Справа № 803/3864/15
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2016-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2016 року Справа № 803/3864/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ксензюка А. Я.,

при секретарі судового засідання Шаблій Л.П.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Касатка УК» до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Касатка УК» (далі ПП «Касатка УК») звернулося в суд із позовом до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 25 листопада 2015 року № 205000011/2015/000105/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 25 листопада 2015 року № 205070000/2015/00142.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем необґрунтовано та неправомірно було відмовлено у здійсненні митного оформлення товару оселедець свіжоморожений, вагою нетто 19 800 кг за ціною 765 доларів США за 1 тонну, на загальну суму 15 147 доларів США, придбаного позивачем згідно із контрактом від 18 вересня 2015 року № 1310-1/2015, укладеним із Pelagic Trade Limited, за інвойсом від 17 листопада 2015 року № UA-0272-2015.

Вважає, що відповідачем безпідставно було застосовано шостий метод визначення митної вартості товару (резервний метод), так як для митного оформлення було надано усі необхідні документи для підтвердження митної вартості за першим методом за ціною договору (контракту). Крім того, на думку позивача, відповідач не надав доказів того, що документи, подані для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

У звязку із наведеним, вважає, що прийняте рішення про коригування митної вартості товару від 25 листопада 2015 року № 205000011/2015/000105/2 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 25 листопада 2015 року № 205070000/2015/00142 не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому просить визнати їх протиправними та скасувати.

Представник відповідача в поданому письмовому запереченні від 24 грудня 2015 року № 03-70-10/15-1493 предявленні позовні вимоги заперечила, мотивуючи тим, що ПП «Касатка УК» витребувані митним органом належні документи було надано не в повному обсязі, а додатково надані документи містили розбіжності, що дало підставу закінчити процедуру консультацій та визначити митну вартість у спосіб, передбачений статтею 57 Митного кодексу України. Оскільки позивачем не виконано в повному обсязі законні вимоги органу доходів і зборів щодо надання додаткових документів та наявних розбіжностей в поданих документах, вважає, що подальші дії митного органу є такими, що вчинені у межах та у спосіб, передбачений Митним кодексом України. Просила в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених з позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнала з мотивів, викладених у письмових запереченнях проти позову, просила в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що 18 вересня 2015 року між ПП «Касатка УК» (покупець) та Pelagic Trade Limited (продавець) укладено контракт № UA-0272-2015, за умовами якого продавець зобов'язується продати покупцю, а покупець зобовязується прийняти і оплатити товари: морожену рибу та морепродукти в асортименті, кількості та термінах погоджених між сторонами в специфікаціях, які є невідємною частиною до даного контракту.

Розділами 2, 3 контракту від 18 вересня 2015 року № 1310-1/2015 визначено, оплата за товар проводиться за безготівковим розрахунком переводом на підставі проформи-інвойсу, складеним за заявкою покупця, в порядку і строки узгоджені сторонами окремо і зазначеними в специфікаціях на кожну партію товару протягом 10 календарних днів. Поставка товару здійснюється на умовах FCA Клайпеда у відповідності із Міжнародними правилами Інкотермс-2010.

23 листопада 2015 року позивач ввіз на митну територію України товар оселедець свіжоморожений, вагою нетто 19 800 кг. на загальну суму 15 147 доларів США, придбаний згідно із контрактом від 18 вересня 2015 року № 1310-1/2015, укладеним із Pelagic Trade Limited.

Для митного оформлення вказаного товару декларантом було подано на митний пост Волинської митниці ДФС наступні документи: міжнародна автомобільна накладна (CMR) від 18 листопада 2015 року; книжка МДП (Carnet TIR) МХ.76985331 від 18 листопада 2015 року; рахунок-фактура (інвойс) від 17 листопада 2015 року № UA-0272-2015; документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 23 листопада 2015 року ЗН-172; прейскурант (прас-лист) виробника товару від 28 жовтня 2015 року PI-2015 PI; зовнішньоекономічний договір (контракт) від 18 вересня 2015 року № 1310-1/2015; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) специфікація № 3 від 28 жовтня 2015 року; договір (контракт) про перевезення від 17 жовтня 2015 року № 3738; ветеринарне свідоцтво форми Ф-2 (ввезення товарів) від 23 листопада 2015 року № 634188; інформація про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару від 18 листопада 2015 року № 2730; сертифікат про походження товару від 13 листопада 2015 року № 13857; акт про проведення фізичного огляду товарів від 23 листопада 2015 року № 205070000/201; сертифікат якості від 13 листопада 2015 року; митна декларація (далі МД) країни відправлення 15LTLUB0000EK0207A5; МД від 23 листопада 2015 року № 205070000/2015/024649.

В графах 12, 45 МД від 23 листопада 2015 року № 205070000/2015/024649 було вказано митну вартість товару оселедець свіжоморожений у розмірі 363 294 грн. 37 коп., що є еквівалентом 15 147 доларів США, тобто 765 доларів США за 1 тонну, а також 20 000 грн. транспортних витрат.

За вказаною МД від 23 листопада 2015 року № 205070000/2015/024649 позивачу було відмовлено у прийнятті митної декларації, у звязку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів від 25 листопада 2015 року № 205000011/2015/000105/2, та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 25 листопада 2015 року № 205070000/2015/00142.

У картці відмови відповідач розяснив вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: приведення рівня митної вартості в графах 12, 45 ВМД у відповідність до рішення про визначення митної вартості товарів від 25 листопада 2015 року № 205000011/2015/000105/2.

У рішенні від 25 листопада 2015 року № 205000011/2015/000105/2 Волинською митницею ДФС визначено митну вартість товару оселедець свіжоморожений за ціною 1,1 доларів США, що становить 21 780 доларів США за партію товару вагою 19 800 кг, за резервним методом, згідно із статтею 64 Митного кодексу України, на підставі цінової інформації, наявної в митного органу.

Отже, різниця між митною вартістю задекларованою позивачем за основним методом та митною вартістю визначеною Волинською митницею ДФС товару оселедець свіжоморожений становить 6 633 доларів США за всю партію товару.

За МД від 23 листопада 2015 року № 205070000/2015/024649 посадовою особою митниці встановлено, що надані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та містять розбіжності. Відповідно до додатку № 3 (специфікації) від 28 жовтня 2015 року оплата за товар здійснюється протягом 10 календарних днів з моменту навантаження, тоді як в інвойсі зазначено умови оплати: 100 % передоплата перед навантаженням. Крім того, у графі 44 МД, копії митної декларації країни відправлення, ветеринарному сертифікаті та CMR зазначено реквізити інвойса: від 17 листопада 2015 року № UA-0272-2015. У той час, до митного оформлення подано інвойс від 28 жовтня 2015 року №-2015PI.

Посадовою особою митного органу було повідомлено позивача про необхідність подання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, а саме: заявку на перевезення товару відповідно до пункту 2.1.1 договору транспортного експедирування від 17 жовтня 2014 року № 3738; прайс-лист від виробника товару; банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, у разі, якщо рахунок сплачено; інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, у разі їх наявності; виписку з бухгалтерської документації; висновок про якісні та вартісні характеристики товару, наданий спеціалізованою організацією; фактури на закупівлю товару у виробника; договір на перевезення; проформу-інвойс.

На виконання вимог митного органу 25 листопада 2015 року ПП «Касатка УК» додатково направило: експертний висновок Волинської торгово-промислової палати № В-1103 від 24 листопада 2015 року; пакувальний лист від 28 жовтня 2015 року; лист виробника щодо ціни товару від 13 листопада 2015 року; лист-розяснення щодо оплати товару від 23 листопада 2015 року; заявка на перевезення; комерційна пропозиція від 10 жовтня 2015 року. Також 25 листопада 2015 року на адресу митного органу позивачем було скеровано лист № 25/11-01, у якому перелічено усі документи, які були подані при розмитненні товару та повідомлено про неможливість надання інших документів.

Частиною третьою статті 52 Митного кодексу України визначено право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються, у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до вимог вказаної норми 26 листопада 2015 року позивачем подано нову МД № 205070000/2015/025294 з уточненою митною вартістю. В зазначеній митній декларації було вказано митну вартість товару, яка була визначена позивачем, однак всі митні платежі сплачено з митної вартості товарів, що була визначена в оскаржуваному рішенні Волинської митниці ДФС про коригування митної вартості товару, що вбачається з графи «подробиці розрахунків».

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55цього Кодексу.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Таким чином, орган доходів і зборів має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Згідно із частинами третьою шостою статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобовязані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, повязаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, повязаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до частини першої статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно із частинами першою четвертою статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Як вбачається з матеріалів справи, Волинською митницею ДФС було проведено процедуру консультацій між митним органом та декларантом, з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості.

Результати даної процедури та неприйнятність застосування методів визначення митної вартості, що передують резервному відображені в графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів від 25 листопада 2015 року № 205000011/2015/000105/2.

Частинами пятою восьмою статті 57 Митного кодексу України встановлено, що у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не повязаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Судом встановлено, що визначення митної вартості товару, який ввозився в Україну згідно з МД від 23 листопада 2015 року № 205070000/2015/024649, позивачем здійснювалось за основним методом - за ціною договору (контракту) від 18 вересня 2015 року № 1310-1/2015.

Частиною першою статті 64 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Позивачем на підтвердження ціни товару та обґрунтування його митної вартості було надано митному органу експертний висновок Волинської торгово-промислової палати від 24 листопада 2015 року № В-1103, який містить посилання на аналіз ціни українського ринку.

Проте, відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі від 30 жовтня 1947 року (ГАТТ 1947) оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості. Тому при проведенні контролю заявленої декларантом митної вартості товару Волинською митницею ДФС не застосовувалися ціни внутрішнього ринку та товарів українського походження.

У звязку із наведеним, суд дійшов висновку що Волинською митницею ДФС обґрунтовано не було взято до уваги експертний висновок Волинської торгово-промислової палати від 24 листопада 2015 року № В-1103 при перевірці визначення митної вартості товару, що ввозився позивачем в Україну на підставі контракту від 18 вересня 2015 року № 1310-1/2015.

Крім того, судом встановлено, що попередні методи не були застосовані контролюючим органом з таких причин:

- метод 2а (стаття 59 Митного кодексу України) та метод 2б (стаття 60 Митного кодексу України), у звязку із відсутністю у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні товари (аналогічні) товари;

- метод 2в (стаття 62 Митного кодексу України) та метод 2г (стаття 63 Митного кодексу України), у звязку із відсутністю вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем обґрунтовано, з урахуванням приписів статті 58 Митного кодексу України було відмовлено у митному оформлені товару за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), оскільки судом було встановлено, що подані документи на підтвердження митної вартості товару містили розбіжності, у зв'язку з чим ПП «Касатка УК» було занижено митну вартість товарів, що переміщувались через митний кордон України.

Відповідно до частини другої статті 64 Митного кодексу України митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Тому при здійсненні митного оформлення товару за МД від 23 листопада 2015 року № 205070000/2015/024649 Волинською митницею ДФС було використано цінову інформацію, наявну в митного органу, а саме, МД від 21 жовтня 2015 року № 204050000/2015/19427.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії субєкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Крім того, відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем не надано обґрунтованих пояснень та допустимих доказів в їх підтвердження щодо підстав визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 25 листопада 2015 року № 205000011/2015/000105/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 25 листопада 2015 року № 205070000/2015/00142, а тому у задоволенні адміністративного позову ПП «Касатка УК» слід відмовити.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтею 163 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Митного кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.Я. Ксензюк

Постанова в повному обсязі складена 11 січня 2016 року.