Справа № 803/3813/15
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2015-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2015 року Справа № 803/3813/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Пухер Л.Р.,

з участю позивача ОСОБА_1,

з участю представника відповідача Бірука В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до начальника управління Укртрансінспекції у Волинській області Степанова Володимира Петровича про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до начальника управління Укртрансінспекції у Волинській області Степанова Володимира Петровича про визнання протиправною та скасування постанови №026630 від 23.11.2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем оскаржуваною постановою на неї накладено штраф в розмірі 1700 гривень, на підставі абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" до позивача як автомобільного перевізника.

Позивач зазначає, що нею не здійснюються автомобільні перевезення, вона не являється автомобільним перевізником , і жодних порушень закону вона не вчиняла, а тому застосування до неї санкцій є протиправним. З цих підстав просить визнати оскаржувану постанову протиправною та її скасувати.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, з підстав, викладених в позовній заяві, та просила їх задовольнити. Додатково суду пояснила, що автомобіль марки Mercedes-Benz 313 CDI, д.н.з. НОМЕР_2 зареєстрований на ОСОБА_4, її чоловіка, який і здійснює діяльність з перевезення пасажирів.

У поданих суду запереченнях відповідач адміністративний позов не визнав, зазначив, що 16.01.2014 року посадовими особами Управління Укртрансінспекції була проведена планова перевірка дотримання ФОП ОСОБА_1 Ліцензійних умов, за результатами якої було прийнято рішення про анулювання ліцензії серії НОМЕР_3 від 19.12.2012 року.

Представник відповідача вказав, що 23.10.2015 року інспекторами управління Укртрансінспекції у Волинській області було проведено рейдову перевірку, перевірено транспортний засіб марки "Mercedes-Benz" д.н.з. НОМЕР_2, який використовується ОСОБА_1, для здійснення нерегулярних пасажирських перевезень. Відповідно до актів перевірок та тимчасового реєстраційного даний автомобіль належить ОСОБА_1 за результатами перевірки було складено акт №020575 від 23.10.2015 року, в якому було зафіксовано виявлені порушення та відмову водія транспортного засобу, належного позивачу, від підписання акту про проведення перевірки.

Також представник відповідача зазначив, що використання вказаного транспортного засобу ФОП ОСОБА_1 для надання послуг з нерегулярних перевезень підтверджується перевірками, проведеними посадовими особами Управління Укртрансінспекції у Волинській та Рівненській областях.

Представник відповідача зазначає, що ОСОБА_1 продовжує здійснювати нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом всупереч Закону України «Про автомобільний транспорт» та анулюванню її ліцензії на право здійснювати перевезення. Також вказав, що ОСОБА_1 не з'явилась на розгляд справи за фактом виявлених правопорушень, додаткових пояснень не надала. Враховуючи вчинення позивачем наведених порушень, представник відповідача вважає, що відповідачем дотримано норм чинного законодавства при прийнятті постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 1700,00 грн. №026630 від 23.11.2015 року.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав подані заперечення та просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з врахуванням наступного.

Судом встановлено, що 23.10.2015 року транспортом інспекторами управління Укртрансінспекції у Волинській області, на 133 км. автодороги М-19 проводилась рейдова перевірка додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень, пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Під час перевірки було зупинено автомобіль марки "Mercedes-Benz", номерний знак НОМЕР_2, на вітровому склі якого було встановлено трафарет «Київ».

В ході проведення перевірки вказаного транспортного засобу виявлено порушення вимог статтей 39, 40 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: водієм не надано до перевірки свідоцтво про реєстрацію ТЗ, посвідчення водія, договір із замовником транспортних послуг, документ що засвідчує оплату транспортних послуг, поліс обов'язкового страхування водія від нещасних випадків на транспорті, поліс обов'язкового особистого страхування пасажирів на транспорті.

За наслідком проведеної перевірки складено акт від 23.10.2015 року № 020575, у якому зафіксовані вказані порушення. Від підпису акту перевірки та дачі пояснень водій вказаного транспортного засобу відмовився.

Згідно баз даних Укртрансінспекції автомобіль марки "Mercedes-Benz", номерний знак НОМЕР_2 використовується ФОП ОСОБА_1

Позивачеві було направлено повідомлення №113/15 від 10.11.2015 року , що розгляд справи по виявлених порушеннях буде відбуватись 23.11.2015 року. Позивач вказане повідомлення отримала 12.11.2015 року. На розгляд справи позивач, або її представник, не прибув. (а.с. 24).

Під час розгляду справи було з'ясовано, що ОСОБА_1 неодноразово допускались порушення законодавства про автомобільний транспорт в період 2013 року, про що неодноразово складались відповідні акти.

На підставі отриманих даних про належність транспортного засобу позивачу, на підставі акту перевірки від 23.10.2015 року де зафіксовані порушення перевізником вимог статтей 39, 40 Закону України «Про автомобільний транспорт», начальником управління Укртрансінспекції у Волинській області винесено постанову від 23.11.2015 року № 026630, згідно з якою на підставі абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" до позивача як перевізника застосовано штраф у сумі 1700,00 грн. (а.с. 6).

Основний закон, який визначає засади організації та діяльності автомобільного транспорту є Закон України "Про автомобільний транспорт".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до частини 1 статті 29 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб'єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Частиною 1 статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Відповідно до статті 40 вказаного Закону, водій автобуса зобов'язаний виконувати правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту загального користування і технічної експлуатації автобуса, мати з собою і пред'являти для перевірки уповноваженим посадовим особам документи, передбачені законодавством.

Частиною 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Абзацом 3 частини 3 статті 60 цього Закону визначено відповідальність перевізника за відсутність ліцензійної картки, ліцензії, договору із замовником транспортних послуг, документу, що засвідчує оплату транспортних послуг, посвідчення водія, тахографу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів громадян.

Суд вважає, що при застосуванні адміністративно -господарського штрафу до позивача відповідачем не були в повній мірі дотримані вимоги чинного законодавства.

Підставою для винесення постанови відповідачем про застосування штрафу відносно ОСОБА_1 послужило те, що саме вона являється автомобільним перевізником у даному випадку, і що саме нею допущено порушення ст.ст.39,40 Закону, відповідальність за які передбачена ст. 60 Закону.

Однак, з такими твердженнями відповідача суд не погоджується виходячи із наступного.

Суд зазначає, що при застосуванні штрафу відповідач повинен був з'ясувати ту обставину, хто саме здійснює діяльність з перевезення пасажирів, використовуючи автомобіль марки Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_2, який було перевірено 23.10.2015 року, та хто в даному випадку виступав перевізником.

Вказана обставина відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови та накладенні фінансової санкції з'ясована не була, що суду призвело до незаконного притягнення особи до відповідальності. Наявність оформленого на позиваач тимчасового талону на вказаний автомобіль та вчиненні нею в 2013 році порушення не свідчать про, те, що саме нею було вчинено порушення.

Судом встановлено, що власником автомобіля марки Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4 (а.с. 58), листом Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області від 22.12.2015 року вих. №27/3-57 та доданим до нього витягом з бази «НАІС», «РІІС» (а.с. 53-56).

ОСОБА_1 здійснювала автомобільні перевезення вказаним автомобілем. та використовувала його у своїй діяльності до моменту анулювання ліцензії на перевезення в 2014 році, що підтверджується копією тимчасового реєстраційного талону серії НОМЕР_8 (а.с. 24).

Ліцензія на внутрішні перевезення пасажирів серії НОМЕР_3 від 19.12.2012 року, видана ОСОБА_1, була анульована на підставі наказу Укртрансінспекції №52 від 28.01.2014 року.

На даний час автомобіль марки Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_2, використовується для надання послуг з пасажирських перевезень ОСОБА_4, що підтверджується ліцензійною карткою серії НОМЕР_5, ліцензією на здійснення внутрішніх перевезень серії НОМЕР_6, свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_7. (а.с. 60-62).

Доказів анулювання ліцензії на здійснення внутрішніх перевезень серії НОМЕР_6 виданої ОСОБА_4 представником відповідача не надано.

Тобто в даному випадку перевізником міг виступати не позивач, а її чоловік, на якого оформленні відповідні документи, та який є власником даного транспортного засобу.

Наявність складених відносно позивача актів перевірок про порушення автомобільного законодавства за 2013 рік., які стали підставою для анулювання ліцензії та наявність тимчасового талону на автомобіль не є достатніми доказами, що саме вона виступала перевізником 23.10.2015 року.

Виходячи із норм Закону України "Про автомобільний транспорт" штраф за порушення законодавства про автомобільний транспорт застосовується до автомобільного перевізника. В ході розгляду вказаної справи відповідачем обставина про те, чи була ОСОБА_1 перевізником встановлено не було, хоча належні повноваження визначенні Законом України «Про автомобільний транспорт», Порядку здійснення контролю на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою КМУ № 1567 від 08.11.2006 року в нього були, що в свою чергу виключає можливість накладення на неї штрафу на підставі ст.60 Закону.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів належними та допустимими доказами правомірність застосування до позивача фінансових санкцій , оскаржувана постанова №026630 від 23.11.2015 року винесена всупереч вимогам ст.ст.29,60 Закону України «Про автомобільний транспорт», є протиправною та підлягає скасуванню, а позов до задоволення..

Згідно із частиною першою статті 94 КАС України (із змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22.05.2015 року № 484-VIII, який набрав чинності 01.09.2015 року) якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, оскільки адміністративний позов було подано 03.12.2015 року (тобто, після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22.05.2015 року № 484-VIII), тому на користь позивача слід присудити за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 487,20 грн., сплачений квитанцією № 97 від 01.12.2015 року (а.с. 2).

В розумінні ст.48 КАС України посадова особа суб'єкта владних повноважень може виступати відповідачем по справі. Виходячи із змісту ст.94 КАС України судовий збір підлягає стягненню не із посадової особи, а із суб'єкта владних повноважень, від імені якої вона діє.

Керуючись ст.ст.11, 17, 158, 160, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України "Про автомобільний транспорт", суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника Укртрансінспекції у Волинській області Степанова Володимира Петровича № 026630 від 23.11.2015 року про застосування адміністративно-господарського штрафу до ОСОБА_1 в сумі 1700 гривень.

Присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань управління Укртрансінспекції у Волинській області судовий збір в розмірі 487 гривень 20 копійок (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі до 04.01.2016 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий Р.С. Денисюк