Справа № 815/7148/15
Суддя: Стеценко О. О.
Дата ухвалення: 2015-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/7148/15
УХВАЛА

25 грудня 2015 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Стеценко О.О., вивчивши адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до Приморського районного відділу Одеського міського управління Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, треті особи без самостійних вимог на предмет спору Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулось Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» з адміністративним позовом до Приморського районного відділу Одеського міського управління Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, треті особи без самостійних вимог на предмет спору Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_1 про зобов'язання відповідальних посадових осіб зняти арешт накладений постановою Портфранківським відділом міліції Приморського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області б/н від 09.06.2008 року на нежитлову будівлю за адресою АДРЕСА_1.

Згідно п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.107 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства; відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.106 КАС України; подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо подано заяву про поновлення цього строку, то чи є підстави для її задоволення).

Розглянувши зміст позовної заяви та доданих до неї документів, суддя встановив наявність підстав для відмови у відкритті провадження за вказаним адміністративним позовом з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

При визначені судової юрисдикції щодо вирішення справи необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктивного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За змістом п.1 ч.1 статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно - правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Водночас, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення (ч.2 ст.4 КАС України).

Відповідно до п.2 ч.3 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Як вбачається з матеріалів адміністративного позову, позов стосується зняття арешту з майна, накладеного постановою Портфранківським відділом міліції Приморського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області б/н від 09.06.2008 року на нежитлову будівлю за адресою АДРЕСА_1.

Суд звертає увагу на те, що згідно ст.1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінально-процесуальним законодавством України.

Положеннями ч.1 ст.303 КПК України визначено чіткий перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, оскарження яких можливе на досудовому розслідуванні.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов'язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Отже, із змісту наведеного суд робить висновок, що оскарження рішень, дій чи бездіяльності органу досудового розслідування в рамках кримінального провадження не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Судом встановлено, що позивач фактично оскаржує бездіяльність Приморського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області щодо не зняття арешту з майна, накладеного постановою Портфранківського відділу міліції Приморського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області б/н від 09.06.2008 року на нежитлову будівлю за адресою АДРЕСА_1 в рамках кримінального провадження.

Суд вважає за необхідне зазначити, що органи досудового розслідування та прокуратури під час здійснення слідчих та інших процесуальних дій в межах кримінального провадження, виконують не владні управлінські функції, а процесуальні функції з метою виконання завдань покладених процесуальним законом - Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відтак, враховуючи приписи КАС України, такі спори не випливають із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій, а тому не належать до юрисдикції адміністративних судів.

При цьому порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування врегульований параграфом 1 глави 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 2 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2001 від 23.05.2001 року визначено, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод і законних інтересів. Захист прав і свобод людини не можуть бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому КПК України, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості та не належить до управлінської сфери.

Таким чином, спірні відносини, які виникли між Публічним акціонерним товариствоом «УкрСиббанк» та Приморським районним відділом Одеського міського управління Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області з приводу звільнення майна з-під арешту в рамках кримінального провадження не пов'язані із здійсненням владних управлінських функцій суб'єкта владних повноважень.

Так, відповідач у межах спірних правовідносин здійснює особливі процесуальні повноваження у кримінальному провадженні, а не владні управлінські функції, що виключає можливість розгляду справи у межах адміністративного судочинства. У зв'язку з цим необхідно зазначити, що оскарження окремих процесуальних актів, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування і прокуратури до суду може здійснюватися у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, оскільки діяльність суб'єктів кримінально - процесуальних правовідносин, має свої особливості, та не належить до сфери управлінської діяльності і не може бути предметом оскарження в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

У Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначено, що, здійснюючи перевірку заяв і повідомлень про злочини, прокурор, слідчий, орган дізнання діють до порушення кримінальної справи, однак вдаються до тих же способів і прийомів, що й під час збирання доказів у кримінальній справі. Отже, правовідносини, що мають місце під час розгляду заяв про злочини, за своєю правовою природою є кримінально-процесуальними. Тому перевірка скарг на рішення, дії чи бездіяльність вказаних суб'єктів владних повноважень має відбуватися у тому ж процесуальному порядку і тим же судом, на який відповідно до закону покладені повноваження щодо перевірки й оцінки доказів у кримінальній справі, тобто судом із розгляду кримінальних справ.

Зазначене обумовлює висновок, що компетентним національним судом, до юрисдикції якого належить розгляд скарг щодо прийняття рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності суб'єктом владних повноважень стосовно заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини, є суд, який спеціалізується на розгляді кримінальних справ.

Конституційний Суд України у цій справі вирішив, що скарги осіб стосовно прийняття рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності суб'єктом владних повноважень щодо заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини суди повинні розглядати і вирішувати у кримінальному судочинстві.

До такого ж висновку дійшов Верховного Суду України (Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України) в постанові від 16 вересня 2015 року № 21-1666а15.

На підставі викладеного, суддя вважає, що спірні правовідносини не відносяться до компетенції адміністративного суду, що унеможливлює розгляд цієї справи за правилами КАС України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням зазначеного, суддя приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, роз'яснивши позивачу його право звернутись із зазначеними позовними вимогами в порядку Кримінального процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 107, 109, 165 КАС України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до Приморського районного відділу Одеського міського управління Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, треті особи без самостійних вимог на предмет спору Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити дії.

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до Приморського районного відділу Одеського міського управління Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, треті особи без самостійних вимог на предмет спору Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити дії- повернути позивачу.

Роз'яснити позивачу право на звернення з відповідним позовом із зазначеними позовними вимогами в порядку Кримінального процесуального кодексу України.

Повторне звернення з тією самою позовною заявою з тих самих підстав до Одеського окружного адміністративного суду не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня її отримання. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Стеценко О.О.