Справа № 490/4858/15-а
Суддя: Батченко О. В.
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/490/142/2015 Справа № 490/4858/15-а
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

19 листопада 2015 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Батченка О.В. при секретарі Сукач А.С. з участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання бездіяльності неправомірною, -

В С Т А Н О В И В :

В травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Миколаївської міської ради, просив визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо затвердження норм споживання води та водовідведення відповідно до "Методики визначення нормативів питного водопостачання населення", затвердженої наказом Держжитлокомунгоспу України від 27 вересня 2005 року № 148 (далі - Методики). В обгрунтування позову позивач послався на те, що всупереч положенням п. 1.4 Методики та роз'ясненням Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, наданим у листі від 28 жовтня 2014 року "Щодо застосування норм постанови "Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування" відповідач не затверджує норми споживання питної води населенням починаючи з 1988 року, які мають враховуватися під час нарахування оплати за послуги водопостачання та водовідведення. Такий стан речей за твердженням позивача призвів до перевищення у 2,25 разів встановлену соціальну норму споживання, що в свою чергу звужує соціальну захищеність позивача щодо права на нарахування достатніх розмірів пільг і субсидій на водопостачання та водовідведення.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, підтвердив викладені в позовній заяві обставини. Додатково суду пояснив, що переглядати та затверджувати норми споживання питної води населенням відповідно чинного законодавства відповідач зобов'язаний раз на три роки.

Представник відповідача проти позову заперечував, мотивуючи таку позицію тим що згідно тієї ж Методики перегляд нормативів має здійснюватися на замовлення органів місцевого самоврядування спеціалізованими науково-дослідними організаціями за винагороду, а такі витрати не передбачались бюджетами на відповідний рік, у якому відповідач мав затверджувати норми споживання питної води населенням. До того ж такі спеціалізовані організації в м. Миколаєві відсутні, що ускладнює процес встановлення правовідносин. Як на підставу заперечень проти позову представник відповідача також послався на те, що позивачем не представлено суду доказів на підтвердження тих обставин, що за результатом перегляду показник нормативу споживання питної води в м. Миколаєві (без лічильника 9м3) зменшиться, при цьому, як стверджує позивач аж до встановленого рівня соціальної норми споживання (4м3); а також на підтвердження того, що він (ОСОБА_1) дійсно споживає на місяць менше ніж 9 м3 питної води.

Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З представленого позивачем листа Миколаївського міського голови вих. № 1-3912-1/л від 08 грудня 2014 року слідує, що позивач звертався до відповідача з питання оплати послуг з водопостачання та водовідведення та надання пільг на соціальні норми житла. Так, ОСОБА_1 повідомлено про те, що він знаходиться на персоніфікованому обліку в управлінні соціальних виплат і компенсацій Ленінського району департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради і внесений до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги. З 01 жовтня 204 року позивач має право користуватися 50% знижкою плати за житлово-комунальні послуги відповідно до соціальних норм житла та соціальних нормативів споживання послуг, зокрема, по МКП «Миколаївводоканал» із розрахунку на 1 особу (без лічильника 4м3).

Цим же листом підтверджено, що рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 385 від 26 червня 1998 року норма споживання питної води населенням за відсутності приладу обліку (до цієї категорії осіб відноситься і позивач) встановлена у розмірі 9м3.

Підпунктом 2 пункту 3 Постанови Кабінету міністрів України № 409 від 16 серпня 2014 року соціальний норматив користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії для користування послугами з централізованого постачання холодної води встановлений у 2,4 м3 на одну особу на місяць за наявності централізованого постачання гарячої води та 4 м3 на одну особу на місяць за відсутності централізованого постачання гарячої води.

Відповідно пункту 4 Порядку розроблення норм та затвердження нормативів питного споживання, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 1107 від 25 серпня 2004 року (далі Порядок) нормативи питного водопостачання у конкретному населеному пункті розробляються та науково обґрунтовуються згідно з Методикою визначення нормативів питного водопостачання населення спеціалізованими науково-дослідними організаціями на замовлення місцевих адміністрацій або органів місцевого самоврядування та затверджуються ними після погодження з місцевими органами виконавчої влади з питань охорони здоров'я, охорони навколишнього природного середовища та водного господарства. Методика визначення нормативів питного водопостачання населення розробляється та затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства за погодженням з центральними органами виконавчої влади з питань охорони здоров'я, охорони навколишнього природного середовища та водного господарства.

Згідно пункту 1.4 Методики визначення нормативів питного водопостачання населення, затвердженої наказом Держжитлокомунгоспу № 148 від 27 вересня 2005 року (далі Методика) нормативи водопостачання, визначені за даною методикою, використовуються також для розрахунку та встановлення норм споживання питної води населенням (далі - норми водоспоживання) в залежності від ступеня благоустрою житлових будинків.

Пунктами 7.1 та 7.2 Методики передбачено, що розроблені нормативи питного водопостачання погоджуються та затверджуються згідно з пунктом 4 Порядку . Перегляд нормативів питного водопостачання здійснюється один раз на три роки, а в разі необхідності допускається їх достроковий перегляд.

Згідно тверджень позивача, за такого, обовязком відповідача є раз на три роки затверджувати норми споживання питної води населенням.

Проте суд з цим не погоджується.

Так, з системного аналізу Методики та Порядку слідує, що обовязок органу місцевого самоврядування щодо затвердження раз на три роки нормативу стосується саме нормативу питного водопостачання (п. 7.2 Методики), а не норми споживання питної води населенням, що є різними за значенням поняттями. Пункт 1.4 Методики прямо вказує, що лише розрахунок норми споживання питної води населенням здійснюється згідно розрахунку нормативів питного водопостачання. Про те, що решта положень Методики також регулює суспільні правовідносини у сфері визначення норм споживання питної води населенням у п. 1.4 Методики не йдеться.

За такого, обовязок відповідача раз на три роки затверджувати норми споживання питної води населенням відсутній.

Крім цього, з обставин справи не слідує того висновку, що у разі перерахунку раніше затверджена норма споживання питної води в м. Миколаєві істотно зменшиться, зокрема з 9 м3 до встановленого з 01 жовтня 2014 року (Постанова КМУ № 409 від 16 серпня 2014 року) соціального нормативу користування послугами, на які надаються пільги 4 м3, чи взагалі зміниться у бік зменшення або збільшення.

З викладеного слідує, що твердження про те, що внаслідок неправомірної бездіяльності відповідача права позивача на отримання пільг та користування субсидій у визначеному законом розмірі були порушені, не відповідає дійсності.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. 9, 11, 158-163, 288 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційну скаргу на постанову може бути подано до Одеського апеляційного адміністративного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів.

Суддя О.В. Батченко