Справа № 804/9827/15
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2015-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 жовтня 2015 р. Справа № 804/9827/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Боженко Наталії Василівни
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Дніпропетровської митниці ДФС до Відділу ДВС Буського районного управління юстиції про визнання протиправною та скасування постанови, -
Дніпропетровська митниця ДФС звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу ДВС Буського районного управління юстиції, в якому просить суд визнати незаконною та скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві від 28.07.2015 року № ВП 47216751 заступника начальника відділу державної виконавчої служби Буського РУЮ Поцілуйка П.В.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач не в повному обсязі вчинив виконавчі дії та не застосував необхідні заходи для повного виконання судового рішення, тому постанова про повернення виконавчого документа підлягає скасуванню.
Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження та просив задовольнити позов в повному обсязі.
Представник відповідача заперечував проти задоволення адміністративного позову, посилаючись на законність постанови державного виконавця, надав до суду письмові заперечення, які містяться в матеріалах справи.
Дослідивши докази наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.
Постановою від 04 грудня 2013 року Дніпропетровської митниці Міндоходів у справі про порушення митних правил на громадянина ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500 гривень.
Постановою від 09.04.2015 року відкрито виконавче провадження відділом державної виконавчої служби Буського районного управління юстиції з виконання постанови від 04.12.2013 року.
Постановою від 28.07.2015 року повернуто виконавчий документ стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження". На обґрунтування повернення виконавчого документа зазначено, що відповідно до відомостей спеціалізованих установ, які проводять реєстрацію майна фізичних осіб, встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до ЗУ "Про виконавче провадження" заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними. При виїзді за адресою вказаною у виконавчому документі встановлено, що майно, на яке може бути звернено стягнення, не виявлено, боржник не працює, пенсії не отримує, про що складено акт державного виконавця.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить з наступного.
Згідно частини 1 статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV (далі - Закон №606) виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно статті 11 Закону №606 державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.
Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ; залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, працівників органів внутрішніх справ, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; застосовувати під час провадження виконавчих дій відеозапис, фото- і кінозйомку; у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.
Згідно ч.1, 2 ст.25 Закону №606 державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.
Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.
При цьому, згідно ст. 27 ЗУ "Про виконавче провадження" у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч. 2 ст. 25 ЗУ "Про виконавче провадження" для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення, державний виконавець розпочинає примусове виконання рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, добровільний строк для виконання встановлений до 15.04.2015 року, відповідачем 16.04.2015 року було сформовано інформаційну довідку за результатом пошуку інформації про зареєстровані права власності, інші речові права з Реєстру прав власності на нерухоме майно, про обтяження речових прав з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та про іпотеки з Державного реєстру іпотек в порядку доступу державних виконавців до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, однак відомості щодо нерухомого майна в реєстрах відсутні.
Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.04.2015 року за боржником ОСОБА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1 не зареєстроване нерухоме майно.
Згідно із відповідями ДПС України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах, про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб така особа, як ОСОБА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1 на обліку не перебуває.
В тому числі, згідно із відповідями від Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримають пенсії, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи по боржнику ОСОБА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1 - інформації не знайдено.
Відповідачем був направлений запит до державної Інспекції сільського господарства в Львівській області, Держземагенства у Буському районі, ЛОДКБТІ та ЕО щодо наявності майна у боржника. Згідно із відповідями державної Інспекції сільського господарства в Львівській області від 29.05.2015 року, Кам"янка - Бузького МРЕВ ДАЇ за боржником транспортні засоби не зареєстровані.
16.06.2015 року здійснено виїзд по місцю проживанню боржника, де встановлено, що боржник проживає в будинку який належить його батькам, майна не виявлено на яке можливо звернути стягнення, не працює, не є пенсіонером, про що складено акт державного виконавця, в присутності двох понятих.
Згідно п.2 ч.1 ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
Про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт (ч.2 ст.47 ЗУ "Про виконавче провадження").
Таким чином, щодо посилання позивача на не вчинення дій державним виконавцем слід зазначити, що відповідачем здійснювались дії щодо одержання безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.
Щодо звернення до суду про розшук боржника слід зазначити, що у відповідача є відомості про місце проживання та місцезнаходження боржника, що підтверджується актом державного виконавця від 16.06.2015 року.
Щодо обмеження боржника у праві виїзду за кордон, то необхідно зазначити, що відсутні дані щодо можливості виїзду боржника за кордон, та звернення до суду із обмеженням такого права боржника є правом державного виконавця.
Щодо припинення чинності арешту, про що зазначено в постанові про повернення виконавчого документі стягувачеві, слід зазначити, що відповідно до частини 2 статті 25 ЗУ "Про виконавче провадження" за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.
Так, постановою про відкриття виконавчого провадження від 09.04.2015 року не було накладено арешт на майно та кошти боржника, однак дана стаття не встановлює обов'язку накладати арешт на майно, а у разі повернення виконавчого документу стягувачеві в будь-якому разі припиняється чинність арешту. Дана обставина не є підставою для скасування постанови про повернення виконавчого документу.
Відповідно до статті 47 ЗУ "Про виконавче провадження" про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.
За вимогами частини 2 пункту 3.15 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5 повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному у статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV.
При цьому, в постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов'язково роз'яснюється порядок повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання, про що й було зазначено позивачу.
Так, відповідачем здійснені усі передбачені Законом № 606-ХІV заходи з примусового виконання судового рішення, але за результатом цих заходів виявилась відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна, виявилися безрезультатними.
Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, з урахуванням доказів у їх сукупності та висновків суду викладених вище, суд приходить висновку, що позов не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 71, 86, 94, 160-163, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову Дніпропетровської митниці ДФС до Відділу ДВС Буського районного управління юстиції про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко