Справа № 804/13431/15
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

15 жовтня 2015 р. Справа №804/13431/15

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сидоренко Д.В.

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Лівобережного районного центра зайнятості м.Дніпропетровська до Виробничого ремонтно-експлуатаційного підприємства Амур-Нижньодніпровського району про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

31.08.15р. Лівобережний районний центр зайнятості м.Дніпропетровська звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Виробничого ремонтно-експлуатаційного підприємства Амур-Нижньодніпровського району про стягнення заборгованості у сумі 55 234, 56грн.

Ухвалою суду від 07.09.2015 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Виробниче ремонтно-експлуатаційне підприємство Амур-Нижньодніпровського району в стані припинення та визнано банкрутом на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2012р у справі № 38/5005/6637/2012

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд дійшов до висновку про необхідність закриття провадження у даній справі.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992р. №2343-XII (у редакції Закону України від 22.12.2011р. №4212-VI, який набрав чинності з 19.01.2013р. та є чинним на час виникнення спірних правовідносин) грошове зобов'язання - це зобов'язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов'язань відносяться також зобов'язання щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов'язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов'язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях.

До складу грошових зобов'язань боржника, в тому числі зобов'язань щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов'язання, які виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров'ю громадян, зобов'язання з виплати авторської винагороди, зобов'язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов'язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов'язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про порушення справи про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Законом. Кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Згідно із ст.ст.2, 7, 10 названого Закону, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України; провадження у справах про банкрутство окремих категорій боржників регулюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Відповідно до цього Закону щодо боржника застосовуються такі судові процедури банкрутства: розпорядження майном боржника; мирова угода; санація (відновлення платоспроможності) боржника; ліквідація банкрута.

Суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Відповідно до ч.15 ст.16 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з моменту порушення провадження у справі про банкрутство:

- пред'явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватися лише у порядку, передбаченому цим Законом, та в межах провадження у справі про банкрутство;

- пред'явлення поточними кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватися у випадку та порядку, передбачених цим Законом;

-арешт майна боржника чи інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство;

-корпоративні права засновників (учасників, акціонерів) боржника реалізуються з урахуванням обмежень, встановлених цим Законом;

-задоволення вимог засновника (учасника) боржника - юридичної особи про виділення частки в майні боржника у зв'язку з виходом із складу його учасників забороняється;

-рішення про реорганізацію або ліквідацію юридичної особи - боржника приймається в порядку, визначеному цим Законом.

Згідно із ч.8 ст.23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, можуть пред'явити такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. До визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

З аналізу цих правових норм вбачається, що з моменту порушення провадження у справі про банкрутство пред'явлення поточними кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватися у випадку та порядку, передбачених цим Законом; таким порядком є пред'явлення поточними кредиторами вимог після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, проте до визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Таким чином, провадження у справі про банкрутство є комплексною процедурою, яка має на меті задоволення вимог усіх кредиторів боржника, охоплює усе його майно і усіх кредиторів такого боржника. При цьому, не допускається стягнення з боржника заборгованості за позовами окремих кредиторів поза межами провадження у справі про банкрутство.

Судом встановлено, що предметом даного спору є стягнення заборгованості з Виробничого ремонтно-експлуатаційного підприємства Амур-Нижньодніпровського району в сумі 55 234грн.56коп.

В той же час, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.2012р. у справі №38/5005/6637/2012 порушено провадження у справі про банкрутство Виробничого ремонтно-експлуатаційного підприємства Амур-Нижньодніпровського району.

Таким чином, позивач є поточним кредитором за вимогами про стягнення з Виробничого ремонтно-експлуатаційного підприємства Амур-Нижньодніпровського заборгованості з виплат страхових внесків на випадок безробіття в сумі 55 234грн.56коп., які, в свою чергу, є грошовим зобов'язанням відповідача. При цьому даний спір не пов'язаний із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також не є спором про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

З цього приводу слід також зазначити, що відповідно до п.7 ч.1 ст.12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Згідно ч.9 ст.16 Господарського процесуального кодексу України справи у майнових спорах, передбачених п.7 ч.1 ст.12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Враховуючи викладені обставини та проаналізовані правові норми, слід дійти висновку, що з моменту порушення справи про банкрутство Виробничого ремонтно-експлуатаційного підприємства Амур-Нижньодніпровського району даний спір належить до юрисдикції господарського суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, коли судом встановлено, що розгляд даного спору відноситься до юрисдикції господарського суду за правилами господарського судочинства, є всі підстави вважати клопотання відповідача про закриття провадження у справі обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 165 КАС України,-

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за адміністративним позовом Лівобережного районного центра зайнятості м.Дніпропетровська до Виробничого ремонтно-експлуатаційного підприємства Амур-Нижньодніпровського району про стягнення заборгованості - закрити.

Роз'яснити позивачу, що вирішення даного спору відноситься до юрисдикції господарського суду.

Повторне звернення до суду з тією самою позовною заявою не допускається.

Згідно ст.254 КАС України ухвала набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня оголошення ухвали

Суддя Д.В. Сидоренко