Справа № 404/7063/15-а
Суддя: Бершадська О. В.
Дата ухвалення: 2015-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/7063/15-а
Номер провадження 2-а/404/542/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2015 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді Бершадської О.В. при секретарі Домарецькому Ю.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС взводу ДПС ВДАІ з обслуговування м. Кіровограда та Кіровоградського району ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,- ВСТАНОВИВ:

Позивач 23.09.2015 року звернувся в суд із адміністративним позовом, яким просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС 2 №189241 від 21.09.2015 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що Правил дорожнього руху він не порушував, про що зазначив в протоколі, відповідач не прийняв до уваги його пояснення, неповно та необ»єктивно з»ясував обставини справи, не навів переконливих доказів щодо його вини у вчиненні правопорушення. 21.09.2015 року близько 22 год. 40 хв., керуючи автомобілем ГАЗ ПБ 33023, державний номер НОМЕР_1 наблизився до нерегульованого перехрестя рівнозначних доріг вул. Мурманська- просп. Університетський- просп. Промисловий, переконався, що не створює нікому перешкод для руху транспортних засобів, продовжив рух прямо, обїхавши клумбу. Перед перехрестям встановлений знак 4.10. Круговий рух, що вимагає обїзду клумби (центрального острівця) в напрямку, показаному стрілками на перехресті з круговим рухом, а тому проїхав нерегульоване перехрестя і не порушивши жодних вимог ПДР. В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги підтримав, просив задовольнити.

Відповідач - інспектор ДПС взводу ДПС ВДАІ з обслуговування м. Кіровограда та Кіровоградського району ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся, письмових заперечень не подав.

Дослідивши матеріали справи (в тому числі оглянувши СД), суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, постанову посадової особи про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Позивач (особа, до якої було застосовано адміністративне стягнення посадовою особою ДАЇ, ОВС, в компетенції яких було вирішення питання щодо накладення адмінстягнення) має можливість звернутися з адміністративним позовом до цієї особи про визнання неправомірним притягнення до адмінвідповідальності, який повинен розглядатися за нормами КАС України.

В судовому засіданні встановлено, що 21.09.2015 року посадовою особою, а саме: інспектором ДПС взводу ДПС ВДАІ з обслуговування м. Кіровограда та Кіровоградського району ОСОБА_2 було виявлено порушення водієм ОСОБА_1 п. 16.12 ПДР, та складено протокол про адміністративне правопорушення. На підставі зазначеного протоколу прийнято постанову, якою на позивача накладено штраф у розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. В постанові зазначено, що позивач 21.09.2015 року, 22 год. 38 хв. керуючи транспортним засобом ГАЗ ПБ 33023, номерний знак НОМЕР_1 в м. Кіровограді на перехресті вул. Мурманська- пр. Університетський- пр. Промисловий з круговим рухом не дав дорогу транспортному засобу, який наближався праворуч на рівнозначному перехресті. До постанови надано протокол, в якому позивач вказав проїжджаючи перехрестя машину бачив достатньо далеко, не згоден.

Предметом спору є правомірність прийнятого відповідачем рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому докази щодо наявності чи відсутності складу правопорушення повинні визначатися за нормами КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП, порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти п'яти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 16.12 ПДР України, на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов'язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч. Цим правилом повинні керуватися між собою і водії трамваїв. На будь-якому нерегульованому перехресті трамвай, незалежно від напрямку його подальшого руху, має перевагу перед нерейковими транспортними засобами, що наближаються до нього по рівнозначній дорозі.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об"єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності ( ст. 252 КУпАП).

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» - судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що при складанні постанови про адміністративне правопорушення стосовно позивача суб'єктом владних повноважень інспектором ДПС в порушення вимог ст. 280 КУпАП не з'ясовані всі обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не встановлено винність позивача у вчиненні порушення, будь-які письмові докази на підтвердження порушення позивачем ПДР, який не визнавав себе винним у скоєні правопорушення і про що зазначив інспектору у протоколі не надано, письмові пояснення позивача при складанні протоколу про адміністративну відповідальність на окремому аркуші не відбиралися. З оглянутого відеозапису наданого відповідачем до заперечень не вбачається інкриміноване позивачу правопорушення. Відтак, доказ в якому існують сумніви не можуть бути прийнятті, як такими що доводять вину позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини та визначені відповідно до них правовідносини, приймаючи до уваги той факт, що будь-які відомості, які б спростовували зазначені позивачем обставини у суду відсутні, суд приходить до висновку, що задоволення позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

При цьому, важливо відзначити, що зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб'єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.

Суб'єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб'єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб'єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Таким чином, суди не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством. Так, повноваженнями щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення приписів ч. 2 ст. 122 КпАП України, як і закриття провадження у такій адміністративній справі, наділені виключно посадові особи - працівники відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, які мають спеціальні звання, а тому закриття саме судом провадження у адміністративній справі, порушеній відповідачем відносно позивача, є виходом за межі повноважень суду, наданих чинним законодавством при постановленні судових рішень.

Аналогічна позиція підтримується Вищим адміністративним судом України у постанові від 12.03.2015 року у справі №К/9991/28251/11.

Суд приходить до висновку, що при вирішені питання щодо необхідності закриття провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, слід відмовити.

Керуючись ч. 2 ст.122, п.1 ст. 247, ст. 288, 289, 293 КУпАП, ст. ст. 11, 71, 171-2 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Позов- задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС 2 №189241 від 21 вересня 2015 року відносно ОСОБА_1.

У задоволенні вимоги щодо закриття провадження по справі - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_3