Справа № 808/5831/13-а
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 грудня 2015 рокусправа № 808/5831/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Коршуна А.О. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Горшкові В.В.

представника відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Дослідне господарство "Елітне" Інститут олійних культур Національної академії аграрних наук України

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2014 року

по справі за позовом Державної фінансової інспекції у Запорізькій області до Державного підприємства "Дослідне господарство "Елітне" Інститут олійних культур Національної академії аграрних наук України, третя особа без самостійних вимог: Інститут олійних культур Національної академії аграрних наук України про зобов'язання вчинити певні дії -,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 фінансова інспекція в Запорізькій області звернувся 26 червня 2013 року до суду з адміністративним позовом до відповідача Державного підприємства «Дослідне господарство «Елітне» Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України про зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2014 року позов задовольнити частково. Суд першої інстанції обґрунтував свою позицію щодо відмови у задоволенні частини позовних вимог не наданням належних доказів в підтвердження вимог (а.с. 117-125 т. 3).

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач та третя особа без самостійних вимог (ОСОБА_2 фінансова інспекція в Запорізькій області та Інститут олійних культур Національної академії аграрних наук України) - подали апеляційні скарги (а.с. 135, 140 т. 3).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2014 року (а.с. 169 т.3) зазначені апеляційні скарги залишені без задоволення, а постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2014 року без змін.

Натомість, 28.08.2015 року відповідач у справі (ОСОБА_2 підприємство "Дослідне господарство "Елітне" Інститут олійних культур Національної академії аграрних наук України) звернувся з апеляційною скаргою також на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2014 року, зазначивши, що оскаржувана постанова суду першої інстанції ним отримана лише 13.08.2015 року.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2014 року та винести нову постанову по справі, якою відмовити позивачеві в задоволенні позовних вимог про зобовязання Державного підприємства Дослідне господарство "Елітне" Інститут олійних культур Національної академії аграрних наук України щодо виконання вимог ДФІ. Посилається на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, вони не можуть бути стягнуті за адміністративним позовом про зобовязання вчинити певні дії. Зазначає, що така позиція висловлена ВСУ у постанові від 13.05.2014 року справа №21-89а14 та від 20.05.2014 року справа № 21-93а14.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2014 року (а.с. 169 т.3) постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2014 року за результатами розгляду апеляційних скарг позивача та третьої особи без самостійних вимог (Державної фінансової інспекції в Запорізькій області та Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України) - залишена без змін. Отже свою позицію щодо зазначеної постанови суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вже висловив.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що з приводу подачі органом державного фінансового контролю позову про виконання вимог Державної Фінансової Інспекції, Верховний Суд України зазначив, що у органу державного фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених в ході перевірки підконтрольних установ. Яка обовязкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Зокрема, в силу Положення про ОСОБА_2 фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року N 499/2011, зазначена інспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (пп. 4 п. 4 Положення про Держфінінспекцію (Указ N 499/2011)).

Відповідно до п. 6 зазначеного Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням про Держфінінспекцію (Указ N 499/2011) установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України від 26 січня 1993 року N 2939-XII "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про наявність в органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, яка розглядається, Інспекція пред'явила вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена Верховним Судом України у постановах від 15 квітня 2014 року справа N 21-40а14, від 13 травня 2014 року справа N 21-89а14, від 18.09.2014 року справа 332а14.

Натомість, матеріали справи вже містять рішення суду апеляційної інстанції щодо оскарження Постанови суду першої інстанції від 03.02.2014 року (а.с. 169 т. 3). Отже свою позицію щодо зазначеної постанови суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вже висловив. При цьому, існування двох протилежних за змістом рішень суду апеляційної інстанції недопустимо. Також, слід зазначити, що особа не позбавлена права оскарження рішення суду в касаційній інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Дослідне господарство "Елітне" Інститут олійних культур Національної академії аграрних наук України - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2014 року по справі за позовом Державної фінансової інспекції у Запорізькій області до Державного підприємства "Дослідне господарство "Елітне" Інститут олійних культур Національної академії аграрних наук України, третя особа без самостійних вимог: Інститут олійних культур Національної академії аграрних наук України про зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: Л.П. Туркіна