Справа № 802/3864/15-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

24 грудня 2015 р. Справа № 802/3864/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Поліщук Ірини Миколаївни,

Суддів Альчука Максима Петровича,

Чернюк Алли Юріївни

за участю:

секретаря судового засідання: Дмитрук М.В.

позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Рудницького Віталія Олександровича

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2

до: Прокуратури Вінницької області

про: визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог (а.с. 120-127) просила визнати незаконним та скасувати наказ прокурора Вінницької області №1570к від 04.11.2015 року, поновити її на посаді прокурора відділу представництва органів прокуратури в суді управління представництва інтересів громадян і держави в суді прокуратури Вінницької області, стягнути з прокуратури Вінницької області на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що Вінницькою ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області на підставі запиту прокуратури Вінницької області та декларації ОСОБА_2 про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік проведено перевірку відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади", за результатами якої складено висновок №17560/10/02-28-17 від 19.06.2015 року. Контролюючим органом встановлено, що ОСОБА_2 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік вказано недостовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутого нею за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону України "Про очищення влади", які не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права) ОСОБА_2, а саме у розділі IV "Відомості про транспортні засоби" в п. а "Транспортні засоби, що перебувають у власності, в оренді чи на іншому праві користування декларанта, та витрати декларанта на їх придбання (користування)" не вказано відомості щодо автомобіля марки "TOYOTA COROLLA", 1983 року випуску. На підставі даного висновку прокурором Вінницької області видано наказ № 1570 від 04.11.2015 року, яким ОСОБА_2 звільнено з посади прокурора відділу представництва органів прокуратури в суді управління представництва інтересів громадян і держави в суді прокуратури Вінницької області відповідно до п. 7-2 ст. 36 КЗпП з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади". Позивач вважає дане рішення прокуратури Вінницької області незаконним. Посилається на порушення відповідачем порядку прийняття такого наказу, визначеного ч. 14 ст. 5 Закону України "Про очищення влади". Крім того вважає, що неповне декларування наявного у особи майна не може бути підставою для застосування Закону України "Про очищення влади" в частині звільнення особи з посади в разі, якщо це майно було набуте нею на законних підставах та за рахунок коштів, отриманих із законних джерел.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила задовольнити позов у повному обсязі згідно з наведеними у позовній заяві та додаткових поясненнях обґрунтуваннями (а.с. 94-99, 120-127).

Представник відповідача не погодився із заявленими позовними вимогами з підстав, викладених у письмових запереченнях (а.с. 61-63, 131-134), в яких зазначено, що при прийнятті оскаржуваного наказу прокуратура Вінницької області діяла згідно із нормами чинного законодавства, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому адміністративний позов не підлягає задоволенню. Посилається на те, що в мотивувальній частині оскаржуваного наказу допущено описку, зокрема замість ч. 8 ст. 3 Закону України "Про очищення влади" зазначено ч. 2 ст. 3 Закону України "Про очищення влади". При цьому, ч. 2 ст. 3 Закону України "Про очищення влади" до ОСОБА_2 не була застосована, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади". Також зазначає, що для застосування заборони щодо зайняття посади, передбаченої ч. 3 ст. 1 Закону України "Про очищення влади", достатньо факту встановлення недостовірності відомостей про наявність майна (майнових прав), зазначених у поданих за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру. Крім того, зауважив, що висновок Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади", ОСОБА_2 було оскаржено до суду, а тому до вирішення справи по суті рішення про застосування заборон, передбачених законом, не приймалось.

Заслухавши пояснення позивача, заперечення представника відповідача, оцінивши надані у справу докази, надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з червня 2000 року працювала в органах прокуратури Вінницької області. З 18.08.2015 року по 04.11.2015 року працювала на посаді прокурора відділу представництва органів прокуратури в суді управління представництва інтересів громадян і держави в суді прокуратури Вінницької області.

08.04.2015 ОСОБА_2 написала та подала прокурору Вінницької області заяву про проведення перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади", зокрема, надала згоду на проходження перевірки та оприлюднення відомостей щодо себе відповідно до Закону України "Про очищення влади". Разом із заявою нею було подано копію декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік.

Прокурор Вінницької області, на виконання пунктів 1 і 2 частини 5 статті 5 Закону України "Про очищення влади", для перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами 3 і 4 статті 1 Закону України "Про очищення влади", звернувся до Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області із запитом про проведення перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади", щодо ОСОБА_2

19.06.2015 року за результатами проведеної перевірки Вінницькою ОДПІ складено висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади", № 17560/10/02-28-17 (а.с. 79-80), який в подальшому було надіслано на адресу прокуратури Вінницької області. Зокрема, у висновку зазначено, що ОСОБА_2 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік вказано недостовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутих нею за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону України "Про очищення влади", які не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права) ОСОБА_2, а саме у розділі IV "Відомості про транспортні засоби" в п. а "Транспортні засоби, що перебувають у власності, в оренді чи на іншому праві користування декларанта, та витрати декларанта на їх придбання (користування)" не вказано відомості щодо автомобіля марки "TOYOTA COROLLA", 1983 року випуску.

Разом з тим у висновку зазначено, що за результатами проведеної перевірки встановлено, що вартість майна, вказаного ОСОБА_2 у декларації, набутого нею за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані із законних джерел.

ОСОБА_2, вважаючи висновки Вінницької ОДПІ неправомірними, звернулась до суду з позовом щодо їх оскарження. Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 27.08.2015 року по справі № 802/2263/15-а (а.с. 11-19) адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано висновок Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області від 19.06.2015 року за № 17560/10/02-28-17. Однак, постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27.10.2015 року по справі №802/2263/15-а задоволено апеляційну скаргу Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області, скасовано постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 27.08.2015 року та прийняту нову, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог (а.с. 20-25).

З огляду на викладене, начальником відділу роботи з кадрами прокуратури Вінницької області старшим радником юстиції В. Ольховим складено довідку про результати перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади" (а.с. 77-78), відповідно до якої встановлено, що до ОСОБА_2 застосовуються заборони, передбачені частиною (третьою/четвертою) статті 1 Закону України "Про очищення влади", у зв'язку з установленням недостовірних відомостей щодо неї, зазначених п. 2 ч. 5 ст. 5 цього ж закону.

04.11.2015 року на підставі довідки про результати перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади", прокурором Вінницької області державним радником юстиції 3 класу В. Соколовим прийнято наказ № 1570к, яким молодшого радника юстиції ОСОБА_2 звільнено з посади прокурора відділу представництва органів прокуратури в суді управління представництва інтересів громадян і держави в суді прокуратури Вінницької області з 04.11.2015 року в зв'язку з припиненням трудового договору відповідно до п. 7-2 ст. 36 КЗпП України (а.с. 10).

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам, суд керується наступними мотивами.

Правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні визначаються Законом України "Про очищення влади" № 1682-VII від 16.09.2014 року.

В силу вимог ч. 1 ст.1 цього Закону очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Відповідно до частини другої статті 1 цього Закону очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_6, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

На виконання п. 10 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про очищення влади" заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо посадових та службових осіб (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України "Про очищення влади" протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Вказана заборона, у відповідності до ч. 8 ст. 3 Закону України "Про очищення влади", зокрема, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на Посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Відповідно до ч. 5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади" перевірці підлягають:

1) достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону;

2) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" (далі - декларація), набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Відповідно до ч. 10 ст. 5 Закону України "Про очищення влади" у разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини 5 статті 5, орган, який проводив перевірку, протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, повідомляє про них особу, стосовно якої проводиться перевірка. Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтверджуючі документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним органом при підготовці висновку про перевірку.

На виконання ч. 14 ст. 5 Закону України "Про очищення влади" керівник органу, до повноважень якого належить звільнення з посади особи, стосовно якої здійснюється перевірка, на підставі висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини п'ятої цієї статті, не пізніше ніж на третій день з дня отримання такого висновку, керуючись положеннями частини третьої або четвертої статті 1 цього Закону, звільняє таку особу із займаної посади.

Питання застосування Закону України "Про очищення влади" регламентовані Порядком проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 року № 563 (далі - Порядок № 563), Порядком проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 3 листопада 2014 року № 1100 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 4 листопада 2014 року за № 1385/26162 (далі - Порядок № 1100).

Перелік органів, що проводять перевірки, та форма запиту, затверджені Порядком №563, зокрема такими є: Державна фіскальна служба України (ДФС), Державна судова адміністрація України, Генеральна прокуратура України, Служба безпеки України, Міністерство юстиції України, Міністерство внутрішніх справ України.

Так, Постановою № 563 деталізовано норми Закону та зазначено, що виключно органом ДФС на запит формується висновок про проведення перевірки достовірності відомостей щодо наявності майна, зазначених у декларації (форма якого затверджена наказом Міністерства фінансів України № 1100 від 03.11.2014 року), інші органи перевірки надають на запити відповіді та судові рішення (п. 29, 30, 35).

Пунктом 3 Порядку № 1100 визначено загальний алгоритм проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки, який включає такі складові:

1) отримання від керівника відповідного органу, передбаченого частиною четвертою статті 5 Закону, запиту про проведення перевірки достовірності відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також копії декларації цієї особи;

2) одержання у разі необхідності та в межах повноважень, визначених Податковим кодексом України, від державних органів, органів місцевого самоврядування, банків, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації, копій підтвердних документів, які стосуються відомостей, зазначених у декларації, у тому числі копії трудової книжки особи, стосовно якої проводиться перевірка;

3) проведення перевірки, що фактично полягає в:

- аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з'ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації;

- порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1- 10 частини першої статті 2 Закону, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності;

- порівняльному аналізі наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1- 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел;

4) повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей;

5) одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтвердних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обов'язкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку;

6) підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", за встановленою формою (далі - висновок про результати перевірки) та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.

Відповідно до п. 4 даного Порядку при проведенні перевірки використовується наявна в інформаційних ресурсах контролюючих органів податкова інформація, інформація, що міститься в податкових деклараціях платників податків (у разі їх подання відповідно до законодавства), інша інформація, що надійшла до контролюючих органів. При перевірці контролюючим органом використовується інформація, надана особою, стосовно якої проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом контролюючого органу, а також інформація, що надходить від суб'єктів інформаційних відносин та платників податків (фізичних та юридичних осіб) в установленому законом порядку.

В силу вимог пп. 3-4 п.6 Порядку № 1100 отримана та узагальнена податкова інформація порівнюється на предмет її достовірності з даними, вказаними в декларації.

За результатами такого порівняння встановлюється відсутність/наявність недостовірностей та/або невідповідностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями, а також відсутність/наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо особою, стосовно якої проводиться перевірка, не вказано або вказано неповну інформацію про таке майно (майнові права) у декларації.

Аналізуючи вказані вище положення законодавства суд доходить висновку, що недостовірність відомостей, яка може бути підставою для звільнення особи та застосування до неї відповідних заборон, повинна встановлюватись в сукупності з невідповідністю вартості майна, яке належить особі. Тобто, саме по собі неповне декларування наявного у особи майна не може бути підставою для застосування Закону України "Про очищення влади" в частині звільнення особи з посади в разі, якщо це майно було набуте особою на законних підставах та за рахунок коштів, отриманих із законних джерел.

Суд зауважує, що вживання у тексті частини восьмої статті 3 Закону про очищення влади єднального та розділового сполучника "та/або" дозволяє дійти висновку, що вказана заборона застосовується до осіб за наявності одного з двох наступних критеріїв.

За першим критерієм необхідно враховувати, що підставами для звільнення є недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, та невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1- 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Отже, недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у декларації, не є самостійним критерієм для заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 цього Закону. Ця обставина обов'язково повинна бути поєднана із висновком про невідповідність вартості майна (майнових прав) доходам, отриманим із законних джерел.

За другим критерієм достатньою підставою для звільнення є невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1- 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Таким чином, для вжиття заборони за першим критерієм необхідно встановити недостовірність відомостей та невідповідність вартості майна (майнових прав), зазначених у декларації, доходам, отриманим із законних джерел.

Саме ці відомості згідно з пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону підлягають перевірці.

Таким чином, сама інформація про недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаних у декларації, або виявлених органами державної фіскальної служби у процесі проведення перевірки, не може бути підставою для застосування заборони без врахування обов'язкових умов, що таке майно (майнові права) було набуте за час перебування на посадах, визначених пунктами 1- 10 частини першої статті 2 Закону, і його вартість не відповідає доходам, отриманим із законних джерел.

Наявність у висновку про результати перевірки інформації про підтвердження законності джерел набуття майна (майнових прав), вказаних у декларації, або виявлених органами державної фіскальної служби у процесі проведення перевірки, не може бути підставою для застосування відповідної заборони.

Судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного наказу про звільнення ОСОБА_2 з посади є довідка про результати перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади", складена з урахуванням висновку Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади "№ 17560/10/02-28-17 від 19.06.2015 року.

При цьому, висновок Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області про те, що ОСОБА_2 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік вказала недостовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутих за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", є законним та обґрунтованим, що підтверджується постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27.10.2015 року у справі № 802/2263/15-а.

Разом з тим, при прийнятті оскаржуваного наказу відповідачем не взято до уваги те, що за результатами проведеної Вінницькою ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій перевірки також було встановлено, що вартість майна (майнових прав), вказаного ОСОБА_2 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, набутого нею за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані ОСОБА_2 із законних джерел (а.с. 80).

Оскільки під час здійснення відносно позивача перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади", відповідачем не було встановлено невідповідності вартості майна (транспортного засобу) доходам, отриманих із законних джерел, то суд дійшов висновку про безпідставність застосування до позивача відповідальності за Законом України "Про очищення влади". При цьому, суд зауважує, що питання відповідальності ОСОБА_2 за надання недостовірних відомостей щодо наявності майна повинно було б вирішуватись відповідачем згідно з ч. 10 ст. 12 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Також, судом встановлено, що автомобіль марки "TOYOTA COROLLA", 1983 року випуску, ОСОБА_2 успадкувала у власність у 2003 році, після смерті батька. У 2005 році даний транспортний засіб позивачем було відчужено на підставі генерального доручення на право користування транспортним засобом. Однак, незважаючи на це, відомості про наявність у власності такого транспортного засобу ОСОБА_2 щороку зазначала у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру до 2012 року. Як пояснила позивачка у судовому засіданні, з 2012 року, тобто з моменту коли новий власник транспортного засобу запевнив її, що зняв з обліку автомобіль, вона не відображала відомості про автомобіль у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2012, 2013 та 2014 роки.

Вказане свідчить про відсутність умислу позивача на приховування інформації про наявність майна (автомобіля марки "TOYOTA COROLLA", 1983 року випуску).

Крім того, висновок Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади" № 17560/10/02-28-17 відносно ОСОБА_2 прийнятий 19.06.2015 року. Водночас рішення про звільнення ОСОБА_2 прийнято лише 04.11.2015 року, тобто з порушенням строку, встановленого ч. 14 ст. 5 Закону України "Про очищення влади".

При цьому, суд не погоджується із доводами відповідача про те, що такий строк не було порушено прокуратурою Вінницької області, оскільки висновок Вінницької ОДПІ, на підставі якого мало б бути прийнято рішення про застосування заборон щодо ОСОБА_2, був оскаржений у судовому порядку.

Так, згідно з ч. 11 ст. 5 Закону України "Про очищення влади" орган, який проводив перевірку, надсилає висновок про результати перевірки, підписаний керівником такого органу (або особою, яка виконує його обов'язки), керівнику органу, передбаченому частиною четвертою цієї статті, не пізніше ніж на шістдесятий день з дня початку проходження перевірки. Такий висновок може бути оскаржений особою в судовому порядку.

Відповідно до ч. 14 ст. 5 Закону України "Про очищення влади" керівник органу, до повноважень якого належить звільнення з посади особи, стосовно якої здійснюється перевірка, на підставі висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини п'ятої цієї статті, не пізніше ніж на третій день з дня отримання такого висновку, керуючись положеннями частини третьої або четвертої статті 1 цього Закону, звільняє таку особу із займаної посади.

Отже, з аналізу вищевказаних положень закону вбачається право особи оскаржити висновок про результати перевірки, проведеної відносно неї. При цьому, законодавець не передбачив умов щодо необхідності зупинення дії такого рішення суб'єкта владних повноважень у випадку його оскарження. Також законодавець безальтернативно визначив необхідність вжиття керівником органу, до повноважень якого належить звільнення з посади особи, стосовно якої здійснюється перевірка, дій щодо звільнення особи із займаної посади не пізніше ніж на третій день з дня отримання висновку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що при прийнятті наказу № 1570к від 04.11.2015 року прокуратурою Вінницької області порушено встановлений статтею 5 Закону України "Про очищення влади" порядок прийняття рішень про звільнення особи із займаної посади.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 71, ст. 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та дій, суд приходить до переконання, що підстав для звільнення ОСОБА_2 із займаної посади не було, наказ прокурора Вінницької області № 1570к від 04.11.2015 року винесений з порушенням законних прав та інтересів позивача, а також встановленого чинним законодавством порядку, необґрунтовано, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню. Відтак, адміністративний позов у цій частині позовних вимог належить задовольнити.

В силу положень ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Отже, з метою захисту порушених прав та інтересів позивача ОСОБА_2, суд вважає необхідним поновити її на тій посаді, з якої вона була незаконно звільнена, тобто на посаді прокурора відділу представництва органів прокуратури в суді управління представництва інтересів громадян і держави в суді прокуратури Вінницької області, починаючи з дати припинення державної служби, тобто з 05.11.2015 року.

При цьому рішення суду в цій частині відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України та п. 3 ч. 1 ст. 256 КАС України підлягає негайному виконанню.

Надаючи оцінку вимозі позивача про стягнення з прокуратури Вінницької області середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд керується наступними мотивами.

Частиною 2 статті 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оплату праці" порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок), пунктом 2 якої установлено, що чинність цієї постанови поширюється на підприємства, установи і організації усіх форм власності.

Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадку вимушеного прогулу (абз. "з" п. 1 Порядку).

Пунктом 2 Порядку передбачено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

З огляду на викладене, при визначенні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд бере до уваги довідку прокуратури Вінницької області № 18-Ф-811 від 19.11.2015 року (а.с. 76), згідно з якою середньоденний заробіток позивача на дату звільнення з посади становив 325,10 грн., а середньомісячний заробіток - 5689,27 грн. (6407,68+4970,87/2).

Відтак, оскільки за період з 05.11.2015 року по 24.12.2015 року було 36 робочих днів, середній заробіток, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 за весь час вимушеного прогулу становить 11 703,60 грн. (36х325,10).

Крім того, згідно з приписами п. 2 ст. 1 ст. 256 КАС України рішення суду в частині стягнення присуджених ОСОБА_2 виплат заробітної плати за один місць підлягає негайному виконанню.

Враховуючи відсутність судових витрат у цій адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ прокуратури Вінницької області № 1570к від 04 листопада 2015 року про звільнення молодшого радника юстиції ОСОБА_2 з посади прокурора відділу представництва органів прокуратури в суді управління представництва інтересів громадян і держави в суді прокуратури Вінницької області.

Поновити молодшого радника юстиції ОСОБА_2 на посаді прокурора відділу представництва органів прокуратури в суді управління представництва інтересів громадян і держави в суді прокуратури Вінницької області з 05 листопада 2015 року.

Стягнути з прокуратури Вінницької області на користь ОСОБА_2 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 05 листопада 2015 року по 24 грудня 2015 року в сумі 11703 (одинадцять тисяч сімсот три гривні) 60 копійок.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді прокурора відділу представництва органів прокуратури в суді управління представництва інтересів громадян і держави в суді прокуратури Вінницької області та стягнення заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддя Поліщук Ірина Миколаївна

Судді Альчук Максим Петрович

Чернюк Алла Юріївна