Справа № 164/1446/15-а
Суддя: Покидюк М. В.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер справи: 164/1446/15-а
Провадження по справі: 2-а/164/47/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 року Маневицький районний суд Волинської області в складі: головуючого - судді Покидюка М.В.,

розглянувши в порядку скороченого провадження в смт. Маневичі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області про визнання незаконними дій Управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області щодо відмови у здійснені перерахунку пенсії та зобовязання провести перерахунок пенсії і проводити її виплату із врахуванням даного перерахунку, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд із вказаним адміністративним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 16 січня 1992 року по 31 березня 2015 року працювала на посадах, за класифікацією віднесених, згідно Закону України ,,Про державну службу до посад державної служби. З 02 квітня 2008 року на підставі Закону України ,,Про державну службу їй була призначена пенсія за віком з урахуванням зниження пенсійного віку, передбаченого ст. 55 Закону України ,,Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року № 797. 31 березня 2015 року вона звільнена із займаної посади державного службовця головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Маневицького РУЮ Волинської області, згідно ст. 38 КЗпП України у звязку з виходом на пенсію. Після звільнення із державної служби, Управлінням Пенсійного фонду в Маневицькому районі здійснено перерахунок її призначеної пенсії, на підставі постанови Маневицького районного суду Волинської області від 13 лютого 2015 року, з врахуванням складових заробітної плати для обчислення пенсії, а саме сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, з яких були сплачені внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, починаючи з 22 липня 2014 року, виходячи із 86 % суми заробітної плати, за довідками, що подавалися нею до Управління Пенсійного фонду в Маневицькому районі Волинської області при призначенні пенсії у 2008 році.

23 листопада 2015 року вона звернулася до Управління Пенсійного фонду в Маневицькому районі із заявою про здійснення перерахунку пенсії з 01 квітня 2015 року в розмірі 86 %, згідно довідок про складові заробітної плати від 01 квітня 2015 року № 753, 757, № 754, з врахуванням рішення Маневицького районного суду Волинської області від 13 лютого 2015 року.

Просила визнати дії Управління Пенсійного фонду в Маневицькому районі Волинської області щодо відмови їй у перерахунку пенсії, згідно поданих довідок від 01 квітня 2015 року № 753, № 757, № 754, з 01 квітня 2015 року, виходячи із розміру заробітної плати, зазначеної у даних довідках, з врахуванням інших виплат - матеріальних допомог на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, виходячи із 86 відсотків суми заробітної плати, які були застосовані при призначенні пенсії, протиправними. Зобовязати Управління Пенсійного фонду в Маневицькому районі Волинської області провести їй перерахунок пенсії відповідно до довідок від 01 квітня 2015 року № 753, № 757, № 754, з 01 квітня 2015 року, виходячи із розміру заробітної плати, зазначеної у даних довідках, з врахуванням інших виплат - матеріальних допомог на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, виходячи з 86 відсотків суми заробітної плати, які були застосовані при призначенні пенсії, з урахуванням виплачених сум, та здійснювати виплату пенсії. Стягнути з Управління Пенсійного фонду в Маневицькому районі на її користь судовий збір сплачений при поданні адміністративного позову.

Ухвалою суду від 30 листопада 2015 року залишено без розгляду період з 01 квітня 2015 року по 29 травня 2015 року.

Ухвалою Маневицького районного суду від 30 листопада 2015 року відкрите скорочене провадження в справі.

Представник відповідача ОСОБА_2 подала до суду заперечення на позовні вимоги ОСОБА_1, в якому зазначила, що відносно задоволення позову заперечує. Підтвердила, що позивач перебуває на обліку в УПФ України в Маневицькому районі, як одержувач пенсії за віком на підставі ст. 37 Закону України ,,Про державну службу з 02 квітня 2008 року. Пенсія була обчислена з урахуванням посадового окладу, надбавки за ранг та вислугу років на час звернення за призначенням пенсії та середньомісячної суми надбавки за високі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи та премій за 24 календарні місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією (період з 01 квітня 2006 року по 31 березня 2008 року) на підставі довідок № 777, № 778, 779 від 01 квітня 2015 року. 23 листопада 2015 року позивач звернулася до відповідача з заявою про перерахунок пенсії. В задоволені заяви ОСОБА_1 було відмовлено, оскільки відповідно до ст. 37-1 Закону України ,,Про державну службу перерахунки державним службовцям провадяться у двох випадках: у разі підвищення розмірі заробітної плати працюючим державним службовцям і у звязку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця. Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України ,,Про внесені змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02 березня 2015 року № 213 у звязку з неприйняттям закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону ,,Про державну службу. У звязку з чим, з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України ,,Про державну службу, не призначаються та раніше призначені пенсії не перераховуються.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що адміністративний позов є підставним і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка перебуває на обліку в УПФУ в Маневицькому районі Волинської області та отримує пенсію за віком згідно Закону України ,,Про державну службу з 02 квітня 2008 року, що підтверджується пенсійним посвідченням серії ААБ № 637706 від 10 червня 2008 року. 31 березня 2015 року позивачка звільнена із державної служби у звязку з виходом на пенсію, що підтверджується копією трудової книжки (ст. 45) БТ - І № 2538661. 23 листопада 2015 року позивачка звернулася до відповідача з заявою про перерахунок пенсії на підставі довідок про складові заробітної плати від 01 квітня 2015 року № 753, 757, № 754 - з 01 квітня 2015 року.

Згідно ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Ї Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.ст. 3, 6, 22, 64 Конституції України людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Лише в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обовязки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення…

Згідно ч. 1-3 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 37 Закону України „Про державну службу (в редакції на час призначення пенсії позивачу) пенсія державним службовцям виплачується за рахунок держави. На одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обовязкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. Пенсія державному службовцю виплачується у повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

Згідно ст. 37-1 Закону України „Про державну службу у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у звязку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Відповідно до ч. 1-2, 6-7 ст. 33 Закону України „Про державну службу оплата праці державних службовців повинна забезпечувати достатні матеріальні умови для незалежного виконання службових обовязків, сприяти укомплектуванню апарату державних органів компетентними і досвідченими кадрами, стимулювати їх сумлінну та ініціативну працю. Заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обовязків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст.ст. 1, 2 Закону України „Про оплату праці заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обовязки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, повязані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Тобто, в структуру заробітної плати входять основна та додаткова заробітна плата, а також інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Положення ст. 33 Закону України „Про державну службу визначають умови оплати праці державних службовців, а не умови їх пенсійного забезпечення, а тому якщо державний службовець під час перебування на державній службі отримував грошову винагороду, інші виплати, на які нараховувалися страхові внески або збір на обовязкове державне пенсійне страхування, то зазначений розмір цієї винагороди та виплат повинні бути враховані і при обчисленні пенсії державного службовця.

Аналіз положень ст.ст. 33, 37 Закону України „Про державну службу дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати входили до системи оплати праці державного службовця.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України „Про пенсійне забезпечення, якою врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсії, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України „Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування нараховується збір на обовязкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно ст. 41 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: 1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону; 2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обовязкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України „Про пенсійне забезпечення, і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Оскільки на індексацію заробітної плати, матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, премії до професійних свят були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обовязкове державне пенсійне страхування та вказані виплати включаються до складу заробітної плати державного службовця, тому відповідач повинен враховувати їх і при призначенні відповідної пенсії.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обовязкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

В даному випадку при вирішенні спірних правовідносин перевагу у застосуванні мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, зокрема, ст. 66 Закону України „Про пенсійне забезпечення та ст. 41 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а не положення Законів України „Про державну службу та „Про оплату праці, які до спірних правовідносин є загальними.

Аналогічні правові позиції висловлені Верховним Судом України в постановах від 20 лютого 2012 року та 28 травня 2013 року.

Згідно ч. 1, 2 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Крім того, представником відповідача не враховано, що згідно ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Всупереч зазначеним нормам КАС України представником відповідача не було подано відповідних доказів в обґрунтування заперечень на заявлені позивачем вимоги.

Відповідно до ст. ст. 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про: 1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; 2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії… При вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії… Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що слід визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області щодо відмови проведення перерахунку ОСОБА_1 пенсії, як державному службовцю, без врахування в заробіток (дохід) для обчислення пенсії сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, премій до професійних свят, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обовязкове державне пенсійне страхування та зобовязати провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, як державному службовцю, врахувавши в заробіток (дохід) для обчислення пенсії суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обовязкове державне пенсійне страхування, відповідно до довідок № 753, 754, 757 від 01 квітня 2015 року, починаючи з 30 травня 2015 року, з урахуванням виплачених сум, та виходячи із 86 відсотків суми заробітної плати, які були застосовані при перерахунках її пенсії.

Відповідно ст. 94 КАС України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 487 гривень 20 копійок судового збору сплаченого позивачем при поданні адміністративного позову до суду.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 7 - 14, 71, 86, 94, 104, 158 - 163, 167, 186, 244 - 2 КАС України, Законом України „Про державну службу, Законом України „Про оплату праці, Законом України „Про пенсійне забезпечення, Законом України „Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування, Законом України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, ст. ст. 3, 6, 8, ч. 2 ст. 19, ст. 22, ч. 1 ст. 46, ст. 64 Конституції України, ППВС України № 9 від 1.11.1996 року „Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя, ППВС України № 8 від 13.06.2007 року „Про незалежність судової влади, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області щодо відмови проведення перерахунку ОСОБА_1 пенсії, як державному службовцю, без врахування в заробіток (дохід) для обчислення пенсії сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, премій до професійних свят, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обовязкове державне пенсійне страхування.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, як державному службовцю, врахувавши в заробіток (дохід) для обчислення пенсії суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально -побутових питань, індексації заробітної плати, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обовязкове державне пенсійне страхування, відповідно до довідок № 753, 754, 757 від 01 квітня 2015 року, починаючи з 30 травня 2015 року, з урахуванням виплачених сум, та виходячи із 86 відсотків суми заробітної плати, які були застосовані при перерахунках її пенсії.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду в Маневицькому районі Волинської області на користь ОСОБА_1 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок судового збору сплаченого позивачем при поданні адміністративного позову до суду.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Маневицький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі якщо постанову було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М.В. Покидюк