Справа № 808/9223/14(ДО/808/1256/15)
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 грудня 2015 рокусправа № 808/9223/14(ДО/808/1256/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Дурасової Ю.В. Коршуна А.О.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року у справі № 808/9223/14 (ДО/808/1256/14) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Дружківського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про скасування наказів про звільнення, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Дружківського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати Дисциплінарний наказ МВС України від 07 серпня 2014 року за №865 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності;

- визнати незаконним та скасувати наказ МВС України від 27 серпня 2014 року №1680 о/с в частині звільнення;

- поновити на посаді заступника начальника - начальника кримінальної міліції Дружківського МВ ГУМВС України в Донецькій області з 27 серпня 2014 року;

- стягнути з МВС України грошове забезпечення за фактично відпрацьований час з 28.08.2014 по 04.11.2014 в розмірі 15333,32 грн.;

- стягнути з МВС України середній заробіток за весь час вимушеного прогулу по день подання позову до суду за затримку видачі трудової книжки у сумі 6999,93 грн.;

- стягнути з МВС України середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з дня подання позову до суду по день винесення рішення судом за затримку видачі трудової книжки;

- стягнути з МВС України середній заробіток за весь час вимушеного прогулу по день подання позову до суду в розмірі 6999,93 грн.;

- стягнути з МВС України середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з дня подання позову до суду по день винесення рішення судом;

- стягнути з МВС України середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що з жовтня 1993 р. сумлінно працював в органах внутрішніх справ, з січня 2007 р. - на посаді першого заступника начальника відділу - начальника кримінальної міліції. Вказав, що його було звільнено незаконно, оскільки керівництво МВС України безпідставно звинуватило його у порушені Присяги працівника органів внутрішніх справ України, а тому оскаржувані накази в частині, яка стосується притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення з органів внутрішніх справ за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, є безпідставними та протиправними. Будь-яких вчинків, дискредитуючих звання працівника міліції, він не вчиняв.

Крім того, позивача не було ознайомлено з оскаржуваними наказами та він фактично продовжував виконувати свої посадові обов'язки до 04.11.2014 р.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України №865 від 07.08.2014 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Артемівського МВ, Дружківського МВ, Краматорського МВ, УБОЗ, УКР, УДАІ ГУМВС України в Донецькій обасті" в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ України. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України №1680 о/с від 27.08.2014 "По особовому складу" в частині звільнення з органів внутрішніх справ України у запас на підставі п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінет Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114, підполковника міліції ОСОБА_1 (М-007953), заступника начальника Дружківского міського відділу - начальника кримінальної міліції Головного управління МВС України в Донецькій області. Поновлено підполковника міліції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Дружківского міського відділу - начальника кримінальної міліції Головного управління МВС України в Донецькій області з 28.08.2014. Стягнуто з Дружківського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 28.08.2014 по 21.05.2015 у розмірі 61 279,17 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що викладена у висновку службового розслідування інформація щодо скоєння ОСОБА_1 вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду справи, а відтак висновок щодо наявності підстав для звільнення позивача з органів внутрішніх справ відповідно до п.66 Положення, є необґрунтованим.

Міністерство внутрішніх справ України, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року, у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог відповідач зазначив, що оскаржувані накази видані з дотриманням вимог чинного законодавства та Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України, Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

Крім того вказав, що висновками службового розслідування доведено скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу. В ході службового розслідування встановлено, що окремі працівники Дружківського МВ ГУМВС України в Донецькій області, та ОСОБА_1 зокрема, винний у втраті табельної зброї підрозділу, яка певний час зберігалась у нього. Також зазначено, що ОСОБА_1 намагався приховати інформацію стосовно обставин зриву передислокації працівників Дружківського МВ до ГУМВС у Донецькій області, а також намагався приховати факт співпраці з сепаратистами щодо надання їм допомоги у вилученні зареєстрованої мисливської зброї у місцевого населення, передання інформації, за допомогою якої учасники незаконних збройних формувань мали можливість незаконного збагачення.

З огляду на вчинення позивачем зазначених вчинків, за результатами службового розслідування зроблено висновок щодо невідповідності дій ОСОБА_1 положенням Присяги співробітника органів внутрішніх справ України, а також Закону України «Про міліцію».

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач зазначив про законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити його без змін та відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Зокрема зазначив, що посилання апелянта на його безвідповідальне ставлення до табельної зброї та її незбереження вважає безпідставними з огляду на те, що обов'язок щодо забезпечення обліку, зберігання, видачі та приймання табельної вогнепальної зброї, боєприпасів до неї та спеціальних засобів у чергових частинах покладається на керівника підрозділу. Крім того, на ОСОБА_1 не було покладено обов'язку щодо зберігання такої зброї. Тимчасове зберігання табельної зброї підрозділу позивач здійснював за наказом керівника Дружківського МВ разом із співробітником ОСОБА_2, який на теперішній час продовжує працювати. Втрати зброї ними допущено не було, зброю передано за наказом керівника іншому співробітнику.

Посилання апелянта на те, що своїми діями ОСОБА_1 зірвав передислокацію співробітників Дружківського МВ до ГУМВС базується виключно на припущеннях та не підтверджено жодним належним доказом.

Посилання відповідача на співпрацю з сепаратистами та надання їм допомоги у вилученні зареєстрованої мисливської зброї у місцевого населення позивач вважає необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами.

У письмових поясненнях Дружківський міський відділ Головного управління МВС України в Донецькій області зазначив, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проходив службу в органах внутрішніх справ України з 20.10.1993 року по 27.08.2014 року, працював на посаді заступника начальника міського відділу - начальника кримінальної міліції Дружківського МВ ГУМВС України в Донецькій області в період з 27.08.2014 року по 04.11.2014 року (до 04.11.2014 року - часу надходження на адресу міськвідділу наказу ГУМВС України в Донецькій області № 361 о/с від 07.10.2014 року), виконував свої функціональні обов'язки, безперервно перебував на робочому місті (на лікарняному, відпустці, відрядження за вказаний час не перебував, з будь-яких причин від виконання своїх обов'язків не усувався).

За результатами перевірки будь-яких фактів, які б свідчили про скоєння ОСОБА_1 в період окупації міста Дружківка з 12.04.2014 року по 06.07.2014 року, вчинків, що дискредитують звання рядового та начальницького складу ОВС України, встановлено не було.

03.11.2014 року до Дружківського МВ ГУМВС України в Донецькій області надійшов наказ ГУМВС України в Донецькій області від 07.10.2014 року № 361 о/с, який був зареєстрований в канцелярії за вх. №69 о/с від 03.11.2014 року, та з яким 04.11.2014 року був ознайомлений заступник начальника міського відділу - начальник кримінальної міліції Дружківського МВ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_1.

Наказом ГУМВС України в Донецькій області № 331 о/с від 03.11.2015 року підполковник міліції ОСОБА_1 поновлений на посаді заступника начальника міського відділу - начальника кримінальної міліції Дружківського МВ ГУМВС України в Донецькій області з 28.08.2015 року.

Наказом ГУМВС України в Донецькій області від 06.11.2015 року № 354 о/с ОСОБА_1 звільнений з посади начальника міського відділу - начальника кримінальної міліції Дружківського МВ ГУМВС України в Донецькій області з 06.11.2015 року за п. «а» ст.. 64 (за віком) Положення про проходження служби рядовим начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Відповідач просив розгляд справи провести без його участі.

У судовому засіданні позивач та його представник проти апеляційної скарги заперечували, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Інші сторони по справі про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому порядку, своїх представників для участі у її розгляді не направили.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників відповідачів.

У судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, підполковник міліції ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 20.10.1993 р., а з 31.12.2012р. обіймав посаду заступника начальника - начальника кримінальної міліції Дружківського МВ ГУМВС України в Донецькій області (а.с.14, т.1).

Наказом Міністра внутрішніх справ України № 793 від 07.08.2014 за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області, відповідно до вимог п. 2.6 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 №230, створено комісію, якій доручено провести за вказаним фактом службове розслідування.

За результатами проведення службового розслідування, 07.08.2014 р. складено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області. (а.с.100-129, т.1)

Як зазначено у висновку, в ході службового розслідування встановлено, що позивач ОСОБА_1 втратив табельну зброю підрозділу, яка тимчасово знаходилась у нього. Також, ОСОБА_1 намагався приховати інформацію стосовно обставин зриву передислокації працівників Дружківського МВ та факту співпраці з сепаратистами щодо надання їм допомоги у вилученні зареєстрованої мисливської зброї місцевого населення, передачі інформації, за допомогою якої ополчення мало можливість незаконного збагачення.

Про конкретні обставини, які свідчать про вчинення ОСОБА_1 названих дій, із зазначенням часу, місця події та її учасників, у висновку не йдеться.

Пунктом 8 наказу №865 від 07.08.2014 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Артемівського МВ, Дружківського МВ, Краматорського МВ, УБОЗ, УКР, УДАІ ГУМВС України в Донецькій області", за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення статті 65 Конституції України, ч.3 ст.3, ч.1 ст.5 Закону України "Про міліцію" та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1991 року №382, керуючись ст.ст.2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, підполковника міліції ОСОБА_1, заступника начальника Дружківського міського відділу - начальника кримінальної міліції Головного управління МВС України в Донецькій області, звільнено з органів внутрішніх справ України за п.66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (а.с.134, т.1).

Наказом №1680 о/с від 27.08.2014 "По особовому складу", відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із постановленням на військовий облік) за п.66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) (а.с.100, т.1).

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Зі спірного наказу № 865 від 07.08.2014 р. "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Артемівського МВ, Дружківського МВ, Краматорського МВ, УБОЗ, УКР, УДАІ ГУМВС України в Донецькій області" вбачається, що позивача звільнено з органів внутрішніх справ за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу за пунктом 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114, порушення статті 65 Конституції України, частини 3 статті 3, частини 1 статті 5 Закону України "Про міліцію" та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 р. № 382.

Так, статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов'язком громадян України.

За приписами ч.3 ст.3 Закону України "Про міліцію", у підрозділах міліції не допускається діяльність політичних партій. При виконанні службових обов'язків працівники міліції незалежні від впливу політичних партій та інших об'єднань громадян.

Частиною 1 статті 5 зазначеного Закону визначено, що міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов'язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування.

З тексту присяги працівника внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382, вбачається, що кожний працівник органів внутрішніх справ України, який склав таку присягу, вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України, поклявся завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю; присягнув з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ, поклявся мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров'я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок.

Отже, недодержання працівником органів внутрішніх справ України наведених вище норм є безумовною підставою вважати цю особу такою, яка вчинила правопорушення.

Разом з тим, наявність такого правопорушення повинна бути доведена певними доказами, отриманими із дотриманням певної процедури, при цьому, обов'язок доведення такого факту покладається на орган внутрішніх справ, який приймає рішення щодо притягнення працівника до відповідальності, визначеної законом.

Порядок та підстави проходження і припинення служби в органах внутрішніх справ регулюються Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114 (далі - Положення).

Підстави звільнення зі служби в запас осіб середнього, старшого та вищого начальницького складу (з постановкою на військовий облік), визначені пунктом 64 Положення, зокрема підпункт "є" якого передбачає звільнення за порушення дисципліни.

Пунктом 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114 встановлено, що особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового та начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ.

Отже, п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС передбачено окрему підставу для звільнення осіб рядового та начальницького складу ОВС з займаних посад, таку як дискредитація звання співробітника ОВС.

До таких вчинків, слід віднести: вчинення злочину, встановленого вироком суду, що набрав законної сили; скоєння корупційного діяння як різновиду адміністративного правопорушення; систематичне скоєння адміністративних правопорушень, що посягають на встановлений порядок управління, громадський порядок та громадську безпеку; заняття підприємницькою діяльністю; організацію страйків та участь у них; розголошення службової таємниці; появу на службі або поза службою в нетверезому стані, що ображає людську гідність; вживання алкогольних напоїв у форменому одязі у громадських місцях; прийняття наркотичних або токсичних препаратів без рецепту лікаря; систематичне порушення правил носіння форменого одягу, зовнішньої охайності; неодноразове грубе і зверхнє ставлення до громадян; прояви жорстокого або принизливого ставлення до людей; скоєння аморального проступку, не сумісного з продовженням служби в ОВС; систематичне поширення компрометуючої ОВС України інформації за допомогою засобів мас-медіа, тощо.

Особа, що подала апеляційну скаргу, посилаючись на висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області та УМВС України від 07.08.2014 р., зазначив, що ОСОБА_1 причетний до втрати табельної зброї підрозділу, зв'язках з сепаратистами та передачі інформації щодо передислокації працівників Дружківського МВ, а також надання допомоги у вилученні зареєстрованої мисливської зброї місцевого населення, передачі іншої інформації, за допомогою якої ополчення мало можливість незаконного збагачення. (т.1, а.с.105-106)

Однак, відповідачами не були вказані конкретні дії позивача, що стали підставою для зазначених висновків та можуть розглядатися у якості підтвердження останніх.

Згідно до положень ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Проте, ні в ході судового розгляду справи судом першої інстанції, ні в ході апеляційного перегляду справи відповідачами не надано жодного доказу на підтвердження фактів вчинення позивачем будь-якого правопорушення з викладених у висновку службового розслідування, що не відповідає вимогам ст.71 КАС України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Крім того, висновки службового розслідування, на підставі яких позивача було звільнено з лав внутрішніх справ, не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, оскільки відповідачами не надано доказів на підтвердження конкретних обставин причетності ОСОБА_1 до зв'язків з сепаратистами, дати, часу та місця подій, а також їх учасників, які стали підставою для таких висновків.

Посилання апелянта на безвідповідальне ставлення ОСОБА_1 до своїх обов'язків, що призвело до втрат табельної зброї підрозділу, яка тимчасово знаходилась на його зберіганні, колегія суддів вважає необґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до Наказу МВС України від 23.03.2008 р. №141 «Про забезпечення контролю за обліком, збереженням, видачею й прийманням зброї, боєприпасів і спеціальних засобів у чергових частинах ОВС України» та п.2.1 Інструкції із забезпечення контролю за обліком, зберіганням, видачею й прийманням вогнепальної зброї, боєприпасів до неї та спеціальних засобів у чергових частинах органів та підрозділів внутрішніх справи України, відповідальність за організацію зберігання та обліку вогнепальної зброї покладається на керівника підрозділу.

Згідно вимог п.2.1.1 Наказу МВС України від 27.03.2008 р. №141 «Про забезпечення контролю за обліком, збереженням, видачею й прийманням зброї, боєприпасів і спеціальних засобів у чергових частинах ОВС України», начальник Дружківського МВ Новіков С.В. наказом від 16.01.2014 о. №44 призначив відповідальним за організацію та збереження озброєння, боєприпасів та іншого майна старшого інспектора штабу міськвідділу майора міліції Гусар Р.М.

А відтак, ОСОБА_1 не був відповідальною особою за збереження табельної зброї підрозділу, і на нього не може покладатись відповідальність за її втрату.

З огляду на викладене, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відсутні законні підстави для звільнення позивача, оскільки належних пояснень та доказів на підтвердження факту скоєння позивачем вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу МВС, відповідачами не надано.

Колегія суддів із зазначеним висновком погоджується та не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги Міністерства внутрішніх справ України з огляду на законність постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року у справі № 808/9223/14 (ДО/808/1256/14) - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення судового рішення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення судового рішення в повному обсязі.

Ухвалу складено у повному обсязі 04.01.2016р.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: А.О. Коршун