Справа № 818/3570/14
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2015-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про виправлення помилки у виконавчому листі

"29" грудня 2015 р. Справа № 818/3570/14

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Осіпової О.О.,

за участю: секретаря судового засідання - Прімової-Крикуненко О.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Вортоломей І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми заяву ОСОБА_1 про виправлення помилки у виконавчому листі у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Сумської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 21.01.2015 року у справі №818/3570/14, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.04.2015 року, було частково задоволено позов ОСОБА_1 до Прокуратури Сумської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, а саме: визнано протиправною бездіяльність Прокуратури Сумської області щодо нерозгляду скарги ОСОБА_1 від 24.11.2014 року. Зобов'язано Прокуратуру Сумської області розглянути скаргу ОСОБА_1 від 24.11.2014 року. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Після набрання постановою законної сили 07.04.2015 року позивачу видано виконавчий лист (а.с.122).

30.11.2015 року від ОСОБА_1 на адресу суду надійшла заява про виправлення помилки у виконавчому листі, вмотивована тим, що внаслідок не зазначення у виконавчому листі №818/3570/14 ідентифікаційного коду стягувача державним виконавцем відмовлено у відкритті виконавчого провадження, що, в свою чергу, унеможливлює виконання рішення суду та поновлення порушених прав. Заявник просить виправити помилку у виконавчому документі шляхом внесення індивідуального ідентифікаційного коду стягувача як «НОМЕР_1».

В судовому засіданні заявник підтримав заяву про виправлення помилки у виконавчому листі, з підстав викладених у поданій ним заяві, та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення заяви, пояснивши, що в рішенні суду не вказано ідентифікаційного коду стягувача, оскільки відомості про нього були відсутні в матеріалах справи, тому зазначення такого коду у виконавчому листі є встановленням нових обставин у справі та збиранням нових доказів. Вважає, що позивач обрав неправильний спосіб захисту свого порушеного права, оскільки йому потрібно було оскаржувати постанову державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження від 21.10.2015 року ВП№49100528, а не звертатися до суду із заявою про виправлення помилки у виконавчому документі.

Вислухавши позивача, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 259 КАС України суд який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, або визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Стягувачем - ОСОБА_1 в якості додатку до заяви надано виконавчий лист №818/3570/14 та постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 21.10.2015 року ВП№49100528 (а.с.122,131), після огляду яких судом з'ясовано, що державним виконавцем відмовлено у відкритті виконавчого провадження з підстави, передбаченої п.6 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», а саме невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону, - у виконавчому документі не вказаний індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача.

Згідно з п. 3.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2015 року №512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за №489/20802, виконавчий документ повинен відповідати вимогам до виконавчого документа, зазначеним у статті 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Зокрема, частиною 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Як вбачається із п.3 ч.1 ст.18 Закону України «Про виконаче провадження», ідентифікаційний код стягувача є обов'язковою інформацією, яка відображається у виконавчому листі.

Таким чином, з метою забезпечення точного та якісного виконання рішення суду від 21.01.2015 року у справі №818/3570/14, а також для унеможливлення затягування процесу його виконання, суд приходить до переконання про задоволення вимоги заявника.

Щодо доводів представника відповідача про неможливість виправлення помилки у виконавчому документі внаслідок відсутності в матеріалах справи на момент винесення рішення судом відомостей про ідентифікаційний код стягувача варто зазначити, що, як вбачається зі ст.163 КАС України, постанова складається з: 1) вступної частини із зазначенням: дати, часу та місця її прийняття; найменування адміністративного суду, прізвищ та ініціалів судді (суддів) і секретаря судового засідання; імен (найменувань) сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; предмета адміністративного позову; 2) описової частини із зазначенням: короткого змісту позовних вимог і позиції відповідача; пояснень осіб, які беруть участь у справі; інших доказів, досліджених судом; 3) мотивувальної частини із зазначенням: встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при прийнятті постанови, і положення закону, яким він керувався; 4) резолютивної частини із зазначенням: висновку суду про задоволення адміністративного позову або про відмову в його задоволенні повністю чи частково; висновку суду по суті вимог; розподілу судових витрат; інших правових наслідків ухваленого рішення; строку і порядку набрання постановою законної сили та її оскарження; встановленого судом строку для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій (перебіг цього строку починається з дня набрання постановою законної сили або після одержання її копії, якщо постанова виконується негайно).

Також, суд зазначає, що постанова суду має бути гранично повною, ясною, чіткою, викладена у послідовності, встановленій законом. Разом з тим у рішенні не повинно бути надмірної деталізації, яка не має правового значення у справі, а також незрозумілих словосполучень, занадто довгих речень, що утруднюють сприйняття фактичних обставин. А резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні висновки по суті розглянутих вимог.

Так, постановою суду від 21.01.2015 року у справі №818/3570/14, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.04.2015 року, визнано протиправною бездіяльність Прокуратури Сумської області щодо нерозгляду скарги ОСОБА_1 від 24.11.2014 року та зобов'язано Прокуратуру Сумської області розглянути його скаргу, тобто висновки суду по суті позовних вимог є чіткими, безумовними та вичерпними.

З огляду на викладене, посилання представника відповідача на не зазначення в резолютивній частині винесеного рішення ідентифікаційного коду позивача як на підставу для відмови у задоволенні поданої ОСОБА_1 заяви про виправлення помилки у виконавчому листі судом до уваги не приймаються, оскільки в даному випадку, як слідує з норм КАС України, а також із норм Закону України «Про виконавче провадження», відсутні вимоги законодавця про обов'язкове зазначення ідентифікаційних кодів сторін в резолютивній частині постанови.

Крім того, суд не погоджується із твердженнями представника відповідача про те, що внесення такого коду до виконавчого документу є встановленням нових обставин у справі та збиранням нових доказів, оскільки зазначення у виконавчому листі індивідуального ідентифікаційного номера стягувача за своєю суттю не є встановленням обставин, які впливають на результат вирішення спору та на винесене за наслідками його розгляду рішення, а є лише уточненням реквізитів - даних позивача, необхідних для забезпечення його своєчасного та повного виконання. Внесення коду стягувача до виконавчого листа не впливає на висновки суду по суті позовних вимог, викладені в резолютивній частині постанови, не змінює та не встановлює додаткові обов'язки для відповідча як сторони спору.

Безпідставними, на думку суду, є і доводи представника Прокуратури Сумської області про обрання ОСОБА_1 неправильного способу захисту свого порушеного права шляхом звернення до суду із заявою про виправлення помилки у виконавчому документі внаслідок наявності у нього можливості оскаржити постанову державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження від 21.10.2015 року ВП№49100528, оскільки вказане лише ускладнить виконання рішення суду, створивши особі зайві перешкоди у відновленні порушених прав.

Відповідності до ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Суд вважає, що виконанню судового рішення, що набрало законної сили, перешкоджає не сама по собі постанова державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження від 21.10.2015 року ВП№49100528, а невідповідність виданого виконавчого листа вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» щодо зазначення у ньому індивідуального ідентифікаційного номера ОСОБА_1 (стягувача).

На підставі викладеного, керуючись ст. 259 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про виправлення помилки у виконавчому листі - задовольнити.

Виправити помилку у виконавчому листі у справі №818/3570/14, вказавши у ньому ідентифікаційний номер стягувача - ОСОБА_1 як « НОМЕР_1».

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст ухвали складено та підписано 04.01.2016 року.

Суддя (підпис) О.О. Осіпова

З оригіналом згідно

Суддя О.О. Осіпова