Справа № 22-а-26161/11
Суддя: Воробйова Н. С.
Дата ухвалення: 2011-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного

суду Київської області у складі:

головуючого: судді Воробйової Н.С.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Семенцова Ю.В.,

розглянула в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу за

апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Рокитнянському районі

Київської області на постанову Рокитнянського районного суду Київської області від

5 березня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного

фонду України у Рокитнянському районі Київської області про визнання протиправними дії,

зобовязання провести перерахунок та виплату державної, додаткової пенсії за шкоду,

заподіяну здоровю, доплати до пенсії та соціальної допомоги, як дитині війни.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи

апеляційної скарги, колегія суддів, -

встановила:

У лютому 2010 року ОСОБА_1 звернулася до Рокитнянського районного суду

Київської області, в якому просила відновити пропущений строк для звернення до суду за

захистом порушених прав, свобод та інтересів з 22 травня 2008 року та просила визнати

відмову управління Пенсійного фонду України у Рокитнянському районі Київської області

щодо проведення перерахунку раніше призначеної пенсії з урахуванням щомісячної доплати

до пенсії згідно ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які

постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі однієї мінімальної заробітної

плати, щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю згідно ст. 50 Закону

України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, згідно ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок

Чорнобильської катастрофи» державної пенсії особам, віднесених до категорії 1 (2 група

інвалідності) та у звязку з втратою годувальника в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком

згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок

Чорнобильської катастрофи» та ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в

розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, починаючи з 22 травня 2008 року -

протиправною. Зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату раніше

призначеної пенсії з урахуванням: щомісячної доплати до пенсії відповідно ст. 39 Закону

України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок

Чорнобильської катастрофи» в розмірі однієї мінімальної заробітної плати з урахуванням

виплачених сум вказаної доплати та з послідуючим її перерахуванням у відповідності до змін

діючого законодавства та встановлення нових розмірів мінімальної заробітної плати,

щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю відповідно до ст. 50 Закону

України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок

Чорнобильської катастрофи» в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком та державної

пенсії особам, віднесених до категорії 1 (2 група інвалідності) та у звязку з втратою

годувальника відповідно ст. 54 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали

внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та соціальної

допомоги, як дитині війни відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей

війни» в розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком з урахуванням виплачених сум

вказаної доплати та з послідуючим її перерахуванням у відповідності до змін діючого

законодавства та встановленням нових розмірів мінімальної пенсії за віком починаючи з

22 травня 2008 року.

Постановою Рокитнянського районного суду Київської області від 5 березня 2010 року

позов ОСОБА_1 задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну

скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з

порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про

відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної

скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга цідлягає частковому задоволенню, а

постанова суду - зміні з таких підстав.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що перерахунок пенсії позивача згідно ст.ст.39, 50

ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали

внаслідок Чорнобильської катастрофи" та відповідно ст. 6 Закону України «Про соціальний

захист дітей війни» підлягає перерахунку з 22 травня 2008 року, оскільки відповідачем

порушено 'її право на отримання належних виплат у розмірі, передбаченому Законом України

"Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської

катастрофи" та Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

З таким висновком суду не можна погодитися у повній мірі.

Колегією суддів встановлено, що позивач є постраждалим внаслідок Чорнобильської

катастрофи категорії та інвалідом 2 групи внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами

по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується копією

відповідного посвідчення та довідкою МСЕК та має статус дитини війни.

Позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Рокитнянському

районі Київської області. ОСОБА_2 Київської області, відповідно до Постанови КМУ від

23 липня 1991 року № 106, віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які

постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"передбачено, що розмір пенсій для

інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути

нижчими по 2-й групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно з ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали

внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, віднесеним до категорії 1, призначається

щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі: інвалідам 2 групи -

75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачає виплату щомісячної

соціальної допомоги в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що позивач має право на призначення пенсії в розмірі, не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком, та щомісячної

додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком та щомісячної доплати до пенсії, як дитині війни у розмірі 30 відсотків мінімальної

пенсії за віком.

Проте ці виплати здійснюються відповідачем з розрахункової величини відповідно до

Постанови Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року № 1 "Про підвищення розмірів

пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких

здійснюється за рахунок коштів державного бюджету".

Судова колегія дійшла висновку, що позивач має право на отримання пенсії як інвалід 2

групи, щодо якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, та щомісячної

додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, які мають бути виплачені відповідачем

відповідно до мінімальної пенсії за віком, розмір якої передбачений ч. 1 ст. 28 Закону України

про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а не Постановою КМУ.

Наявність такого права у позивача є визначальним для вирішення вказаного спору, крім

того, це право гарантується Конституцією України (частина друга статті 46 Конституції

України).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та

органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в

межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства

України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну

силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними

актами, при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають стаття 50 та ч. 4

ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок

Чорнобильської катастрофи", а не постанова Кабінету Міністрів України "Про підвищення

розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування

яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету", яка істотно звужує обсяг

встановлених законом прав.

Зі змісту ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які

постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" випливає, що під час визначення розміру

пенсій за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за

правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне

пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або

встановлював інший розмір, немає.

Судовою колегією не приймаються до уваги положення ч. З ст. 28 Закону України "Про

загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з якої випливає, що мінімальний розмір

пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки

наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є

підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання

щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, та пенсії як інваліду II групи,

захворювання якого пов'язано з Чорнобильською катастрофою, виходячи з розміру

мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.ст. 50 та 54 Закону України "Про статус та

соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Отже, судова колегія дійшла висновку, що відповідачем було порушено право позивача на

отримання належних йому виплат, розрахованих відповідно до мінімальної пенсії за віком.

Що стосується вимог позивачки щодо перерахунку доплати, відповідно ст. 39 Закону

України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок

Чорнобильської катастрофи", колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які

постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії громадянам, які працюють на

територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах

у зоні радіоекологічного контролю - на одну мінімальну заробітну плату.

Проте, до пенсії позивача проводиться доплата відповідно до ч. 2 ст. 39 вказаного Закону в

розмірі, передбаченому Постановою КМ України від 26 липня 1996 року № 836 "Про

компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи",

тобто у сумі 5,20 грн. Відповідач також керувався Законом України "Про Державний бюджет

України на 2008 рік", яким було внесено зміни до ст.50, 54 Закону України "Про статус і

соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме

розмір пенсії інвалідів 2 групи становить 120 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які

втратили працездатність, а розмір додаткової пенсії - 20 відсотків прожиткового мінімуму для

осіб, які втратили працездатність.

Разом з тим, судовою колегією враховується, що Рішенням Конституційного Суду України

від 22 травня 2008 року № 10-рп положення Закону України "Про Державний бюджет

України на 2008 рік", якими зупинено дію абзаців другого, третього, четвертого частини

першої та частини другої ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які

постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", визнано такими, що не відповідають

Конституції України (є неконституційними).

Отже, визнані неконституційними положення Закону України "Про Державний бюджет

України на 2008 рік" втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України

рішення від 22 травня 2008 року № 10-рп.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних

коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни обґрунтовано не взяті судом до

уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору.

Проблеми надання бюджетних коштів відповідачу для виконання покладених на нього

обовязків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядались.

Проте, не можна погодитись з висновком суду в частині задоволення позовних вимог щодо

періоду проведення нарахувань та виплат, починаючи з 22 травня 2008 року, оскільки

позивач звернувся до суду 5 лютого 2010 року (згідно дати реєстраційного штампу на

позовній заяві - а.с. 2).

Тому, враховуючи положення ст. 99 КАС, Рішення Конституційного Суду України

№ 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року та межі позовних вимог, останні підлягають

задоволенню з 5 лютого 2009 року.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку про часткове скасування

постанови суду та прийняття нової постанови.

Керуючись ст. ст. 197, 198, 201, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Рокитнянському районі

Київської області на постанову Рокитнянського районного суду Київської області від

5 березня 2010 року - задовольнити частково.

Постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 5 березня 2010 року -

змінити, в частині задоволення позову щодо зобовязання проведення перерахунку та

витати державної та додаткової пенсії, за шкоду, заподіяну здоровю за період з 22 травня

2008 року та постановити в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1

Андріївни до управління Пенсійного фонду України у Рокитнянському районі Київської

області про визнання протиправними дії, зобовязання провести перерахунок та виплату

державної, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, доплати до пенсії та соціальної

допомоги, як дитині війни - задовольнити частково.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Рокитнянському районі Київської

області провести у відповідності до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист

громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", перерахунок та виплату

ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі

75 відсотків мінімальної пенсії за віком починаючи з 5 лютого 2009 року.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Рокитнянському районі Київської

області провести у відповідності до ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний

захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", перерахунок та

виплату ОСОБА_1 державної пенсії як особі, віднесеній до категорії 1 у

розмірі 8 мінімальних пенсій за віком за віком починаючи з 5 лютого 2009 року.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Рокитнянському районі Київської

області провести у відповідності до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни",

перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячної державної соціальної допомоги у

вигляді підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, починаючи з 5 лютого

2009 року.

В іншій частині постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 5 березня 2010 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути

оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом

двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: