Справа № 298/437/15-а
Суддя: Тарасевич П. П.
Дата ухвалення: 2015-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 298/437/15-а
Номер провадження 2-а/298/12/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2015 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Тарасевича П.П.,

при секретарі Полуян М.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Березний адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до Великоберезнянської селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення субєкта владних повноважень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення № 180 від 28.03.2007 року VII сесії V скликання Великоберезнянської селищної ради «Про скасування рішення від 31 березня 1997 року № 165 виконавчого комітету Великоберезнянської селищної ради народних депутатів «Про реєстрацію будинку № 7 по вул. Штефаника за Великоберезнянським відділенням ощадбанку».

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що по вул. Штефаника, 7 у смт. Великий Березний знаходиться нежитлове приміщення, яке з 1997 року по 2007 рік належало АТ «Ощадбанк» та в якому розміщувалося Великоберезнянське відділення ощадбанку.

Дане приміщення було передане АТ «Ощадбанк» у власність на підставі рішення виконавчого комітету Великоберезнянської селищної ради народних депутатів № 165 від 31 березня 1997 р., яким було вирішено зареєструвати будинок № 7 по вул. Штефаника за Великоберезнянським відділенням ощадбанку.

28.03.2007 року Великоберезнянською селищною радою було прийнято рішення, яким рішення № 165 від 31.03.1997 року було скасовано.

З 1974 року ощадкаса входила до складу мережі установ та організацій Українського ОСОБА_3 Банку Ощадного банку СРСР.

У період з моменту початку фактичного користування позивачем спірним приміщенням для розміщення приходної каси ощадбанку, тобто до 1991 року, на території України діяв ОСОБА_4 Радянських Соціалістичних Республік №1305-1 від 06.03.1990 року «Про власність в СРСР».

Статтею 22 даного Закону було визначено, що у власності союзної республіки (тобто, Української РСР) перебувають майно органів влади і управління союзної республіки, культурні та історичні цінності народів союзної республіки, кошти республіканського бюджету, республіканські банки, республіканські страхові резервні та інші фонди, а також підприємства і народногосподарські комплекси, вищі навчальні заклали республіканського значення, обєкти соціально-культурної сфери та інше майно, що забезпечує суверенітет, господарську самостійність республіки, її економічний і соціальний розвиток.

З часу прийняття Українською РСР Закону України «Про власність» № 885-ХП від 26.03.1991 року, у статті 34 було визначено обєкти права загальнодержавної (республіканської) власності, а саме - загальнодержавну (республіканську) власність складають: земля, майно, що забезпечує діяльність Верховної ОСОБА_2 України та утворюваних нею державних органів; майно Збройних Сил, органів державної безпеки, внутрішніх військ і Державної прикордонної служби України; оборонні обєкти; єдина енергетична система; системи транспорту загального користування, звязку та інформації, що мають загальнодержавне (республіканське) значення; кошти республіканського бюджету; республіканський національний банк, інші державні республіканські банки та їх установи i створювані ними кредитні ресурси; республіканські резерви, страхові та інші фонди; майно вищих і середніх спеціальних навчальних закладів; майно державних підприємств; обєкти соціально-культурної сфери або інше майно, що становить матеріальну основу суверенітету України і забезпечує її економічний та соціальний розвиток.

Відповідно до пункту 2 Постанови Верховної ОСОБА_2 України від 20.03.1991р. «Про порядок введення в дію Закону України «Про банки і банківську діяльність» було оголошено власністю України Український ОСОБА_3 банк Держбанку СРСР, Український ОСОБА_3 банк державного комерційного промислово будівельного банку «Укрпромбудбанк», Український ОСОБА_3 Ощадного банку СРСР, Український республіканський банк Зовнішекономбанку СРСР з їх мережею, обчислювальними центрами, yciмa активами та пасивами.

Наказом Українського ОСОБА_3 банку від 02.01.1992 року за №2-К у відповідності з Статутом, зареєстрованим Національним банком України 31.12.1991 року за № 4, Український ОСОБА_3 банк Ощадного банку СРСР, з підзвітною йому інфраструктурою установ та організацій, перетворено в Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України (Ощадбанк України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.1999 року за № 876 «Про деякі питання управління Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України» на виконання розпорядження Президента України від 20.05.1999 року № 106 та з метою удосконалення структури і організації управління Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України, створення умов для більш ефективної реалізації державою прав власника вирішено перетворити Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України (Ощадбанк України) у відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Установити, що ОСОБА_3 є правонаступником прав i обовязків Ощадбанку.

Постановою Кабінету Міністрів України № 502 від 06.04.2011 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2003 року № 261» тип товариства було приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» та змінено назву товариства з «відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на «публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України».

Вказує на те, що як з моменту створення системи ощадбанків так i до сьогоднішнього часу, такі відносяться до державних банків із збереженням у власності держави 100% акцій, а відтак, i майно, закріплене за такими установами, є загальнодержавною власністю.

Основними нормативно-правовими актами, якими врегульовано відносини, повязані з правом власності на сьогоднішній день є Конституція України та Цивільний кодекс України.

У Конституції України закріплено право державної, комунальної та приватної власності.

Цивільним кодексом України також закріплено право державної, комунальної та приватної власності.

До 20 червня 2007 року відносини власності регулювались i Законом України «Про власність», який втратив чинність.

Відповідно до Закону України «Про власність» державна власність була поділена на загальнодержавну власність і власність адміністративно-територіальних одиниць (комунальну власність).

З прийняттям Конституції України 28 червня 1996 року, комунальна власність на конституційному piвні була визнана самостійною формою власності.

Пунктом 1 розділу XV «Перехідних положень» Конституції України встановлено, що закони та інші нормативні акти, прийнятті до набуття чинності цією Конституцією, є чинними у частині, що не суперечить Конституції України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.1991р. № 311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною власністю та власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю» та Законом України «Про передачу обєктів права державної та комунальної власності» встановлено, що державне майно України, крім майна, яке належить до комунальної власності є загальнодержавною власністю.

Даною постановою спірні приміщення (тобто приміщення, в яких розміщувались ощадкаси) до комунальної власності не передавались, оскільки вони не відносились до сфери передачі.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про передачу обєктів права державної та комунальної власності» передача обєктів з державної у комунальну власність здійснюється за рішенням Кабінету Mінicтpiв України або органів, уповноважених управляти державним майном.

Відповідне рішення Кабінетом Міністрів України, або органу, уповноваженого управляти державним майном не приймалось.

Спірне майно до корпоратизації AT «Ощадбанк» перебувало на балансi Укрїнсъкого Республікансъкого банку Ощадного банку СРСР та Державного спеціалізованого комерційного Ощадного банку України, а його передача у власність AT «Ощадбанк» відбулося з моменту державної peєcтpaцiї останнього та його правонаступництва за реорганізованим Українським ОСОБА_3 банком Ощадного банку СРСР.

Відповідно до ч. 3 ст. 24, 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України. Сільські, селищні, міські ради уповноважені розглядати та вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Hi Конституцією України, ні Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», нi будь-якими іншими законодавчими актами, не передбачено право органів місцевого самоврядування та їх посадових ociб приймати рішення про перехід обєктів загальнодержавної власності у комунальну власність.

З огляду на викладене 31 березня 1997 року Великоберезнянською селищною радою було прийнято законне та єдине правомірне рішення № 165 про реєстрацію будинку № 7 по вул. Штефаника у смт. Великий Березний за AT «Ощадбанк», яке є власністю держави, отже i все майно, що належить AT «Ощадбанк», є державною власністю.

Тому рішення Великоберезнянської районної ради народних депутатів від 26.02.1993 року про віднесення спірного майна до комунальної власності не відповідає ст. ст. 24, 25, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», є незаконним та таким, що прийняте за відсутності належних на те повноважень, у звязку з чим незаконним є і прийняте на підставі вищевказаного рішення Великоберезнянської селищної ради №180 від 28.03.2007 року, якими грубо порушено право власності АТ «Ощадбанк».

З вищевказаного випливає, що єдиним належним та законним власником спірного приміщення є держава в ocoбi ПАТ «Державний ощадний банк України».

AT «Ощадбанк» правомірно набуло право власності на спірне приміщення на підставі рішення Великоберезнянської селищної ради № 165 від 31.03.1997 року, яке незаконно скасоване.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За таких обставин ПАТ «Державний ощадний банк України» в ocoбi філії - Закарпатське обласне управління AT «Ощадбанк» вважає, що воно є правомірним та законним власником спірного майна.

Вважає, що рішенням Великоберезнянської селищної ради № 180 від 28.03.2007 року грубо порушено право власності ПАТ «Державний ощадний банк України», яке підлягає відновленню шляхом визнання недійсним та скасування вищевказаного акту органу місцевого самоврядування.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав зазначених у ньому. Також представником позивача було додано додаткові обґрунтування до позовної заяви, в яких зверталась увага суду на рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 року за № 7-рп/2009, в п. 5 якого зазначено, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Зазначено, що оскільки рішення виконкому Великоберезнянської селищної ради № 165 від 31.03.1997 року було скасоване на підставі п. 15 ст. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», тобто з мотивів його невідповідності Конституції або законам України, то таке повинно було визнаватись незаконним в судовому порядку, а не прийняттям оскаржуваного рішення № 180 від 28.03.2007 року.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та подав письмове заперечення в якому зазначив, що дійсно приймалося рішення рішення від 31 березня 1997 року №165 виконавчого комітету Великоберезнянської селищної ради народних депутатів «Про реєстрацію будинку №7 по вул. Штефаника за Великоберезнянським відділенням Ощадбанку». Однак при підготовці до прийняття вищевказаного рішення тодішнім складом виконавчого комітету Великоберезнянської селищної ради не було враховано існування рішення від 26 лютого 1993 року XII сесії XXI скликання Великоберезнянської районної ради народних депутатів «Про комунальну власність району», згідно якого до переліку комунальної власності району віднесено і майновий комплекс відділення 724 ощадного банку. На даний час за їхніми даними це рішення не відмінене і не оскаржувалось.

До Великоберезнянської селищної ради надійшов лист-клопотання від відділу по забезпеченню повноважень щодо управління обєктами спільної власності територіальних громад району Великоберезнянської районної ради від 03 березня 2007 року №6, в якому завідувач відділу просить скасувати рішення від 31 березня 1997 року №165 виконавчого комітету Великоберезнянської селищної ради народних депутатів «Про реєстрацію будинку №7 по вул. Штефаника за Великоберезнянським відділенням ощадбанку». При підготовці матеріалів сесії було врахованого, що до 2007 року Ощадним банком не було виготовлено документа встановленого зразка, що свідчить про право власності на спірний майновий комплекс. Також їм було надано копію відношення від 10.07.2006 року, в якій філія Закарпатське облуправління ВАТ «Ощадбанк» просить голову Великоберезнянської районної ради укласти договір оренди терміном на 10 років на будівлю в смт. Великий Березний по вул. Штефаника,7, в якій розміщується філія і Ощадбанку, чим абсолютно підтверджується відсутність будь-яких документів встановленого зразка у заявника - філії Закарпатського облуправління ВАТ «Ощадбанк», що свідчать про право власності на майновий комплекс.

Тому після перевірки усіх даних у межах повноважень відповідно до п.15 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Великоберезнянська селищна рада на черговій сесії прийняла рішення від 28 березня 2007 року №180 VII сесії V скликання Великоберезнянської селищної ради «Про скасування рішення від 31 березня 1997 року №165 виконавчого комітету Великоберезнянської селищної ради народних депутатів «Про реєстрацію будинку №7 по вул. Штефаника за Великоберезнянським відділенням Ощадбанку».

Також просив не приймати до розгляду рішення від 30.11.1979 року № 231 Виконавчого комітету Великоберезнянської ради народних депутатів, як таке що не стосується предмету спору, оскільки не має відношення до спірного приміщення.

Суд заслухавши думку учасників судового процесу, вивчивши документи долучені до матеріалів справи вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Рішенням від 26.02.1993 року XII сесії XXI скликання Великоберезнянської районної ради народних депутатів «Про комунальну власність району», до переліку комунальної власності району віднесено і майновий комплекс відділення 724 ощадного банку (а.с. 6-7, 34-35). Доказів щодо скасування даного рішення сторонами не надано, щодо оскарження його, представник позивача повідомив, що такі відомості у нього відсутні.

31 березня 1997 року виконавчим комітетом Великоберезнянської селищної ради народних депутатів прийнято рішення за № 165 «Про реєстрацію будинку №7 по вул. Штефаника за Великоберезнянським відділенням Ощадбанку» та вирішено Ужгородському міжрегіональному інвентарбюро зареєструвати будинок № 7 по вул. Штефаника, смт. Великий Березний за Великоберезнянським відділенням Ощадбанку і видати свідоцтво на право власності (а.с. 8).

Згідно з довідкою Ужгородського міжрайонного малого виробничого підприємства технічної інвентаризації від 24.09.1997 року (а.с. 10) будівля № 7 по вул. Штефаника в смт. Великий Березний зареєстрована за Великоберезнянським відділенням Ощадбанку. 31.03.1997 року видано відповідне реєстраційне посвідчення (а.с. 12).

Відповідно до довідки Ужгородського міжрайонного малого виробничого підприємства технічної інвентаризації від 30.03.2001 року (а.с. 11) будівля № 7 по вул. Штефаника в смт. Великий Березний зареєстрована за Великоберезнянським відділенням Ощадбанку та складається із 6 кімнат загальною площею 142,8 кв.м.

03.03.2007 року Відділом по забезпеченню повноважень щодо управління обєктами спільної власності територіальних громад району Великоберезнянської районної ради Закарпатської області надіслано на адресу Великоберезнянської селищної ради звернення з проханням відмінити рішення виконкому селищної ради від 31.03.1997 року № 165 як таке, що суперечить чинному законодавству (а.с. 38).

28.03.2007 року прийнято рішення № 180 VII сесії V скликання Великоберезнянської селищної ради «Про скасування рішення від 31 березня 1997 року № 165 виконавчого комітету Великоберезнянської селищної ради народних депутатів «Про реєстрацію будинку № 7 по вул. Штефаника за Великоберезнянським відділенням ощадбанку» (а.с.5).

Згідно до свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 04.04.2011 року власником будівлі № 7 по вул. Штефаника в смт. Великий Березний є територіальна громада району в особі Великоберезнянської районної ради (форма власності - комунальна), загальна площа 203, 5 кв.м.. 04.05.2011 року проведено державну реєстрацію даного приміщення на підставі зазначеного свідоцтва (а.с. 29).

Представником відповідача в судовому засіданні зазначено що фактична площа приміщення 142, 8 кв.м., а 60, 7 кв.м. становлять підвальні приміщення. Дані обставини представником позивача не заперечувались.

02.02.2011 року видано Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою по вул. Штефаника, 7 в смт. Великий Березний Великоберезнянській районній раді Закарпатської області. Цільове призначення державне управління та місцеве самоврядування.

Суд не приймає до уваги рішення Виконавчого комітету районної ради народних депутатів від 30.11.1979 року № 231 «Про передачу під відділення Держбанку адмінбудинку райвиконкому вул. Леніна» (стара назва), оскільки дане рішення відноситься до будівлі по вулиці Шевченка (нова назва) та не повязане із оскаржуваним рішенням (а.с. 47, 48).

Позивач зазначає, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Згідно п. 2 ст. 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконість набуття права власності не встановлена законом.

Статтею 329 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом.

В судовому засіданні встановлено, що у позивача відсутній документ встановленого зразка, що свідчить про право власності на спірний майновий комплекс, при цьому рішенням виконавчого комітету селищної ради від 31 березня 1997 року № 165 вирішено Ужгородському міжрегіональному інвентарбюро зареєструвати будинок № 7 по вул. Штефаника, смт. Великий Березний за Великоберезнянським відділенням Ощадбанку і видати свідоцтво на право власності. За даних обставин суд визнає, що дане рішення на час його скасування не було виконане, а у відповідача були повноваження його скасовувати.

Відповідно до ст.ст. 71,72 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення ; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 2,5-11,17,18,69-72,76,79,158-163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до Великоберезнянської селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення субєкта владних повноважень відмовити.

На постанову суду першої інстанції може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом першої інстанції частини третьої статті 160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий