Справа № 738/1631/15-а
Суддя: Сова Т. Г.
Дата ухвалення: 2015-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 738/1631/15-а
№ провадження 2-а/738/69/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2015 року Менський районний суд

Чернігівської області

в складі:

головуючого - судді Сова Т.Г.

при секретарі Минець П.Д.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в Менському районному суді Чернігівської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області про визнання дій відповідача неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Менського районного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до ОСОБА_3 пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області про визнання дій відповідача неправомірними та зобовязання вчинити певні дії.

Мотивував позивач свої вимоги тим, що з вересня 1999 року отримував пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Після досягнення 60 років, позивач звернувся до ОСОБА_3 пенсійного фонду України в Менському районі із заявою про призначення пенсії за віком. За результатами розгляду даного звернення позивачеві було здійснено перерахунок раніше призначеної пенсії з застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях України за 2007 рік в сумі 1389,51 грн., а не показник середньої заробітної плати за 2014-2015 р.р. Вважає, що нарахування йому пенсії за віком проведено неправомірно, оскільки він не звертався до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Менському районі з заявою про переведення з одного виду пенсії на іншій, а просив призначити пенсію згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Призначення пенсії та її розрахунок був зроблений з порушенням вимог ч. 1, 2 ст. 40 вказаного Закону, оскільки відповідач безпідставно взяв за розрахунок для перерахунку пенсії величину середнього заробітку по Україні за 2007 рік. По теперішній час він є працюючим пенсіонером, за даний період трудової діяльності у відповідності до вимог чинного законодавства із заробітної плати сплачує страхові внески. Тобто, існують усі законодавчо передбачені підстави для отримання пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, так як пенсія призначена вперше згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», що підтверджується і судовою практикою адміністративних судів України, при розгляді аналогічних адміністративних справ. В звязку з цим позивач за захистом своїх прав звернувся до суду.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовних вимог не визнала та просила суд відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що позивач з 28.09.1999 року отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Згідно атестату про зняття з обліку № 585 головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області ОСОБА_1 припинено виплату пенсії по причині переходу на пенсію за іншим законом. 16.09.2015 року ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України у Менському районі із заявою про призначення пенсії за віком, але зазначив, що пенсія йому вже призначалась. Згідно протоколу № 990 від 23.09.2015 року з 16.09.2015 року ОСОБА_1 був переведений на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», при переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком управлінням застосований показник середньої заробітної плати, що враховувався для обчислення пенсії в році, якому позивач первинно звернувся за призначенням пенсії. Згідно з документами пенсійної справи пенсія ОСОБА_1 призначена та виплачується відповідно до діючого законодавства.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданнями адміністративного судочинства є захист прав та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ст. 6 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом.

Як слідує із ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правовірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором.

Статтею 10 Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням змін, внесених Законом України «Про заходи по законодавчому забезпеченню реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Аналіз приписів ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» свідчить, що тільки за бажанням пенсіонера при переведенні з одного виду пенсії (в даному випадку, за вислугою років) на інший (за віком) пенсійний орган може враховувати заробітну плату за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу при розрахунку пенсії за віком відповідач застосовував показник середньої заробітної платні у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для розрахунку пенсії за 2007 рік в сумі 1389,51 грн., за рік, що передував призначенню пенсії за ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Даний перерахунок відповідачем проведений неправомірно, оскільки позивач не звертався до відповідача з заявою про переведення з одного виду пенсії на іншій, а просив призначити йому іншу пенсію за іншим Законом.

Заперечення та доводи відповідача не заслуговують на увагу, так як в частині третій статті 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мова йде про переведення з одного виду пенсії на інший вид пенсій по матеріалах пенсійної справи, що в даному випадку відсутнє, так як мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного Закону.

При призначенні пенсії за віком відсутнє переведення з одного виду пенсії на інший, а має місце перехід на іншу пенсію по іншому закону.

З урахуванням зазначених положень, з метою повного захисту порушених прав позивача, суд вважає що своїми діями відповідач при перерахунку пенсії погіршив становище позивача, а тому його позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 2, 5, 6, 11, 12, 71, 86, 160, 163 та 186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області про визнання дій відповідача неправомірними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати дії відповідача ОСОБА_3 пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком згідно ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» не законними.

Зобовязати ОСОБА_3 пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 16 вересня 2015 року відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях України за три останніх роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком.

Зобовязати ОСОБА_3 пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною ОСОБА_1 пенсією за віком з 16 вересня 2015 року відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року із застосуванням показника середньої заробітної плати, працівників, зайнятих у галузях України за три останніх роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Т.Г. Сова