Справа № 2а-252/2010
Суддя: Кузіна Ж.В.
Дата ухвалення: 2010-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №2а-252/2010
Провадження № 252
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.08.2010 року суддя Київський районний суд м. Полтави ОСОБА_1 розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Київської районної у м. Полтаві ради про стягнення недоплачених сум на оздоровлення за 2005-2009 роки,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення недоплачених сум на оздоровлення за 2005-2009 роки посилаючись на те,що він має статус громадянина, ліквідатора наслідків катастрофи на ЧАЕС, 2 категорії та має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат , проте вказана допомога виплачувалась йому у менших розмірах ніж передбачено законодавством, у результаті чого недоплата становить 10 458 грн. 30 коп. ,яку просив стягнути та визнати протиправну бездіяльність відповідача щодо відмови у призначенні суми на оздоровлення передбаченої ст.. 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи» .

Представник позивача в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, надав суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, надав суду заяву про розгляд справи в їх відсутність, суду надано письмові заперечення з приводу позовних вимог.

Представник третьої особи - Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області в судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, надав суду заяву про розгляд справи в їх відсутність, суду надано письмові заперечення.

Відповідно до ч.4 ст. 122 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, віднесений до 2 категорії особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченнями серія А № 096651 .

Відповідно до ст. 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» інвалідам 2 групи ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС передбачена одноразова щорічна допомога на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Позивачем заявлені позовні вимоги щодо стягнення одноразової щорічної допомоги на оздоровлення за 2005-2009 роки .

Позивачу відповідачем за 2005 рік була виплачена щорічна допомога на оздоровлення відповідно до вимог Постанов КМУ № 836 від 26.07.1996 року в сумі 26 грн 70 коп., та за період з 2006-2009 роки виплачена допомога в розмірі 120 грн., згідно Постанови КМУ від 12.07.2005 року № 562.

Допомога на оздоровлення позивачу в період 2005рік, 2008-2009 роки відповідачем виплачувалась в неповному розмірі всупереч вимогам ст.. 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ,а отже такі дії відповідача по нарахуванню та виплаті зазначеної допомоги в ці періоди були протиправними.

Пунктом 30 ст. 71 Закону України від 19.12.2006 року № 489-Y «Про державний бюджет України на 2007 рік» зупинено дію абзаців другого, третього, четвертого, п»ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п»ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої ст.. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України пункт 30 ст.71, яким зупинено на 2007 рік дію абзаців другого, третього, четвертого, п»ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п»ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої ст..48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Тому допомога на оздоровлення позивачу в період 2006-2007 роки нарахована та виплачена відповідачем правильно, так як дія абзаців 2;3;4 ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» була зупинена п.37 ст.77 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» від 20 грудня 2005 року та п.30 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» і ці норми закону Рішенням Конституційного Суду не визнані останнім не конституційними.

За таких обставин позивачу підлягала до виплати щорічна допомога на оздоровлення в період 2005 року та 2008-2009 роки в розмірі п»яти мінімальних заробітних плат, відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення виконкому Київської районної у м. Полтаві ради щодо відмови у нарахуванню та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення в зазначений період є протиправним.

Рішеннями Конституційного Суду України від 22.05.08 п. 28 розділу 11 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" визнані неконституційними та втратили чинність з дня ухвалення рішень Конституційним Судом України.

За таких обставин позовні вимоги про перерахунок та виплату ОСОБА_2 щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік відповідно до ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі п»яти мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру заробітної плати , встановленої на момент виплати, з урахуванням виплачених сум підлягають задоволенню.

У 2009 році позивачу була виплачена одноразова щорічна допомога на оздоровлення як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 120 грн.

Законом України «Про Державний бюджет на 2009р.» дію ст.. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи» не зупинено. Відповідно до ст.. 71 Закону України « Про Державний бюджет України на 2009рік» надано право Кабінету Міністрів України у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати , в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Але оскільки дію ст.. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи» не зупинено, то розміри щорічної допомоги на оздоровлення є встановленими ст.48 Закону.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставах, у межах і в спосіб , що передбачені Конституцією та Законами України. Ч.1 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи» було визначено, що конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій, передбачених цим Законом, підвищується Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч.3 ст. 22 Конституції України при прийняття нових законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи» викладено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров»я ,оскільки відповідно до ч.1 ст. 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров»я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди. Пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження підзаконним актом змісту та обсягу права, наданого Законом України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи», є безпідставним. Згідно ч.7 ст. 48 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи» розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягає саме ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи» та законодавство щодо розмірів мінімальних заробітних плат на відповідний рік, а не Постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 р. № 562 « Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам ,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Законом, який встановлює пільги та доплати особам,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є Закон України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином , виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні спору , відповідач у 2009 р. повинен діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи».

Вимоги про стягнення з Управління у визначеній позивачем конкретної грошової суми не підлягають задоволенню, оскільки такі виплати не були йому нараховані, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування таких доплат замість органу, якому надані такі повноваження.

Суд вважає за можливе судові витрати віднести за рахунок держави.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 8-14, 71, 159, 158-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобов»язати Управління праці та соціального захисту населення виконкому Київської районної у м. Полтаві ради здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 2005, 2008-2009 роки щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі п»яти мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру заробітної плати , встановленої на момент виплати, з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження в 10-денний термін з дня складення постанови в повному обсязі та подачі апеляції у 20-денний термін після подачі заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий Ж.В.Кузіна