Справа № 461/10631/15-ц
Суддя: Волоско І. Р.
Дата ухвалення: 2015-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.12.2015 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Волоско І.Р.,

секретар Підлужний Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за позовом представника ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної адміністрації Львівської міської ради за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 про скасування розпорядження №420 від 28.09.2015 року «Про визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1»,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування розпорядження ОСОБА_2 районної адміністрації Львівської міської ради №420 від 28.09.2015 року «Про визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1». В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що оспорюваним рішення порушуються права його неповнолітніх дітей та вимог чинного законодавства. Зокрема, вважає, що мати дітей ОСОБА_3 їхнім вихованням не займається, зловживає алкоголем, веде аморальний спосіб життя; не виконує розпорядження Франківської районної адміністрації щодо годин зустрічей батька з дітьми. Просить позов задоволити та скасувати оспорюване розпорядження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, давши пояснення, аналогічні викладеним у фабулі позовної заяви та детальних додаткових поясненнях, де виклав причини, по яких, на його думку, ОСОБА_3 не може виховувати дітей і вони з нею не повинні проживати.

Представник відповідача ОСОБА_2 районної адміністрації ЛМР в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила, оскільки вважає, що розпорядження №420 від 28.09.2015 року «Про визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1» є законним і обґрунтованим, прийнято у відповідності до норм Сімейного Кодексу, постанови КМ України від 24.09.2008р.№866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов»язаної із захистом прав дитини», а також з врахуванням висновку комісії з питань захисту прав дитини ОСОБА_2 районної адміністрації від 24.09.2015р.№22. При цьому були враховані інтереси малолітніх дітей,і доцільність їх проживання з матір»ю ОСОБА_3

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засідання позовні вимоги заперечила, та пояснила, що бажає виховувати своїх дітей,яких дуже любить;має для цього можливості,; конфлікти які були в сім»ї довели її до психологічного стресу,однак, цей стан вона подолала , на даний час працює,зможе і готова забезпечити належне виховання синів. Позицію позивача вважає надуманою і переслідувану уникнути призову на військову службу .Просить у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши інші матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Зі змісту ч. 2 ст. 18 Сімейного кодексу України вбачається, що суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін, зокрема, визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Механізм провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, визначається Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866. Як передбачено п. 8 Типового положення про комісію з питань захисту прав дитини, затвердженого вищевказаною Постановою Кабінету Міністрів України, основною організаційною формою діяльності комісії є її засідання, які проводяться у разі потреби, але не рідше ніж один раз на місяць.

Зі змісту п. 72 Типового положення про комісію з питань захисту прав дитини, затвердженого вищевказаною Постановою КМ України від 24 вересня 2008 року № 866 вбачається, що для розв'язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності). Під час розв'язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов'язків матері та батька щодо дитини. Працівник служби у справах дітей за місцем проживання дитини проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання, про що складає відповідний акт. Під час вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров'я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення.

Судом встановлено, що рішенням Комісії з питань захисту прав дитини ОСОБА_2 районної адміністрації Львівської міської ради № 22 від 24 вересня 2015 року надано висновок рекомендувати ОСОБА_2 районній адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_4,18.06.2012р.н. та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матірю гр. ОСОБА_3, за адресою:м.Львів, вул.І.Пулюя, 19/62

На підставі даного висновку ОСОБА_2 районна адміністрація прийняла розпорядження «№420 від 28.09.2015 року «Про визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1»», яким визначено місце проживання неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 разом з їх матірю ОСОБА_3 за адресою: м.Львів, вул. Пулюя, 19/62.

За правилами ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи позивач не надав суду достатньо доказів на підтвердження того, що оскаржуване розпорядження ОСОБА_2 районної адміністрації порушує права малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5А щодо місця їх проживання з матір»ю.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що оскаржуване розпорядження ґрунтується на підставі висновку комісії з питань захисту прав дитини ОСОБА_2 районної адміністрації, при винесенні якого в повній мірі досліджено умови проживання батьків, індивідуальне ставлення батьків до дітей, інші об'єктивні обставини.

Тому, суд приходить до висновку, що розпорядження ОСОБА_2 районної адміністрації №420 від 28.09.2015року, прийнято відповідно до вимог чинного законодавства України та відповідає критеріям, визначеними п.1-9 ч.3 ст.2 КАС України, та підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.2,6,7,8,9,10-11,70-72,160-163,167,254 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної адміністрації Львівської міської ради за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 про скасування розпорядження №420 від 28.09.2015 року «Про визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1» - відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення або з дня отримання копії постанови.

Суддя І.Р.Волоско.