Справа № 804/6881/15
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2015-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 грудня 2015 рокусправа № 804/6881/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.,

без представників сторін;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 липня 2015 р. у справі № 804/6881/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського"

до Дніпропетровської митниці ДФС

про скасування рішення та картки відмови від 02.12.14., -

ВСТАНОВИВ:

"02" червня 2015 р. Публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського" звернулось до суду з адміністративним позовом до Дніпропетровської митниці ДФС в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення та картки відмови від 02.12.2014 року № 110010000/2014/600600/1 та № 110010000/2014/20113.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що затребувані відповідачем документи жодним чином не мають відношення для підтвердження митної вартості товару, визначеної за 1-м методом «за ціною контракту», оскільки не можуть свідчити про наявність та розмір додаткових витрат імпортера, які мають включатися до митної вартості імпортованого товару згідно ч.10 ст. 58 МК України. Також позивачем зазначено, що відповідач порушив приписи ч. 4, 5, 6 ст. 58 МК України, оскільки позивач повинен підтвердити митному органу лише ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті продавцю товару, тобто загальну суму всіх платежів, які були здійснені або які повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів на користь подавця та/або на користь продавця через третіх осіб, та/або на пов'язаних з продавцем осіб. На думку позивачем, справжньою та єдиною причиною для витребування митним органом додаткових документів від декларанта стало те, що згідно з даними Відповідача 17.06.2014 року, 17.07.2014 року схожий товар задекларовано за більшою вартістю, ніж визначено позивачем.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 липня 2015 р. у справі № 804/6881/15 адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського" до Дніпропетровської митниці ДФС про скасування рішення та картки відмови від 02.12.14. - задоволено.

Судом встановлено, що позивач звернувся до митного органу з метою розмитнення товару, придбаного за зовнішньоекономічним контрактом. Митна вартість товару визначена за основним методом та підтверджена відповідними документами. Під час перевірки наданих позивачем документів, митним органом виявлено численні розбіжності в наданих документах, що на думку відповідача унеможливило підтвердження заявленої митної вартості товару. Внаслідок проведеного контролю співставлення, митним органом встановлено заниження вартості товару, в порівнянні з вартістю визначеною в електронних документах, повязаних з перевіркою даних за МД. Виявлені розбіжності слугували підставою для прийняття рішення про коригування заявленої митної вартості товару. На підставі дослідження документів наданих сторонами, а також з врахуванням приписів Митного кодексу України, суд дійшов висновку, що позивачем до митного органу подано всі необхідні документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару. Сумніви митного органу щодо підтвердження заявленої вартості визнано судом надуманими та необґрунтованими. Наведене обумовило прийняття рішення про визнання протиправними спірних рішень митного органу та задоволення позовних вимог.

Не погодившись з постановою суду, Дніпропетровською митницею ДФС подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 липня 2015 р. у справі № 804/6881/15, як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд помилково обґрунтував рішення твердженням позивача про надання всіх необхідних документів, які не містили розбіжностей. Скаржник вказує на те, що судом неналежно досліджено доводи митного органу щодо виявлених розбіжностей, що призвело до невірного вирішення справи по суті, так судом не надано уваги тому факту, що позивачем не надано документів, що підтверджують сплату комісії за дилерським контрактом; відсутній переклад декларації країни експорту; крім того, наявні розбіжності в ціні прас-листа виробника та безпосередньо в контракті.

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

До судового засідання не зявились представники сторін. Жодних клопотань, повідомлень про причини неявки до суду не надходило, підстави відсутності представників сторін суду не повідомлені.

З урахуванням наявних в справі матеріалів, незявлення в судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 28.01.2014 року між позивачем та компанією «Inverell Limited» укладено контракт №14-0157-12, за умовами якого ОСОБА_2 продав, а Покупець купив товар: шлакоутворюючі брикети, асортимент, ціна кількість, якість яких зазначаються в специфікації до контракту, вартість однієї тони складає - 257 дол. США.

З метою розмитнення придбаного товару, позивач звернувся до митного органу шляхом подання декларацій митної вартості № 110010000/2014/022504 від 01.12.14 за ціною договору (основний метод) відповідно до ст. 58 МКУ - на рівні 257 дол. США/т.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару під час проведення митного контролю та митного оформлення позивачем разом з МД надано наступні документи: Контракт купівлі - продажу між позивачем та «INVERELL LIMITED» №14-0157-12 від 28.01.2014 зі специфікацією № 7 від 06.10.2014 року; Рахунок № 710144 від 09.11.2014 року з вказівкою номера Контракту, номеру специфікації, кількості, ціни і вартості товару; Висновок за результатами дослідження експертного підрозділу Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи № 153 від 09.09.2013; картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами № 110/2012/0001471 від 29.04.2014; Інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару № 3052 від 18.11.2014; Службова записка № 11-44/557 від 13.09.2013; Коносамент № 3 від 16.11.2014; Вантажна відомість від 16.11.2014; Митна декларація ТР 112030000/2014/021330 від 28.11.2014; Пакувальний лист № 1 від 24.11.2014; залізничні накладні для внутрішнього сполучення №№ 46849626, 46849634,4.6849642 від 28.11.2014; Довідка про транспортні витрати № 062Д/2513 від 01.12.2014; Прайс-лист ОСОБА_2 товару № 17328 від 24.11.2014; ОСОБА_2 № 11241 від 24.11.2014; Рахунок - фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 1476 від 16.11.2014; ОСОБА_2 від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 164 від 24.11.2014; Дилерський контракт від 11.03.2010; Рахунок від виробника товару до ОСОБА_2 № 710144 від 09.11.2014; Прайс-лист виробника товару б/н від 24.11.2014; Калькуляція виробника товару № 1143 від 24.11.2014; Сертифікат ваги від виробника товару б/н від 09.11.2014; Сертифікат якості від виробника товару б/н 09.11.2014; ОСОБА_2 від виробника товару б/н від 18.11.2014; Сертифікат про походження товару форми А № В 0632211 від 09.11.2014; Копія митної декларації країни відправлення № 14160400ЕХ091185 від 12.11.2014.

02.12.2014 року відповідачем прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №110010000/2014/20113. Також митним органом надано письмову вимогу про зобовязання декларанта протягом 10 днів надати наступні додаткові документи:

рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, повязаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

виписку з бухгалтерської документації;

транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість основних складових товарів;

відповідно до ст. 254 КМУ переклад копії митної декларації країни відправлення.

Крім того, відповідачем зазначено про необхідність подання нової МД, заповненої в установленому порядку, з митною вартістю відповідно до рішення про визначення митної вартості від 02.12.2014 № 110010000/2014/600600/1 (6 метод).

Того ж дня Дніпропетровською митницею прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості товару №/2014/600600/1 від 02.12.2014 року, яким митна вартість товару збільшена з 257 дол.США до 750 дол. США за тону.

У звязку з нагальною потребою, підприємством оформлено нову МД №110010000/2014/022514 від 02.12.2014 року з відкорегованою ціною товару.

Як вбачається з матеріалів справи, в подальшому позивач звернувся до відповідача (вих. № 062Д/132 від 21.01.2015) з висновком Дніпропетровської торговельно-промислової палати № ГО-5429 від 08.12.14, яким підтверджено заявлену декларантом митну вартість поставленого товару на умовах поставки: DAP - ПАТ «Дніпровський меткомбінат», та просив розглянути питання стосовно відкликання рішення про коригування митної вартості від 02.12.2014 № 110010000/2014/600600/1 виданого за МД від 01.12.2014 № 110010000/2014/022504. На вказане звернення позивач отримав відповідь від 26.01.15 вих. 165/10/04-50-25-2 про залишення чинним рішення про коригування митної вартості.

Вважаючи прийняті рішення протиправними та необґрунтованими позивач звернувся до суду.

Дослідивши обставини по справі, колегія суддів вважає за можливе погодитись з висновками суду першої інстанції щодо необґрунтованості прийняття спірного рішення про коригування митної вартості товару з наступних підстав.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.6 ст.54 МК України (в редакції на момент прийняття спірного рішення) митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Тобто ч.6 ст.54 МК України містить певний перелік підстав, за наявності яких митний орган відмовляє декларанту у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю.

У відповідності до ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У статті 57 МК України наведені методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту. Згідно даної статті такими методами є:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Згідно п.п.1-4 ч.2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Таким чином, з аналізу наведених норм вбачається, що для витребування додаткових документів у митного органу повинні бути наявними обґрунтовані причини, якими б обумовлювалась неможливість визначення саме митної вартості товару, що ввозиться, за ціною договору (основний метод) відповідно до ст.58 МК України.

Відповідно до ч.2 ст.53 МК України зазначеного кодексу документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що даною нормою надання певних видів документів (зокрема, транспортних (перевізних) документів, платіжних (банківських) документів, страхових документів) обумовлене певними умовами за наявності яких у декларанта виникає обовязок їх надати.

Згідно ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

При цьому, за визначенням, наведеним у статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

З наведених норм випливає наявність у митного органу повноважень щодо перевірки правильності визначення митної вартості товарів, тобто правильності визначення числового значення складових митної вартості товару, заявленого декларантом до митного оформлення.

Так, за позицією відповідача у поданих до митного оформлення декларантом документах відсутні всі необхідні відомості щодо складових заявленої митної вартості товару, зокрема її транспортної складової, оскільки декларантом не надано документів щодо сплати фрахти.

Проте, з матеріалів справи вбачається що позивачем на вимогу митного органу надано залізничну накладну №46849626, де в графі 1 зазначено відправник Філія «Запорізький річковий порт»; коносамент №3, де зазначено «фрахт передплачено» порт відвантаження Запорізький річпорт, Україна, лист за вих.№062Д/2513 від 01.12.14, лист продавця №11241 від 24.11.201, рахунок №1476 від 16.11.14, де зазначається платник «INVERELL LIMITED», сума до сплати 35 767,50 дол. США та лист перевізника №164 від 24.11.14. Тобто всі необхідні відомості щодо транспортування товару та його оплати декларантом надано до митного оформлення.

Так само митним органом зазначено про наявність розбіжностей в наданих документах, що унеможливлюють підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме:

- відсутність документів щодо сплати комісійної винагороди;

- розбіжності щодо вартості товару в калькуляціях собівартості виробника;

- скан-копія прас-листа виробника не містить дати складання та містить іншу вартість товару;

- відсутній переклад декларації країни експорту.

Колегія суддів вважає за можливе погодитись з висновками суду першої інстанції щодо необґрунтованості позиції митного органу з наступних підстав.

Відповідно до розділу 8 дилерського контракту від 11.03.2010р, «Відповідальність та обовязки сторін» KUMAS сплачує INVERELL комісію на умовах FOB наступним чином: - для розчинів та інших вогнетривких виробів: 3%. Тобто, компанія - виробник самостійно, безпосередньо та без документального оформлення сплачує компанії продавцю комісійну винагороду згідно з умовами, що закріплені виробником та продавцем. Таким чином комісійна винагорода включена до вартості товару відповідно до прайс-листа компанії від 24.11.2014 року. За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, щодо безпідставності доводів відповідача щодо необхідності підтвердження позивачем розміру та порядку сплати комісійної винагороди.

Щодо різниці між калькуляцією собівартості та вартістю прас-листа компанії Виробника, колегія суддів вважає, що наявність різниці у 20 дол.США пояснюється включенням до вартості товару комісійної винагороди та звичайного прибутку виробника. Чинним законодавством не передбачено обовязок декларанта підтверджувати прибутки виробника товару, що закладено останнім у вартість товару.

Щодо різниці між калькуляцією собівартості, що подана відповідно до специфікації № 7 від 06.10.2014 р., та калькуляцією собівартості, що подана відповідно до специфікації № 2 від 28.01.2014 р. Так, відповідно до Специфікації № 2 від 28.01.14 до контракту № 14-0157-12 від 28.01.2014р. вартість «шлакоутворюючих брикетів» марки KUMSLAG PL 66 - 277,00 дол.США/т., відповідно до специфікації № 7 від 06.10.14 до контракту № 14-0157-12 від 28.01.14 вартість «шлакоутворюючих брикетів» марки KUMSLAG PL 66 - 257,00 дол. США/т. Обґрунтовуючи наявну різницю у вартості товару, позивач посилається на лист виробника в якому зазначена різниця пояснюється економією витрат на сировину, газ та енергію під час виробництва шлакоутворюючих брикетів. Позиція відповідача належним чином не обґрунтована, а отже не приймається колегією суддів до уваги.

Таким чином, первісно надані декларантом документи, обовязковість надання яких для митного оформлення передбачена у ч.2 ст.53 Митного кодексу України, містили всі відомості щодо ціни товару і будь-яких розбіжностей у цих документах, які безпосередньо стосуються числових значень складових митної вартості товарів (ч.3 ст.53 Митного кодексу України), митним органом не було виявлено.

Враховуючи це, колегія суддів вважає, що обґрунтування причин, які обумовлювали вимогу до позивача надати додаткові документи, стосовно наявності вищенаведених розбіжностей, є неправомірним, такими, що не стосуються складових митної вартості товару, і, відповідно, це не давало право відповідачу на витребування додаткових документів для підтвердження митної вартості товару у Товариства.

Отже, відповідачем, як субєктом владних повноважень, всупереч вимог ч.2 ст.71 КАС України, не доведено, що при декларуванні позивачем товару за першим методом (вартістю Контракту) були наявними обставини, які б свідчили про існування достатніх підстав для виникнення обґрунтованого сумніву у митного органу щодо вартості імпортованого товару.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, на те, що при витребуванні у позивача додаткових документів (договору (угоди, контракту) із третіми особами, пов'язаного з договором (угодою; контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; виписки з бухгалтерської документації тощо), всупереч вимог п.3 ч.2 ст.55 Митного кодексу України відповідач не обґрунтував чому з наданням цих додаткових документів митна вартість може бути визнана Митницею, тобто не зазначив необхідності надання саме цих додаткових документі і не визначив їх вплив на митну вартість і на виявлені розбіжності.

Відповідно до п.4 ст. 57 Митного кодексу України у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п.2 ч.1 ст.57 Митного кодексу України.

При цьому, застосування другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 та 60 цього Кодексу. Під час консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

За ч. 5 ст.55 Митного кодексу України декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна у митному органі.

Всупереч наведеному митним органом не було проведено процедуру консультації між митницею та позивачем перед застосування другорядного методу та прийняття спірних рішень.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо порушенні відповідачем при винесенні спірного рішення приписів с ст.59 та ст. 64 Митного кодексу України та ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994р., оскільки коригування митної вартості товару відбулось виходячи з відкоригованої митним органом митної вартості товару, а не фактичної вартості товару.

Відповідно до ч. 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідачем як суб'єктом владних повноважень в судовому засіданні не доведено правомірності своїх дій щодо відмови у визначенні митної вартості товару за ціною договору, а встановлені судом обставини свідчать про надання позивачем достатнього обсягу документів, необхідних для визначення митної вартості за основним методом. При цьому відповідачем не доведено обґрунтованість виникнення сумніву у заявленій позивачем митній вартості товару та не надано доказів правомірності дій при прийнятті рішення про коригування митної вартості.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 110010000/2014/20113 від 02.12.14 та рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № 110010000/2014/600600/1 від 02.12.14.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у звязку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 липня 2015 р. у справі № 804/6881/15 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 липня 2015 р. у справі № 804/6881/15 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко