аліментів з ОСОБА_5, яке триває і стягнення в якому здійснюється з суми пенсії боржника згідно постанови від 20.04.2013 про звернення стягнення з усіх видів заробітку (доходу) боржника (т.2, а. с.42).

Тобто, своїми протиправними діями відповідач не позбавив позивача на отримання решти суми заборгованості по аліментам з ОСОБА_5, як про це зазначає позивач.

При цьому колегія суддів бере до уваги приписи ч.1 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.99 № 606-XIV, згідно якої звернення стягнення на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи проводиться у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Посилання скаржника на лист держвиконавця АНД ВДВС Дніпропетровського МУЮ, згідно якого станом на 20.10.2015 дохід у Пенсійному фонді АНД району ОСОБА_5 не отримує з 09.04.2015 (т.2, а. с.108) колегія суддів відхиляє, оскільки, по-перше, вказаний лист не є належним доказом у розумінні ч.ч.1, 4 ст.70 КАС України з огляду на відсутність відповідної довідки з ПФУ в АНД районі м.Дніпропетровська, по-друге, не отримання ОСОБА_5 пенсії в ПФУ в АНД районі м.Дніпропетровська не свідчить про неотримання вказаною особою пенсії в іншому територіальному органі ПФУ.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів того, що держвиконавцем вже почали вчинятись виконавчі дії, передбачені у главі 4 Закону України «Про виконавче провадження», направлені на реалізацію арештованого майна (квартири), що, в свою чергу, свідчило б про те, що на момент вирішення даного спору могла б мати місце реалізація квартири, за рахунок якої позивач отримала б суму, яку заборгував в якості аліментів ОСОБА_5

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимоги про стягнення майнової шкоди з відповідача на користь позивача.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, то, як вбачається з положень ст.23 ЦК України та Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.05.95 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ завданих незаконними діями.

Зокрема, з'ясуванню судом підлягає підтвердження факту заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд першої інстанції на власний розсуд задовольнив вказану позовну вимогу частково, стягнувши з відповідача на користь позивача 4000 грн. моральної шкоди з огляду на наявність виписки з історії хвороби ОСОБА_2, яка свідчить про знаходження позивача на обстеженні та лікуванні у Відділенні захворювань кишечнику ДУ «Інститут гастроентерології АМН України» у липні 2011 р. (т.1, а. с.76).

Інших доказів, які б свідчили про наявність у ОСОБА_2 моральних чи фізичних страждань матеріали справи не містять.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача саме 20 000 грн. моральної шкоди.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Водночас згідно положень ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на вище викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи в повному обсязі дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог.

Отже, передбачених статтею 202 КАС України підстав для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення не вбачається, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 травня 2015 р. у справі № 804/13711/14 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 травня 2015 р. у справі № 804/13711/14 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко