Справа № 813/3226/14
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2016-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2016 року справа № 813/3226/14

14год. 31хв. зал судових засідань №6

Львівський окружний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Гулика А.Г.,

судді Брильовського Р.М.,

судді Сакалоша В.М.,

секретар судового засідання Щур В.Р.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача заступник начальника управління - начальник відділу ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування припису, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області (далі ІДАБК у Львівській області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача заступник начальника управління - начальник відділу ОСОБА_2, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати припис відповідача від 02.04.2014р. №5-г.

Ухвалою від 17.12.2015р. суд на підставі ст.55 КАС України допустив заміну первинного відповідача у справі ІДАБК у Львівській області його правонаступником Державною архітектурно-будівельною інспекцією України (далі ДАБІ України).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в результаті проведення позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил відповідач дійшов до помилкових висновків про відсутність в позивача належним чином розробленої та затвердженої проектної документації і дозволу на виконання будівельних робіт щодо реконструкції квартири АДРЕСА_1. Позивач зазначає, що в нього є розроблена та затверджена проектна документація і дозвіл на виконання будівельних робіт щодо вказаної квартири. Проте, у звязку з сімейними обставинами, позивач здійснив таку реконструкцію з незначними відхиленнями від проектних пропозицій. Позивач вказує, що здійснена ним реконструкція не порушує прав та інтересів інших осіб. Додатково зазначив, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Відповідач заяву про визнання позову чи заперечення на позовну заяву до суду не подав.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, пояснень щодо позовних вимог до суду не подала.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце проведення судового засідання. Клопотань про розгляд справи без його участі до суду не надходило. В судових засіданнях, в яких брав участь представник відповідача, він проти задоволення позову заперечував з тих підстав, що оскаржений припис винесений за результатами правомірно проведеної ІДАБК у Львівській області позапланової перевірки дотримання позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Факт порушення позивачем вимог законодавства належним чином зафіксований, а тому, оскаржений припис є правомірним та скасуванню не підлягає. Просив суд у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача в судове засідання не зявилась, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, хоча належним чином повідомлялась про дату, час і місце проведення судового засідання. Клопотань про розгляд справи без участі третьої особи до суду не надходило.

Заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

02.04.2014р. ІДАБК у Львівській області проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, за результатами якої складено акт №26-г від 02.04.2014р.

Перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 в 2005 році здійснив реконструкцію квартири АДРЕСА_2 за рахунок прибудови тамбуру розміром 5,34?2,62м., площею 11кв.м., замість визначених розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №898 від 04.08.2005р. тамбуру площею 4,1кв.м. без належним чином розробленої та затвердженої проектної документації, чим порушив ст.7, ч.1 ст.9, абз.4 ч.1 ст.27 Закону України «Про архітектурну діяльність», без дозволу на виконання будівельних робіт, чим порушив ч.ч.1, 2, 3, 17 ст.29 Закону України «Про планування і забудову територій», а також без документу про право власності чи право користування земельною ділянкою, чим порушив ч.1 ст.22 Закону України «Про основи містобудування».

ІДАБК у Львівській області складено протокол про адміністративне правопорушення від 02.04.2014р. №7-г про порушення позивачем ч.1 ст.96 Кодексу України про адміністративне правопорушення, яке полягає в порушенні позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил при здійсненні реконструкції квартири АДРЕСА_2.

За результатами розгляду вказаного протоколу ІДАБК у Львівській області винесено постанову у справі по адміністративне правопорушення від 07.04.2014р. №15/00-ф/пз, якою на позивача накладено штраф у сумі 255грн.

Приписом від 02.04.2014р. №5-г позивача зобовязано до 01.10.2014р. усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, встановлені в акті перевірки №26-г від 02.04.2014р.

Не погоджуючись з приписом від 02.04.2014р. №5-г позивач звернувся до суду з вимогою про визнання протиправним та скасування вказаного припису.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Правові та організаційні засади здійснення архітектурної діяльності, спрямованої на формування сприятливого життєвого середовища, досягнення естетичної виразності, економічної доцільності і надійності будинків, споруд та їх комплексів визначаються Законом України «Про архітектурну діяльність».

Статтею 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснюється для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва обєктів архітектури додержання субєктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, місцевих правил забудови населених пунктів, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції. Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - орган державного архітектурно-будівельного контролю).

Відповідно до ст.31 Закону України «Про планування і забудову територій» (чинного на спірний період) державний контроль за плануванням, забудовою та іншим використанням територій здійснюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань містобудування та архітектури, відповідними спеціально уповноваженими органами з питань містобудування та архітектури, Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та її територіальними органами, а також іншими спеціально уповноваженими органами виконавчої влади

Згідно з п.1 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011р. N 553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Держархбудінспекцією та її територіальними органами (далі - інспекції).

Відповідно до п.11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011р. №553, посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема, видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Відповідно до частини 1 статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа відповідної інспекції державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа у встановлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем проведено позапланову перевірку дотримання позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, за результатами якої складено акт №26-г від 02.04.2014р.

Перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 в 2005 році здійснив реконструкцію квартири АДРЕСА_2 за рахунок прибудови тамбуру розміром 5,34?2,62м., площею 11кв.м., замість визначених розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №898від 04.08.2005р. тамбуру площею 4,1кв.м. без належним чином розробленої та затвердженої проектної документації, чим порушено ст.7, ч.1 ст.9, абз.4 ч.1 ст.27 Закону України «Про архітектурну діяльність», дозволу на виконання будівельних робіт, чим порушено ч.ч.1, 2, 3, 17 ст.29 Закону України «Про планування і забудову територій», а також без документу про право власності чи право користування земельною ділянкою, чим порушено ч.1 ст.22 Закону України «Про основи містобудування».

Приписом від 02.04.2014р. №5-г позивача зобовязано до 01.10.2014р. усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, встановлені в акті перевірки №26-г від 02.04.2014р.

При винесенні оскарженого припису відповідач виходив з того, що прибудова тамбуру до квартири АДРЕСА_2 є обєктом самочинного будівництва. Проте, суд не бере до уваги вказані доводи відповідача, з огляду на таке.

Статтею 376 Цивільного кодексу України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

З наведеної норми випливає, що нерухоме майно вважається самочинним будівництвом за наявності, хоча б одної з чотирьох умов, а саме: 1) воно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; 2) без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи; 3) без належно затвердженого проекту; 4) з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Судом встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Шевченківської районної ради м.Львова №435 від 09.10.1990р., позивачу ОСОБА_1 та членам його сім'ї - ОСОБА_3 (дружині) та ОСОБА_4 (синові) виділена для проживання розташована на першому поверсі трьохповерхового багатоквартирного житлового будинку №3 однокімнатна квартира №10 по вул.Цеховій в м.Львові. 26.10.1990 року видано службовий ордер за № 000254 на вселення в цю службову квартиру та укладено письмовий Договір її найму.

З тих підстав, що площа службової квартири № 10 по вул.Цехова в м.Львові складала лише 39.2кв.м., а її житлова площа становила лише - 16.0кв.м. 04.08.2005р. Галицька районна адміністрація Львівської міської ради з метою покращення житлових умов сімї ОСОБА_1, без надання іншого житлового приміщення своїм розпорядженням від 04.08.2005р. №898 затвердила Висновок міжвідомчої комісії Галицького району (протокол №22 від 05.07.2005року, параграф №21), яким надала ОСОБА_1В, дозвіл на перепланування вищевказаної квартири з розширенням її за рахунок добудови вхідного тамбуру, згідно з виготовленими проектними пропозиціями; зобов'язала ОСОБА_1 виконати вказані роботи за власні кошти та після завершення будівельних робіт внести необхідні зміни в інвентаризаційну справу будинку.

На виконання розпорядженням №898 від 04.08.2005року ОСОБА_1, відповідно до затверджених Проектних пропозицій, за власні кошти виконав необхідні роботи з реконструкції квартири АДРЕСА_3 з метою розширення житлової площі за рахунок добудови та приведення санітарно - побутових умов вказаної квартири у відповідність до вимог діючих Державних норм і стандартів.

23.05.2014 року ІДАБК у Львівській області зареєстровано подану ОСОБА_1 декларацію виконання будівельних робіт, при цьому в ній зазначено, що реконструкція вказаної квартири проведена в межах існуючого фундаменту, а містобудівні умови та обмеження забудови щодо вказаної квартири не вимагаються відповідно до вимог п.25 Наказу Мінрегіонбуду України від 07.07.2011року № 109.

28.09.2014 року в ІДАБК у Львівській області належним чином зареєстрована Декларація про готовність об'єкта до експлуатації, якою визнано, що квартира АДРЕСА_4 після проведення вказаної реконструкції повністю готова до наступної експлуатації за її цільовим призначенням.

Відповідно до ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд враховує, що постановою Галицького районного суду м.Львова від 10.06.2015р. у справі №461/12611/14-а, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.11.2015р., задоволено позов ОСОБА_1 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, за участю третіх осіб Львівської міської ради, Львівського комунального підприємства «Центральне», ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування розпорядження, зобовязання до вчинення дій, якою визнано незаконним та скасовано розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 163 від 19.05.2014 року «Про приведення квартири №10 на вул.Цеховій 3 у м.Львові до попереднього стану».

Вказаною постановою встановлена протиправність розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 163 від 19.05.2014 року «Про приведення квартири №10 на вул.Цеховій 3 у м.Львові до попереднього стану»., винесеного щодо ОСОБА_1 з тих самих підстав, що й оскаржений припис відповідача від 02.04.2014р. №5-г. Крім того, встановлена відсутність підстав для зобовязання ОСОБА_1 вчиняти дії з приведення вказаної квартири до попереднього стану.

Вказаним судовим рішенням встановлено, що під час проведення планової реконструкції АДРЕСА_5 ОСОБА_1 за власні кошти виконані будівельно-ремонтні роботи, які покращили житлові умови вказаної службової квартири, - внаслідок яких кв.№10 в буд.№3 по вул.Цеховій в м.Львові після проведеної реконструкції складається з: коридору підліт.10-1, площею 12.3кв.м.; кухні підліт. 10-2, площею 7.5кв.м.; санітарного вузла підліт.10-3, площею 3.4кв.м.; житлової кімнати підліт.10-4, площею 16.0кв.м.; тамбура підліт.10-5, площею 11.0кв.м., який опирається на власний залізобетонний стрічковий фундамент та не спричинює додаткових навантажень на несучі конструкції вказаного житлового будинку, планування внутрішньо квартирних інженерних конструкцій та некапітальних перегородок якого не впливає на експлуатацію та технічний стан інших квартир вказаного будинку та самого будинку в цілому.

Здійснюючи вказану реконструкцію квартири АДРЕСА_6 позивач ОСОБА_1 облаштував на старому існуючому капітальному фундаменті тамбур під літ.10-5, який займає земельну ділянку площею 11.0кв.м., - проте вказаний тамбур опирається на власний залізобетонний стрічковий фундамент та не спричинює додаткових навантажень на несучі конструкції вказаного житлового будинку, планування внутрішньо квартирних інженерних конструкцій та некапітальних перегородок якого не впливає на експлуатацію та технічний стан інших квартир вказаного будинку та самого будинку в цілому.

При цьому, внаслідок проведення вказаної реконструкції не допущено ні порушення законних прав та інтересів інших мешканців багатоквартирного трьохповерхового житлового будинку № 3 по вул.Цеховій в м.Львові, ні вимог чинних ДБН, що підтверджено Висновком за № 20/14с від 02.12.2014р.

Суд також враховує, що внаслідок проведення вказаної реконструкції не допущено ні порушення законних прав та інтересів інших мешканців багатоквартирного трьохповерхового житлового будинку № 3 по вул.Цеховій в м.Львові, ні вимог чинних ДБН.

Суд бере до уваги, що в приписі відповідача від 02.04.2014р. №5-г не вказано, які саме дії повинен вчинити позивач з метою усунення виявлених порушень та приведення квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану.

Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

З огляду на наведене, суд вважає, що припис ІДАБК у Львівській області від 02.04.2014р. №5-г винесеним без достатніх правових підстав та протиправним, а тому, такий підлягає скасуванню.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 73,08грн.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати припис Інспекції держаного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області від 02.04.2014р. №5-г.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови суду складений та підписаний 12.01.2016р.

Головуючий суддя А.Г. Гулик

Суддя Р.М. Брильовський

Суддя В.М. Сакалош