Справа № 152/1867/15-а
Суддя: Строгий І. Л.
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 152/1867/15-а
Постанова

іменем України

22 грудня 2015 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого Строгого І.Л.,

за участі:

секретаря Палій М.Д.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у Шаргородському районі Вінницької області про визнання рішення протиправним та зобовязання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в:

У грудні 2015 року ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулася до суду із указаним адміністративним позовом.

Позов обґрунтований тим, що 22 жовтня 2010 року УПФУ у Шаргородському районі Вінницької області (далі - відповідач) призначив позивачу пенсію у розмірі 90% від її заробітку. 1 вересня 2015 року пенсія позивача була перерахована. 4 листопада 2015 року позивач звернулася до відповідача про перерахунок пенсії у звязку з тим, що при призначенні та перерахунку її пенсії, не були враховані суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги на вирішення соціально-побутових питань.

Листом від 19 листопада 2015 року за № 46-С відповідач відмовив перераховувати пенсію позивача, посилаючись на те, що пенсія державним службовцям призначається від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, тоді як сума індексації заробітної плати, матеріальна допомога на оздоровлення та допомога на вирішення соціально-побутових питань не входять до структури заробітної плати.

Вважаючи відмову відповідача у перерахунку її пенсії протиправною, позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо перерахунку позивачу призначеної пенсії та зобовязати відповідача здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії з врахуванням суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги на вирішення соціально-побутових потреб з 1 листопада 2015 року, відповідно до вимог Закону України «Про державну службу», чинному на час призначення пенсії, а саме 22 жовтня 2010 року із розрахунку 90% від нарахованої заробітної плати для обчислення пенсії, з урахуванням проведених за цей період виплат.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, посилаючись на ті самі обставини, що і в позові.

Відповідач у письмових запереченнях на позовну заяву (а.с. 19, 20) та представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Свою позицію відповідач обґрунтовує тим, що пенсія державним службовцям призначається від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування. Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових потреб, матеріальна допомога на оздоровлення та індексація заробітної плати не входять до структури заробітної плати, а тому немає законних підстав для проведення перерахунку пенсії позивача.

Розглянувши подані документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача та заперечення відповідача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини.

22 жовтня 2010 року позивач звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії (а.с. 25).

Згідно з протоколом відповідача № 226 від 1 листопада 2010 року, з 22 жовтня 2010 року позивачу призначено пенсію державного службовця. Із протоколу також вбачається, що загальний трудовий стаж позивача складає 35 років, 11 місяців та 26 днів, з яких 33 років, 7 місяців та 7 днів державної служби (а.с. 26).

Із довідок про складові заробітної плати позивача, оригінали яких знаходяться у пенсійній справі ОСОБА_3 та які були використані відповідачем при призначенні пенсії позивача, вбачається, що суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги на вирішення соціально-побутових питань, виплачені позивачу у 2008 2010 роках не були враховані при призначенні їй пенсії (а.с. 6-8).

4 листопада 2015 року позивач звернулася до відповідача із заявою, у якій просила здійснити перерахунок її пенсії з врахуванням суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги на вирішення соціально-побутових потреб, до заяви позивач додала довідку Фінансового управління Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області від 4 листопада 2015 року № 214, у графі «Інші виплати*» якої відображені виплачені позивачу у 2008 2010 роках суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги на вирішення соціально-побутових потреб (а.с. 9, 29).

Підставою для звернення позивача до відповідача з проханням здійснити перерахунок пенсії було те, що при призначенні пенсії позивача, відповідачем не було враховано суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги на вирішення соціально-побутових потреб, одержані позивачем у 2008 2010 роках, та на які нараховані страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Проте, листом від 19 листопада 2015 року за № 46-С відповідач відмовив перераховувати пенсію позивача, посилаючись на те, що пенсія державним службовцям призначається від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, тоді як сума індексації заробітної плати, матеріальна допомога на оздоровлення та допомога на вирішення соціально-побутових питань не входять до структури заробітної плати (а.с. 13).

З огляду на установлені обставини, визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із такого.

За змістом ст. 37 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії) пенсія державним службовцямпризначається в розмірі 90 відсотків від сум їх заробітної плати,на які нараховується збір на обовязкове державне пенсійнестрахування.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії) заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.

Окрім того, ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 66 цього Закону, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обовязкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

У ст. 41 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначено виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обовязкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обовязкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічно сформулював свою правову позицію Верховний Суд України у постанові від 20 лютого 2012 року № 21-430а11, яка згідно ст. 244-2 КАС України є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Таким чином, висновок відповідача про те, що індексація заробітної плати, матеріальна допомога на оздоровлення та допомога на вирішення соціально-побутових потреб, на які нараховувався збір на обовязкове державне пенсійне страхування, однак, які не включаються до складу заробітної плати державного службовця, не враховується при обчисленні розміру його пенсії, є необґрунтованим.

Отже, оскільки із довідок Фінансового управління Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області від 4 листопада 2015 року № 214 та від 22 грудня 2015 року №243 (а.с. 9, 27, 28) вбачається, що упродовж 2008-2010 років позивачу виплачувалась індексація заробітної плати, матеріальна допомога на оздоровлення та допомога на вирішення соціально-побутових потреб, на які нараховані страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, то зазначені виплати слід враховувати при обчисленні розміру пенсії позивача.

Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час вирішення цього спору, відповідач не доказав належними та допустимими доказами правомірності своєї відмови у перерахунку позивачу її пенсії, а отже, на переконання суду ця відмова є протиправною, оскільки перешкоджає позивачу отримувати пенсію, у розмірі, передбаченому законом.

Відповідно до абзацу другого ч. 1 ст. 84 Закону України «Про пенсійне забезпечення» перерахунок призначеної пенсії провадиться при виникненні права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15-го числа включно з таких строків: і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15-го числа.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, до якої додала відповідну довідку 4 листопада 2015 року, отже, з урахуванням ч. 1 ст. 84 Закону України «Про пенсійне забезпечення», перерахунок її пенсії повинен бути здійснений саме з 1 листопада 2015 року.

Частиною 2 ст. 11 КАС України встановлено, що суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Отже, оскільки судом установлено протиправність відмови відповідача у перерахунку пенсії позивача, то з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне адміністративний позов задовольнити частково, вийшовши за межі позовних вимог та визнати протиправною відмову відповідача перерахувати пенсію, призначену позивачу та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок призначеної позивачупенсії з урахуванням суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги на вирішення соціально-побутових потреб з 1 листопада 2015 року, відповідно до вимог Закону України «Про державну службу», чинному на час призначення пенсії, із розрахунку 90% від нарахованої заробітної плати для обчислення пенсії, з урахуванням проведених за цей період виплат.

При цьому, на переконання суду, саме у такий спосіб права, свободи та охоронювані законом інтереси позивача будуть адекватно захищені, а отже буде досягнуто мети адміністративного судочинства, визначеної у частині першій статті 2 КАС України, суть якої полягає, зокрема, у захисті прав, свобод та інтересів фізичних осіб, у сфері публічно-правових відносин від порушень органів місцевого самоврядування, при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого та неупередженого розгляду адміністративної справи.

Керуючись статтями 2, 11, 69-72, 79, 86, 158-163, 167 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України у Шаргородському районі Вінницької області перерахувати пенсію, призначену ОСОБА_3.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у Шаргородському районі Вінницької області здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_3пенсії з урахуванням суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги на вирішення соціально-побутових потреб з 1 листопада 2015 року, відповідно до вимог Закону України «Про державну службу», чинному на час призначення пенсії, а саме 22 жовтня 2010 року із розрахунку 90% від нарахованої заробітної плати для обчислення пенсії, з урахуванням проведених за цей період виплат.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 КАС України.

Відповідно до статті 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлений 23.12.2015.

Суддя І.Л.Строгий