Справа № 809/1712/14
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2015-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2015 р. № 809/1712/14

11 год. 45 хв. м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого Гундяка В.Д.,

при секретарі Хомі О.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Європейські будівельні технології до Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

03.06.2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Європейські будівельні технології» звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що висновки податкового органу, викладені в акті перевірки, не є обовязковими і носять рекомендаційний характер, а тому прийняття податкових повідомлень-рішень за їх невиконання суперечить нормам чинного законодавства.

Ухвалою суду від 09.07.2014 року провадження у даній справі було зупинено до набрання законної сили постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.10.2013 року у справі №809/2116/13-а.

Вищевказане рішення, яке залишене без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду, набрало законної сили 05.10.2015 року, у звязку з чим ухвалою суду від 05.11.2015 року провадження у даній справі поновлено.

Згідно з ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду в даній справі від 21.12.2015 року відповідача Державну податкову інспекцію в м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області замінено її правонаступником Державною податковою інспекцією в м. Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області.

Після поновлення провадження представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві. Суду пояснив, що за результатами камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТзОВ «Європейські будівельні технології» за грудень 2013 року, ДПІ в м. Івано-Франківську було складено акт за №520/22-04-01/33859883 від 10.02.2014 року. Вказав, що на підставі вищевказаного акту 18.02.2014 року контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення за №, а в подальшому в результаті перегляду даного рішення в порядку досудового врегулювання спору Міністерством доходів і зборів України прийнято рішення про нарахування штрафних санкцій за № від 05.05.2014 року. Вважає вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, як такі, що винесені на підставі неправомірних висновків податкового органу, а саме: прийняті за невиконання актів камеральних перевірок за попередні періоди, які, на думку позивача, носять рекомендаційний характер і не підлягають до обовязкового виконання. У звязку з наведеним просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у письмовому запереченні. Крім того, пояснив суду, що акт, складений податковим органом за результатами перевірки, дійсно носить виключно рекомендаційний характер, однак оскільки позивач не здійснив коригування податкових зобовязань, то відповідачем за наслідками перевірки у наступному звітному періоді прийняті податкові повідомлення-рішення. Враховуючи встановлені в ході перевірки порушення вимог податкового та цивільного законодавства, представник відповідача вважає оскаржувані рішення законними, просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Вислухавши представників позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах адміністративної справи письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних мотивів.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Судом встановлено, що в лютому 2014 року ДПІ в м. Івано-Франківську проведена камеральна перевірка даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТзОВ «Європейські будівельні технології» за грудень 2013 року.

За результатами перевірки позивача податковим органом складений акт від 10.02.2014 року за №520/22-04-01/33853883 (а.с.17-18), згідно якого перевіркою встановлено, що платником не враховано акт камеральної перевірки за жовтень 2013 року №5179/1501/33859883 від 18.12.2013 року, в результаті чого завищено залишок відємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, на 62 862 грн. та занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного періоду з урахуванням залишку відємного значення попереднього звітного періоду. на 47 812 грн. (а.с. 18). При цьому судом встановлено, що первинно вказані висновки були викладені в акті перевірки № 139/1501/33859883 від 17.06.2013 року, на підставі чого ДПІ у м. Івано-Франківську винесено податкове повідомлення-рішення № від 27.06.2013 року, згідно якого товариству з обмеженою відповідальністю "Європейські будівельні технології" збільшено грошове зобовязання з податку на додану вартість на 17 695,00 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції у сумі 4 424,00 грн. Вказані висновки, відображались податковим органом і в актах перевірок податкових декларацій, які подавались позивачем в наступних періодах.

Таким чином фактичною підставою виникнення спірних правовідносин був висновок відповідача щодо правомірності відображення товариством з обмеженою відповідальністю "Європейські будівельні технології" у податковій декларації з податку на додану вартість за квітень 2013 року коригування в сторону зменшення податкових зобовязань на загальну суму 128 369,00 грн. по неплатниках податку на додану вартість ОСОБА_3 та ОСОБА_4 внаслідок повернення останніми авансових платежів за неотримане житло згідно договорів розірвання договорів купівлі-продажу.

На підставі акту перевірки 18.02.2015 року ДПІ в м. Івано-Франківську прийнято податкове повідомлення-рішення за №, відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 59 765 грн., в тому числі, за основним платежем в розмірі 47 812 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 11 953 грн. (а.с. 9).

В судовому засіданні встановлено, що за результатами розгляду ГУ ДФС в Івано-Франківській області та ДФС України скарг Івано-Франківського ОДОСП в порядку процедури адміністративного оскарження останні були залишені без задоволення, а ГУ ДФС в Івано-Франківській області збільшено суму грошового зобовязання за штрафною санкцією на 11 953 грн. про що прийнято податкове повідомлення-рішення за № від 05.05.2014 року (а.с. 10-16).

За наслідками судового розгляду суд погоджується з правомірністю визначення оскаржуваними рішеннями податкових зобов'язань з податку на додану вартість, та правомірністю прийняття відповідачем вищевказаних податкових повідомлень-рішень, з огляду на нижчевикладене.

Згідно вимог ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства (далі- КАС) України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

В судовому засіданні встановлено, що в квітні 2013 року ТзОВ «Європейські будівельні технології» здійснено коригування податкових зобовязань в бік зменшення внаслідок повернення попередньої (авансової) оплати неплатнику ПДВ у звязку з розірванням угоди про постачання товарів/послуг. Проте при перевірці податкової декларації за квітень 2013 року ДПІ в м. Івано-Франківську виявлено порушення п. 192.2 ст. 192 ПКУ, внаслідок чого, як вже було вищевказано, прийнято податкове повідомлення-рішення від 27.06.2013 року за №, яке було оскаржено позивачем по справі в судовому порядку.

Так судовим рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.10.2015 року, яке залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду, встановлено правомірність дій податкового органу щодо винесення податкового повідомлення-рішення за №, та протиправність зменшення ТОВ «Європейські будівельні технології» суми податкових зобовязань платника податку.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи чи особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Спірні відносини, які виникли між сторонами регулюються Податковим кодексом України та Порядком заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25 листопада 2011 року №1492 (зареєстрований в Мін'юсті України 20 грудня 2011 року №1490/20228).

Згідно з пунктами 200.1, 200.2, 200.3 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого та відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Порядком заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25 листопада 2011 року №1492 (зареєстрований в Мін'юсті України 20 грудня 2011 року №1490/20228) передбачено, що якщо за результатами поточного звітного (податкового) періоду платником податку визначено від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань і сумою податкового кредиту (рядок 19 декларації), така сума враховується у зменшення суми податкового боргу за попередні звітні (податкові) періоди з податку на додану вартість, у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до кодексу (що значиться на особовому рахунку платника на перше число звітного (податкового) періоду (відображається у рядку 20.1 декларації)), а решта зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (відображається у рядку 20.2 декларації поточного звітного (податкового) періоду та переноситься до рядка 21.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду).

Якщо в наступному звітному податковому періоді різниця між сумою податкових зобов'язань і сумою податкового кредиту з урахуванням залишку такого від'ємного значення минулого звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, має від'ємне значення (рядок 22 декларації), подається (Д2) (додаток 2).

Залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (відображається у рядку 24 декларації поточного звітного (податкового) періоду та переноситься до рядка 21.2 декларації наступного звітного (податкового) періоду).

Відповідно до підпункту 4.6.7 пункту 4.6 розділу V вищевказаного Порядку, рядок 21.3 передбачений для відображення збільшення або зменшення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24) за результатами камеральної чи документальної перевірки, проведеної органом державної податкової служби.

У рядку 25 декларації вказується сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду, з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду.

При цьому суд відхиляє, як безпідставні, посилання представника позивача на втрату чинності Порядком заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25 листопада 2011 року №1492, зареєстрованого в Мін'юсті України 20 грудня 2011 року №1490/20228, так як на момент подання декларації за жовтень 2013 року даний нормативно-правовий акт був чинний, оскільки втратив чинність лише 30.12.2013 року.

Одночасно суд не приймає до уваги твердження представника позивача про необов'язковість вимог акту та як наслідок неможливість настання відповідальності за невиконання таких вимог, оскільки у спірних правовідносинах оскаржувані рішення прийняті не за невиконання вимог акту, а внаслідок невірного визначення податкового зобовязання у поданій декларації з ПДВ.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про правомірність винесення податковим органом податкового повідомлення-рішення від 18.02.14 за № НОМЕР_1.

Відповідно до пункту 123.1 ст. 123 ПК України визначено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суми податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобовязання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 % суми нарахованого податкового зобовязання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

В судовому засіданні встановлено, що податковим повідомленням-рішенням за №, яке є узгодженим згідно ухвали суду 27.10.2013 року, податковим органом позивачу вже визначалось податкове зобовязання з податку на додану вартість. Тобто оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням податкове зобовязання з податку на додану вартість контролюючим органом протягом 2013 року визначено повторно.

Таким чином, податковим повідомленням-рішенням від 05.05.14 № НОМЕР_2 збільшено суму грошового зобов'язання за штрафною санкцією, визначену у податковому повідомленні - рішенні ДПІ у м. Івано-Франківську 18.02.14 № НОМЕР_1 на 11953 грн., а отже штрафні санкції до позивача застосовані правомірно, на підставі та у розмірі, визначеному чинним законодавством України.

Враховуючи вищевикладене позовні вимоги до задоволення не підлягають.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні позову відмовити.

Згідно ст.254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гундяк В.Д.

Постанова складена в повному обсязі 25.12.2015 року.