Справа № 813/5215/14
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року Справа № 876/8131/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 4 серпня 2014 року у справі за позовом управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова до Головного управління юстиції у Львівській області в особі Підрозділу примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби про визнання протиправними дій і скасування постанови про накладення штрафу,

в с т а н о в и в:

УПФ України у Франківському районі м. Львова 28.04.2014 року звернулося в суд з адміністративним позовом до Головного управління юстиції у Львівській області в особі Підрозділу примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби, в якому просило визнати протиправними дії головного державного виконавця Шестака Олега Володимировича щодо винесення постанови від 11.03.2014 року ВП №41798799 про накладення штрафу і скасувати постанову від 11.03.2014 року ВП №41798799 про накладення штрафу.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 4 серпня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції УПФ України у Франківському районі м. Львова оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова про кладення штрафу є безпідставною, незаконною та такою, що винесена з порушенням норм чинного законодавства. Апелянт зазначає, що державний виконавець при винесені постанови не з»ясував на місці, чи фактично виконане судове рішення чи ні,та про причини його невиконання. Наведене свідчить про порушення державним виконавцем ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження», яка вказує, що у разі невиконання без поважних причин рішення, державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу, однак державний виконавець не взяв до уваги те, що боржником вчинялись дії для виконання судового рішення, а саме подавалась до суду заява про роз'яснення судового рішення.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до ч.1 ст.41 та 196 КАС України суд розглядає справу за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.02.2014 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Львівській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №41798799 щодо примусового виконання виконавчого листа №465/7504/13-а, виданого 08.10.2013 року Франківським районним судом м.Львова про визнання неправомірними дій УПФУ у Франківському районі м.Львова щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання на підставі ст.129, ч.3 ст.138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області №02-521/13 від 19.07.2013 року і зобов'язання позивача провести ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання на підставі ст.129, ч.3 ст.138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області з 29.01.2013 року, з урахуванням проведених виплат, в якій надано боржнику (позивачу у справі) строк для самостійного виконання рішення до 10.02.2014 року.

УПФУ у Франківському районі м.Львова у строк для добровільного виконання рішення суду не виконало, що підтверджується листом від 12.02.2014 року №2002/06-19.

Так, позивач листом від 12.02.2014 року №2002/06-19 повідомив державного виконавця, що управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова звернулось до Франківського районного суду м.Львова із заявою про роз'яснення судового рішення у справі №465/7504/13-а, з огляду на те, що таке є незрозумілим для виконання, оскільки відповідно до довідки №02-1148 вих/13 від 12.06.2013 року, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Львівській області, що долучена ОСОБА_1 до заяви від 12.06.2013 року, розмір суддівської винагороди працюючого голови суду зазначений станом на 01.06.2013 року, а згідно із судовим рішенням зобов'язано провести перерахунок з 29.01.2013 року. Окрім того, у резолютивній частині судового рішення від 18.09.2013 року у справі визнано неправомірними дії УПФУ у Франківському районі м.Львова щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання на підставі ст.129, ч.3 ст.138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області №02-521/13 від 19.07.2013 року.

Згідно ухвали Франківського районного суду м.Львова від 14.02.2014 року, заяву управління Пенсійного фонду України у Франківському районі про роз'яснення постанови Франківського районного суду від 18.09.2013 року у справі №465/7504/13-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Франківському районі, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області про визнання неправомірною відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та про зобов'язання здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання - залишено без задоволення. У свою чергу, позивачем не надано доказів оскарження ухвали суду від 14.02.2014 року.

Як свідчать матеріали справи, пояснення щодо причин невиконання постанови суду, викладені УПФУ у Франківському районі м.Львова у листі від 12.02.2014 року державним виконавцем не було враховано, оскільки вони не були поважними та винесено постанову ВП №41798799 від 11.03.2014 року про накладення штрафу у розмірі 1020,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду в частині виплати допомоги позивач не виконав без поважних на те причин та для виконання рішення в цій частині не вчинив будь-яких дій.

Колегія суддів вважає, що наведені висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки вони ґрунтуються на фактичних обставинах справи та відповідають приписам чинного законодавства, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Частиною 2 статті 14 КАС України передбачено, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом. Державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право: накладати стягнення у вигляді штрафу на громадян і посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Частинами 1, 2 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення. Державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа вносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює виконавчі дії по виконанню рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим законом порядку.

Відповідно до ст.75 вищенаведеного Закону, після відкриття виконавчого провадження по виконавчому документу, який зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець відповідно до ст.24 вищевказаного Закону визначає йому строк добровільного виконання рішення. У разі невиконання без поважних причин цих вимог державний виконавець застосовує до боржника штрафні санкції чи інші заходи, передбачені законодавством, і призначає новий строк виконання.

Згідно ч.1 ст.89 цього ж Закону України, у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником, державний виконавець виносить постанову про накладення на боржника юридичну особу штраф у розмірі від сорока до шістдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк для виконання.

Таким чином, для прийняття рішення щодо застосування санкцій, передбачених частиною першою статті 89 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець повинен встановити два факти: по-перше, що судове рішення не виконано, по-друге, що рішення суду не виконано без поважних на те причин.

Постанова державного виконавця про накладення штрафу може бути оскаржена до начальника відповідного органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець або до суду в 10-денний строк.

Із постанови про накладення штрафу від 11.03.2014 року видно, що державний виконавець зазначає, що причини невиконання рішення суду, на які посилається УПФУ у Франківському районі м.Львова у поясненнях, не є поважними.

Також, колегія суддів вважає за належне зазначити, що твердження позивача щодо неможливості виконання судового рішення через його незрозумілість у зв'язку із виданими довідками для проведення перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання, є безпідставними, оскільки вказані обставини були предметом розгляду при вирішенні спору між ОСОБА_1 та УПФУ у Франківському районі м.Львова в адміністративній справі №465/7504/13-а.

Разом з тим, судом встановлено, що позивач у лютому звертався із заявою до Франківського районного суду про роз'яснення судового рішення та не отримавши жодних повідомлень й інформації щодо її розгляду, позивач 24.04.2014 року надіслав до суду запит про результат розгляду заяви про роз'яснення постанови Франківського районного суду від 18.09.2013 року у справі №465/7504/13-а.

Листом від 30.04.2014 року Франківський районний суд м.Львова повідомив позивача, що 14.02.2014 року його заява розглянута з постановленням ухвали та додатково надіслано останньому копію цієї ухвали.

Суд першої інстанції вірно зазначав, що жодних доказів про те, що позивач як заявник цікавився станом розгляду поданої заяви з лютого по 24.04.2014 року у справі відсутні та представником позивача не подано й у судовому засіданні належним чином не обґрунтовано.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що посилання позивача на лист від 13.06.2014 року №7213/06-19, в якому вказано, що УПФУ у Франківському районі м.Львова проведено перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці, а відтак, постанова про накладення штрафу винесена без встановлення фактичних обставин, також не заслуговує на увагу, оскільки на момент винесення державним виконавцем постанови про накладення штрафу рішення Франківського районного суду від 18.09.2013 року не було виконано.

В матеріалах справи також немає доказів того, що не виконання рішення суду пов»язано з відсутністю коштів.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості та безпідставності позовних вимог та вважає, що постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області серії ВП №41798799 від 11.03.2014 р. про накладення на управління Пенсійного фонду України в Франківському районі м. Львова штрафу в розмірі 1020,00 гривень винесена правомірно.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і така задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.41, 160, 195, 196, 198 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 4 серпня 2014 року у справі №813/5215/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

А.І. Рибачук