Справа № 826/9998/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2015-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 листопада 2015 року № 826/9998/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві, за участю третьої особи - Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька Головного управління ДФС у Донецькій області, про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1) до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач, ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві), за участю третьої особи - Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - третя особа, ДПІ у Ворошиловському районі м. Донецька), в якому просить:

визнати протиправними дії ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві з формування та надсилання податкової вимоги від 13.03.2015 №3055-23;

зобов'язати ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві скасувати податкову вимогу від 13.03.2015 №3055-23;

зобов'язати ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві внести до ІС «Податковий блок» відомості про відсутність у платника податків ОСОБА_1 податкового боргу по сплаті єдиного податку з фізичних осіб в сумі 3279,07 грн. за період 4 квартал 2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач вважає дії відповідача по формуванню та надсиланню йому податкової вимоги про сплату єдиного внеску протиправними, оскільки ним у встановлені строки сплачено єдиний податок з фізичних осіб за місцем попередньої реєстрації в повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти позову, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначив, що спірна вимога вважається відкликаною в силу приписів статті 60 Податкового кодексу України.

З урахуванням вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа - підприємець, місце проживання - АДРЕСА_1. Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 є платником єдиного податку.

Відповідачем виставлено позивачу податкову вимогу від 13.03.2015 № 3055-23, згідно з якою позивачу визначено до сплати суму податкового боргу з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 3279,07 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, вказує на протиправність дій відповідача щодо винесення податкової вимоги, посилаючись на те, що в кінці 4 квартал 2014 року позивач змінила податкову адресу, тому єдиний податок в сумі 3 279,07 грн. сплачений позивачем за місцем попередньої реєстрації.

Правила взяття на облік, внесення змін до облікових даних та зняття з обліку платників єдиного внеску визначені Порядком обліку платників єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 № 1162, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.12.2014 за № 1553/26330 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 1 розділу II вказаного Порядку, взяття на облік платників єдиного внеску, на яких поширюється дія Закону № 755 (Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців»), здійснюється фіскальним органом за їх місцезнаходженням чи місцем проживання на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором згідно із Законом № 755, не пізніше наступного робочого дня з дня отримання зазначених відомостей фіскальним органом.

Згідно з п.4, п.5 Порядку, дані про взяття на облік платників єдиного внеску в порядку взаємного обміну інформацією передаються державному реєстратору в день взяття їх на облік за місцезнаходженням чи місцем проживання із зазначенням: дати взяття на облік, найменування та коду за ЄДРПОУ фіскального органу, в якому такого платника взято на облік, класу професійного ризику виробництва платника єдиного внеску за основним видом його економічної діяльності, реєстраційного номера платника єдиного внеску.

Взяття на облік юридичних осіб (їх відокремлених підрозділів) та фізичних осіб - підприємців, відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі, як платників єдиного внеску підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру, яка надсилається (видається) цим юридичним особам (відокремленим підрозділам) та фізичним особам - підприємцям у порядку, встановленому Законом № 755.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 перебувала на податковому обліку у ДПІ у Ворошиловському районі м. Донецька Головного управління ДФС у Донецькій області, що підтверджується відомостями витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до реєстраційного запису від 09.12.2014 №2070743 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис Реєстраційною службою Ворошиловського районного управління юстиції у м. Донецьку щодо державної реєстрації змін до відомостей про фізичну особу-підприємця, а саме про зміну місця проживання.

Як підтверджується матеріалами справи та поясненнями третьої особи, позивач змінив місцезнаходження та перейшов на облік до ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві з 10.12.2014.

Згідно картки особового рахунку платника податків ФОП ОСОБА_1 за 2015 рік, останнім подано до ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця від 02.02.2015 № , в якій позивачем самостійно визначено суму єдиного податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет у розмірі 3 279,72 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VІ, який набрав чинності з 01.01.2011 (далі - Закон № 2464-VІ) визначено, що платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Разом з тим, згідно з п.1, п.4 ч.2 ст.6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч. 8. ст. 9 Закону № 2464, платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Згідно ч. 12 ст. 9 Закону № 2464, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Позивачем подано податкову декларацію від 02.02.2015 № за 2014 рік про сплату єдиного податку терміном сплати до 19.02.2015.

Однак, як зазначив відповідач та підтверджується карткою особового рахунку і детальним розрахунком боргу, позивач не сплатив вчасно самостійно визначені зобов'язання, у зв'язку з чим контролюючим органом нараховано позивачу пеню у розмірі 29,99 грн. на підставі п.п.129.1.1 п.129.1 ст. 129 Податкового кодексу України.

У зв'язку з виникненням боргу у позивача зі сплати єдиного податку з фізичних осіб відповідачем виставлена податкова вимога форми «Ф» від 13.03.2015 №3055-23 на суму 3 279,07 грн.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом № 2464 є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 25 Закону № 2464, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

За рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення (частина 6 статі 25).

Враховуючи визначене, суд вважає, що відповідачем правомірно і обґрунтовано складено податкову вимогу форми «Ф» від 13.03.2015 №3055-23, яка отримана позивачем 30.03.2015.

Разом з тим, вирішуючи питання про скасування податкової вимоги від 13.03.2015 №3055-23, судом враховано, що станом на момент розгляду даної справи, позивачем сплачено грошові зобов'язання у розмірі 3 279,07 грн., що підтверджується карткою особового рахунку та поясненнями відповідача.

Відповідно до п. 3.1. Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків затвердженого наказом Міністерством доходів і зборів України від 10.10.2013 № 576, податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційної системи органів доходів і зборів.

Згідно з п.п. 60.1.1 п. 60.1 ст. 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення.

Відтак, спірна податкова вимога від 13.03.2015 №3055-23 вважається відкликаною, а тому скасуванню не підлягає.

Як встановлено ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Тобто, спірним правовідносинам, що можуть бути предметом розгляду в адміністративних справах, повинні бути притаманні такі ознаки як порушення прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, що вчинені обов'язково у сфері публічно-правових відносин.

В даному випадку, на момент розгляду справи у суді, право позивача не порушене, оскільки податковий борг погашено, спірна вимога вважається відкликаною.

При цьому, відображена у інформаційних системах податкова інформація використовується податковим органом виключно для власних функціональних потреб та має на меті проведення аналізу господарської діяльності платника, правомірності формування ним податкового зобов`язання та податкового кредиту за операціями з іншими суб`єктами господарювання.

Пунктом 74.1 ст. 74 Податкового кодексу України встановлено, що податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби.

Таким чином, внесення або зміна інформації у базах інформаційних систем, які використовуються органами державної податкової служби, зокрема, АІС «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України», самі по собі не зумовлюють для платника податків-яких юридичних наслідків у формі виникнення або зміни прав та обов'язків, змін у структурі податкових зобов'язань, оскільки внесення такої інформації не призводить до коригування (збільшення) податкових зобов'язань платника податків.

За таких обставин, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши норми законодавства, суд вважає, що позовні вимоги необґрунтованими та не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідачем доведено правомірність вчинення своїх дій та прийняття спірної вимоги.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення.

Беручи до уваги положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодування судового збору позивачу не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко