Справа № 803/3811/15
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2016 року Справа № 803/3811/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого, судді Димарчук Т.М.,

при секретарі судового засідання Гуцалюк І.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області про скасування рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області (надалі УПФУ в м. Луцьку, відповідач) про скасування рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду № 107 від 02 жовтня 2015 року .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 28, 28 грн. та нараховано пеню у розмірі 1623, 69 грн. є протиправним, оскільки УПФУ в м. Луцьку під час його прийняття керувалось положеннями частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яка втратила чинність з 1 січня 2011 року відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування". Крім того, у рішенні не вказано періоду нарахування пені.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та додатково пояснили, що ОСОБА_1 перебував на особливому способі оподаткування, був платником єдиного податку, а згідно ч.15 ст.106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» фінансові санкції (штраф, пеня) та адміністративні стягнення, а також примусові стягнення органами виконавчої служби за несплату внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування фізичними особами - підприємцями, які обрали особливий спосіб оподаткування, не застосовуються. Нараховані органами Пенсійного фонду України суми фінансових санкцій, зазначених в абзаці другому цієї частини, та не сплачені фізичними особами - підприємцями, які обрали особливий спосіб оподаткування, підлягають списанню. Просили визнати протиправним та скасувати рішення УПФУ в м. Луцьку № 107 від 02 жовтня 2015 року.

Представник відповідача в судовому засіданні позовних вимог не визнав та пояснив, що відповідно до пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" суми внесків, нарахованих на загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, строк сплати яких не настав на 01 січня 2011 року та суми нарахованого збору на обовязкове державне пенсійне страхування до 01 січня 2004 року, строк сплати яких не настав на 01 січня 2011 року, не сплачені станом на 01 січня 2011 року, підлягають сплаті в порядку, що діяв до 01 січня 2011 року.

Так, пунктом 2 частини 9 статті 106 Закону № 1058 (в редакції, яка діяла до 1 січня 2011 року) було передбачено застосування виконавчими органами ПФУ до страхувальників такі фінансові санкції: зокрема, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. Крім того, зазначає, що пеня у розмірі 1623,69 грн. нарахована за період з дати виникнення боргу (02.07.2013 року ) по дату погашення боржником усієї заборгованості (20.08.2015 року), а фінансова санкція у розмірі 28,28 грн. застосована за ставкою 10% на суму недоїмки 282,78 грн. Вважає що рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені №107 від 02.10.2015 року винесене правомірно та просить відмовити в задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що адміністративний позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з 11.01.1996 року був зареєстрований в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області як платник страхових внесків на загальнообов"язкове державне пенсійне страхування.

У звязку з припиненням підприємницької діяльності позивачем, Управлінням Пенсійного фонду України в місті Луцьку була проведена позапланова перевірка ОСОБА_1 щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та інших платежів, контроль за нарахуванням та сплатою яких покладено на Пенсійний фонд України, а також достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування за найманих працівників за період з 01.01.2002 року до 17.06.2013 року. За результатами перевірки фізичної особи-підриємця ОСОБА_1 складений акт № 0141 від 17.06.2013 року.

Перевіркою правильності нарахування, обчислення та сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування встановлені порушення п.1 ст.19 та п. 2 ст.20 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та донараховано фонд оплати праці у розмірі 821 грн., до обчислено страхових внесків у розмірі 282, 78 грн.

За результатами вищевказаної перевірки відповідачем винесено ряд рішень щодо застосування до ОСОБА_1 фінансових санкцій, зокрема:

Рішення № 3082 від 17 червня 2013 року про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків, яким до ОСОБА_1 на підставі пункту 4 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» застосовано фінансові санкції у розмірі 1113, 66 грн. (а.с. 35)

Рішення № 3081 від 17 червня 2013 року про застосування фінансових санкцій за приховування (заниження) страхувальником сум заробітної плати (виплат, доходу), на які до нараховуються страхові внески, яким до ОСОБА_1 на підставі пункту 3 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» застосовано фінансові санкції у розмірі 821, 00 грн. (а.с. 36)

Крім того, на підставі актів про результати перевірки з питання несвоєчасності подачі відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування, до управління ПФУ у м. Луцьку від 14 червня 2013 року прийнято два рішення № 2977 та № 2978 від 14 червня 2013 року про застосування фінансових санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку, якими до ОСОБА_1 на підставі пункту 5 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» застосовано дві фінансові санкції у розмірі по 170 грн. , а всього 340 гривень(а.с. 43-44.)

Також УПФУ в м. Луцьку була винесена вимога № Ф-3767 від 17 червня 2013 року про сплату ОСОБА_1 недоїмки зі сплати страхових внесків у розмірі 282, 78 грн. (а.с. 33).

Як було встановлено в судовому засіданні та підтверджено письмовими доказами, усі вищевказані фінансові санкції ОСОБА_1 були сплачені повністю.

Управлінням ПФУ в місті Луцьку 02 жовтня 2015 року прийнято рішення № 107 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду, яким до ОСОБА_1 на підставі пункту 2 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» застосовано штраф у розмірі 28, 28 грн., та пеню у розмірі 1623, 69 грн. (а.с.5)

Надаючи правову оцінку спірному рішенню суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 18 Закону України від 9 липня 2003 р. №1058-ІV "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" (у редакції, чинній до 1 січня 2011 року; далі - Закон №1058) страхові внески є цільовим загальнодержавним платежем, який справляється на всій території України в порядку встановленому цим Законом.

Частина 10 і 12 статті 20 вказаного Закону визначає, якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або несплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 Закону №1058, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною 3 статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю зі сплати страхових внесків і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

В позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що Управління ПФУ в м. Луцьку при винесенні оскаржуваного рішення застосувало частину 9 статті 106 Закону №1058, яка була виключена на підставі Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальонообов"язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464).

Суд зазначає наступне. Пунктом 2 частини 9 статті 106 Закону № 1058 (в редакції, яка діяла до 1 січня 2011 року) було передбачено застосування виконавчими органами ПФУ до страховиків за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами ПФУ фінансових санкцій, а саме накладення штрафу в установленому розмірі. Зокрема, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

Із набранням чинності з 1 січня 2011 року Закону України № 2464-IV "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування" наведені вище норми матеріального права із Закону № 1058 були виключені.

Водночас, абзацом шостим пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України IV "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування" встановлено, що на період до повного стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов"язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов"язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що після набрання чинності Законом № 2464 за органами ПФУ збережено повноваження щодо застосування фінансових санкцій за несплату заборгованості по страхових внесках, яка виникла до 1 січня 2011 року.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного суду України від 12 травня 2015 року (№ 21-370а/15).

Разом з тим, рішення Управління Пенсійного фонду України в місті Луцьку № 107 від 02 жовтня 2015 року є протиправним з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

А згідно частини 8 вищевказаної статті на недоїмку нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу ( в редакції, яка діяла до 01 січня 2011 року).

Як вбачається з розрахунку фінансової санкції та пені (а.с. 31), штраф у розмірі 28, 28 грн. був нарахований у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум страхових внесків (282, 78 х 0, 1= 28, 28). Згідно з абзацом 2 пункту 2 частини 9 статті 106 Закону України Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу. Таким чином, виходячи з норм вказаної статті пеня мала б нараховуватись на суму 282, 77 (сума своєчасно не сплачених страхових внесків (недоїмка) + 28, 28 (сума штрафних санкцій у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум). Однак, відповідачем крім правомірно нарахованої пені у розмірі 144, 78 грн. (на суму недоїмки у розмірі 282, 78 грн.), була також нарахована пеня на суми сплачених фінансових санкцій у розмірі 340 гривень (за несвоєчасне подання звітності, відповідальність за яке передбачена пунктом 5 частини 9 статті 106); на 821 гривню (за приховування (заниження) страхувальником сум заробітної плати (виплат, доходу), на які до нараховуються страхові внески (відповідальність передбачена пунктом 3 частини 9 статті 106) ; на штрафні санкції у розмірі 1113, 66 грн. за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків (відповідальність за яке передбачена пунктом 4 частини 9 статті 106 Закону ).

Суд вказує на те, що пункти 3, 4, 5 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (в редакції, що діяла до 01 січня 2011 року) не передбачали нарахування пені: за приховування (заниження) страхувальником суми заробітної плати (виплат, доходу), на які нараховуються страхові внески; за донарахування територіальним органом Пенсійного фонду або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків; за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, передбаченої законодавством, до територіальних органів Пенсійного фонду.

Зокрема, згідно з пунктами 3, 4, 5 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (в редакції, що діяла до 01 січня 2011 року): за приховування (заниження) страхувальником суми заробітної плати (виплат, доходу), на які нараховуються страхові внески, накладається штраф у розмірі всієї суми прихованої (заниженої) заробітної плати (виплат, доходу), а в разі повторного протягом року такого порушення - штраф у триразовому розмірі суми прихованої (заниженої) заробітної плати (виплат, доходу) (пункт 3); за донарахування територіальним органом Пенсійного фонду або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначених сум за кожний повний або неповний місяць, за який донараховано ці суми (пункт 4); за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, передбаченої законодавством, до територіальних органів Пенсійного фонду накладається штраф у розмірі 10 відсотків суми страхових внесків, які були сплачені або підлягали сплаті за відповідний звітний період, за кожний повний або неповний місяць затримки подання відомостей, звітності, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а в разі повторного протягом року такого порушення - у розмірі 20 відсотків зазначених сум та не менше 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (пункт 5).

Таким чином, нарахування відповідачем пені за вищевказані порушення, відповідальність за які визначена пунктами 3, 4, 5 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не передбачено законом та є протиправним.

Згідно п. 10.5 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою Постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року N 21-1 (надалі Інструкція) рішення про нарахування пені посадові особи органів Пенсійного фонду виносять одночасно з прийняттям рішення про застосування фінансових санкцій, зазначених у підпункті 9.3.2 пункту 9.3 цієї Інструкції за формою згідно з додатком 14 цієї Інструкції, яке протягом трьох робочих днів із дня його винесення надсилається страхувальнику з повідомленням про вручення. А згідно пункту 9.3.2. Інструкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Таким чином, рішення про нарахування пені може виноситись лише за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду.

Крім того, згідно з пунктом 1 частини 1 статті 14 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» страхувальниками відповідно до цього Закону є: 1) роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 обрав особливий спосіб оподаткування, був платником єдиного податку, що підтверджується свідоцтвом про сплату єдиного податку серії Е № 755766 від 30 листопада 2007 року, серії З № 437055 від 04 грудня 2009 року, серії 3 № 846058 від 06 грудня 2010 року.

Згідно абзаців 2, 3 частини 15 статті 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» фінансові санкції (штраф, пеня) та адміністративні стягнення, а також примусові стягнення органами виконавчої служби за несплату внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування фізичними особами - підприємцями, які обрали особливий спосіб оподаткування, не застосовуються.

Нараховані органами Пенсійного фонду України суми фінансових санкцій, зазначених в абзаці другому цієї частини, та не сплачені фізичними особами - підприємцями, які обрали особливий спосіб оподаткування, підлягають списанню.

Таким чином, оскільки позивач обрав особливий спосіб оподаткування та був зареєстрований у податковому органі як платник єдиного податку у 2009, 2010 та 2011 роках,

суми фінансових санкцій (штрафу, пені) , застосовані до ОСОБА_1 за несплату (несвоєчасну сплату) внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування підлягали списанню.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1,2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких, грунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб"єкта владних повноважень обов"язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що Управління Пенсійного фонду України у м. Луцьку Волинської області не довело законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення №107 від 02 жовтня 2015 року, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними та такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись статтями 160, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення №107 від 02 жовтня 2015 року виконуючого обовязки начальника Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої буде виготовлено 6 січня 2016 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.М. Димарчук