Справа № 674/1394/15-а
Суддя: Артемчук В. М.
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області
Справа № 674/1394/15-а
Провадження № 2-а/674/75/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року Дунаєвецький районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді Артемчук В.М.

при секретарі Мудрицькій Л.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дунаївці справу за адміністративним позовом

ОСОБА_2

до

Департаменту соціального захисту населення

Хмельницької обласної державної адміністрації

про визнання протиправним рішення про черговість отримання

автомобіля та поновлення черговості отримання автомобіля

ВСТАНОВИВ:

22 вересня 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації про визнання протиправним рішення про черговість отримання автомобіля та поновлення черговості отримання автомобіля, посилаючись на те, що він являється інвалідом першої групи як військовослужбовець ОСОБА_3, про що є відповідне посвідчення.

Інвалідність першої групи встановлена довічно з 30.12.1998 року, в звязку із цим має право на безоплатне отримання автомобіля за рахунок органів соціального захисту населення.

Автомобіль ЗАЗ з ручним керуванням вперше безкоштовно позивач отримав 19.03.1991 року та користувався ним . Оскільки строк експлуатації вказаного автомобіля складає 10 років, то з 4.04.2001 року знову став на облік у відповідача для безоплатного отримання автомобіля.

В 2008 році наданий раніше позивачу автомобіль був зданий та утилізований Позивач залишився на обліку на безкоштовне отримання автомобіля з ручним керуванням в органах соціального захисту населення з 4.04.2001 року. До 2006 року автомобіль не було надано. Не дивлячись на те, що позивач має право на першочергове отримання автомобіля, але після прийняття Постанови КМ України від 19.07.2006 року №999 «Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями» та Змін до Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою КМ України від 26.04.2007 року № 661, позивача включили до загальної черги інвалідів, які мають право на безкоштовне отримання автомобіля за рахунок органів соціального захисту населення.

З таким рішенням не згоден і вважає, що постанова КМ України, якою затверджено Порядок забезпечення інвалідів автомобілями, не має зворотної сили і йому має бути виділено автомобіль першочергово.

З цього приводу позивач звернувся до відповідача та вимагав усунути порушення закону що до порушених прав на отримання автомобіля як інваліду першої групи ОСОБА_3, але отримав відповідь датовану 4.08.2015 року з посиланням на таке, що «відповідно до поданої заяви від 4.04.2001 року позивач перебуває на обліку по заміні автомобіля із ручним керування в порядку загальної черги, оскільки являється інвалідом армії і не має статусу інваліда війни. В 2015 році позивач був в черзі під № 667. Поставка автотранспорту в область здійснюється відповідно до розподілу, затвердженого Міністерством соціальної політики України. Забезпечення автотранспортом інвалідів здійснюється по мірі його надходження в область згідно черги. Протягом 2014 року та січня-липня 2015 року для Хмельницької області автомобілі не надходили».

Вважає таке рішення відповідача незаконним, оскільки позивач мав право на першочергове безкоштовне отримання автомобіля як інвалід ОСОБА_3 на час його звернення за отриманням автомобіля 4.04.2001 року, то в послідуючому дії відповідача що до переміщення його в загальну чергу осіб інвалідів, які мають право на безкоштовне отримання автомобілів за рахунок коштів соціального захисту населення, являються незаконними, а тому звернувся до суду і просить визнати незаконними дії відповідача що до переміщення його черговості на отримання автомобіля як інваліда першої групи ОСОБА_3 з першочергового права на отримання автомобіля в загальну чергу та зобов»язати відповідача поновити його в праві на першочергове отримання автомобіля безкоштовно як інваліду першої групи ОСОБА_3 з 04.04.2001 року.

В судовому засіданні позивач та представник позивача ОСОБА_1 позов підтримали в повному обсязі і просили його задовольнити і зокрема позивач ОСОБА_2 пояснив суду, що він являється інвалідом уже давно з 1952-1953 р.,отримавши ушкодження в армії, інвалідом першої групи як військовослужбовець ОСОБА_3 став в 1954 році є також учасником війни, про що має посвідчення. Ще в 1973 році став на чергу для отримання автомобіля і отримав мотоколяску. В 1991 році рішенням МСЕК його визнано інвалідом ОСОБА_3 1 групи і видано довідку про те, що згідно медичних показників він має право на забезпечення автотранспортом з ручним управлінням.

Автомобіль мотоколяска був забраний і утилізований і 04.04.2001 року став на чергу по заміні автомобіля. Поставили на першочергову чергу на заміну автомобіля безкоштовно. Що року звертався з проханням надати автомобіль, а в 2007 році від відповідача дізнався, що його перемістили на загальну чергу. З того часу постійно звертався з заявами до відповідача та Міністерства праці та соціальної політики України про поновлення в черзі, але були тільки одні відписки . В липні 2015 року знову звернувся з заявою про поновлення на отримання автомобіля першочергово, але отримав відмову і змушений уже звернутися до суду. Він особа похилого віку,уже на другий рік буде 85 років. Ходити дуже трудно, щоб поїхати в лікарню змушений просити чужих людей, щоб завезли. Вважає, що його права порушені і просить їх відновити.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, однак надіслав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності та письмове пояснення в якому просив в задоволенні позову відмовити зазначивши, що правовідносини, пов'язані із забезпеченням інвалідів автомобілями, регулюються Порядком забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року №999.

Так, відповідно до частини 3 п. 35 Порядку облік інвалідів ведеться в розрізі таких категорій за окремою нумерацією:

1) інваліди з правом на першочергове забезпечення;

2)інваліди з правом на позачергове забезпечення;

3) інваліди з правом на забезпечення у порядку загальної черги.

Пільгове забезпечення інвалідів автомобілями з ручним і звичайним керуванням регулюється пунктом 31 Порядку.

Позивач являється інвалідом І групи як військовослужбовець ОСОБА_3.

Згідно із абз.4 підпункту 1 пункту 31 Порядку автомобілями на пільгових умовах з оплатою 30 відсотків їх вартості забезпечуються особи з числа військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, отриманого під час проходження військової служби, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, державної безпеки, інших військових формувань, які стали інвалідами внаслідок захворювання, отриманого під час проходження служби у зазначених формуваннях.

Черговість забезпечення інвалідів автомобілями регулюється пунктами 25-28 цього Порядку, якими встановлені умови щодо позачергового отримання автомобілів, першочергового та у порядку загальної черги.

Так, згідно із абзацем другим пункту 27 у Порядку загальної черговості автомобілями забезпечуються інші інваліди, які мають відповідні медичні призначення.

Відповідно до листа Департаменту від 04.08.2015 року №04.03-6803 ОСОБА_2 перебуває на обліку по заміні автомобіля з ручним керуванням в порядку загальної черги, оскільки являється інвалідом армії і не має статусу інваліда війни. У 2015 році його черга за №667.

Поставка автотранспорту в область здійснюється відповідно до розподілу, затвердженого Міністерством соціальної політики України. Забезпечення автомобілями інвалідів здійснюється згідно із чергою.

Порядок забезпечення інвалідів автомобілями, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року №999, набрав чинності 9 серпня 2006 року.

Відповідно до частини першої ст.5 Цивільного кодексу України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Згідно з частиною 3 ст.5 Кодексу, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Так, згідно із Переліком постанов Кабінету Міністрів України, що втратили чинність, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року №999, постанова Кабінету Міністрів України від 8 вересня 1997 року №999 «Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями» втратила чинність.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні КСУ від 9 лютого 1999 року № І-рп/99, відповідно до пункту 2 якого дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час якого вони настали або мали місце.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача ,вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється інвалідом першої групи як військовослужбовець ОСОБА_3, що підтверджується довідкою МСЕК від 10.07.1997 року та посвідченням серія ААА № 0147112 від 30.12.1999року і згідно довідки № 6 до акту обстеження МСЕК по медичним показанням має право на забезпечення транспортними засобами з ручним керуванням .

Також встановлено, що на підставі вищезазначених довідок МСЕК позивач з 04.04. 2001 року перебував на обліку в Головному управління праці та соціального захисту населення Хмельницької ОДА для заміни автомобіля ЗАЗ -968МБ, строк експлуатації якого закінчився 23.02.2001 року , що підтверджується копією справи , наданої відповідачем.

Факт зняття з обліку та утилізацію автомобіля ЗАЗ-968МБ, 1990 року випуску підтверджується доданими матеріалами справи.

Згідно посвідчення В-1У № 327795 від 30.12.1999 року, яке видане Дунаєвецьким управлінням соціального захисту населення Хмельницької області ОСОБА_2 являється учасником війни.

Відповідно до ст. ст.7,13 п.22 Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту», до інвалідів війни належать також інваліди з числа: військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов'язків військової служби, пов'язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами; Інвалідам війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються такі пільги: позачергове безоплатне забезпечення автомобілем (за наявності медичних показань для забезпечення автомобілем) на термін експлуатації до десяти років (з наступною заміною на новий), виплата компенсації на бензин (пальне), ремонт, технічне обслуговування автомобілів або на транспортне обслуговування в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.п.3, 21,27 постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 1997 р. N 999 «Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями» чинній на момент взяття позивача на облік в Головному управління праці та соціального захисту населення Хмельницької ОДА, заміна автомобілів, одержаних безплатно інвалідами війни,

яким групу інвалідності встановлено безстроково, провадиться на підставі раніше виданого висновку облМСЕК (ЦМСЕК, КМСЕК) про наявність медичних показань для одержання автомобіля або мотоколяски без повторного медичного обстеження з урахуванням висновку лікувально-профілактичних закладів про спроможність інваліда керувати автомобілем. У такому ж порядку на пільгових умовах здійснюється заміна автомобілів інвалідам інших категорій, групу інвалідності яким встановлено безстроково; для заміни автомобіля передбачено, що за наявності посвідчення водія, медичного висновку на право забезпечення автомобілем безплатно, відсутності протипоказань до керування ним автомобілями забезпечуються: безплатно - інваліди з числа військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок нещасного випадку або захворювання, одержаного у період проходження військової служби. Інвалід, який одержав безплатно автомобіль, може бути достроково поставлений на чергу для одержання іншого автомобіля на підставі рішення колегії Міністерства праці та соціальної політики у разі, коли цей автомобіль непридатний для подальшої експлуатації внаслідок шляхово-транспортної пригоди, яка сталася не з вини інваліда або стихійного лиха, за наявності відповідного висновку технічної експертизи про неможливість його відновлення.

Згідно п.32 Порядку заява інваліда про надання йому автомобіля приймається управлінням праці та соціального захисту населення районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації за місцем постійного проживання та прописки інваліда і підлягає реєстрації в спеціальному журналі .

Судом встановлено, що станом на 18 липня 2006 року позивач перебував на обліку по заміні автомобіля з ручним керуванням ( модифікація МБ-110280) безкоштовно і серед інвалідів на дану модифікацію автомобіля був в черзі за № 98, що підтверджується листом Головного управління праці та соціального захисту населення .Хмельницької ОДА № 10-5809 від 18.07.2006 року.

Згідно повідомлень Головного управління праці та соціального захисту населення Хмельницької ОДА та Міністерства праці та соціальної політики України від 16.05.2007р., 27.02.2008 р., 20.04.2010р., 22.09.2010р., 24.11.2011р., 13.01.2012р.,12.04.2012р, 11,06.,2013р. видно, що позивач відповідно до п.31 постанови Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 р. N 999 «Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями» і згідно його заяви від 04.04.2001 року перебуває на обліку по заміні автомобіля із ручним керуванням в порядку загальної черги, оскільки являється інвалідом армії і не має статусу інваліда війни і станом на 22.09.2010 року в черзі за № 949.

25 липня 2015 року позивач повторно звернувся до відповідача з заявою про поновлення його в першочерговій черзі на заміну автомобіля, однак 04.08.2015 року отримав відмову з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 р. N 999 «Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями», зазначивши при цьому, що він перебуває в черзі під № 667.

Згідно з ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни. Нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.

За ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Позиція Конституційного суду України, яка висловлена у рішенні від 09.07.2007 року N 6-рп/2007 по справі N 1-29/2007 є чіткою та справедливою. Утверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до частини другої статті 6. частини другої статті 19, частини першої статті 68 Конституції України вони є загальнообов'язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування. їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобов'язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (п.3.2. мотивувальної частини). Таку правову позицію Конституційний Суд України висловив і в рішенні від 20 березня 2002 року N 5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій) (пункт 6 мотивувальної частини).

Посилання представника відповідача на п.п.25-28, 31 постанови Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 р. N 999 «Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями» якими встановлені умови щодо позачергового отримання автомобілів, першочергового та у порядку загальної черги в редакції на даний час є неправомірними і суперечить вимогам ст.58 Конституції України.

Враховуючи вищевикладене , суд дійшов висновку, що дії Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації щодо переміщення черговості отримання автомобіля ОСОБА_2 як інваліда 1 групи ОСОБА_3 з першочергового права на отримання автомобіля в загальну чергу є неправомірними і позивач підлягає відновленню в черзі станом на 04.04.2001 року.

Керуючись ст.ст. 71, 86, 94, 104, 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, п.п.21, 27 постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 1997 р. N 999 «Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями» , суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати неправомірними дії Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації щодо переміщення черговості отримання автомобіля ОСОБА_2 як інваліда 1 групи ОСОБА_3 з першочергового права на отримання автомобіля в загальну чергу.

Зобовязати Департамент соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації поновити ОСОБА_2 як інваліда 1 групи з числа військовослужбовців ОСОБА_3 в праві на першочергове отримання (заміну) автомобіля безкоштовно з 04.04.2001 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Дунаєвецький районний суд протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя/підпис/ Вірно: Суддя Дунаєвецького райсудуОСОБА_4