Справа № 530/958/13-а
Суддя: Дігтяр М. І.
Дата ухвалення: 2013-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 530/958/13-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2013 року

26 червня 2013 року Зіньківський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Дігтяр М.І. при секретарі Бедюх Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщеннні Зіньківського районного суду в м.Зіньків справу за адміністративним позовом

Обєднання громадян місцевого значення «Фортуна» в особі

голови обєднання ОСОБА_1 до

ОСОБА_2 сільської ради Полтавської області, третя

особа без самостійних вимог на предмет спору Відділ

Держземагенства у Зіньківському районі Полтавської області

про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити

певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Зіньківського районного суду Полтавської області звернулось Обєднання громадян місцевого значення «Фортуна» в особі голови обєднання ОСОБА_1 з адміністративним позовом до ОСОБА_2 сільської ради Полтавської області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Відділ Держземагенства у Зіньківському районі Полтавської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, в якому просить Визнати протиправними дії відповідача, щодо віднесення спірних земельних ділянок по статистичній звітності за формою 6-зем із ріллі у пасовища, та залуження і зобовязати відповідача внести відповідні зміни до статистичної звітності за формою 6-зем повернувши спірні земельні ділянки із пасовищ та залужень у рільні землі.

В судовому засіданні позивач подав заяву про зменшення позовних вимог в якій просив суд визнати протиправними дії відповідача, щодо переведення за статистичною звітністю по формі 6-зем спірних земельних ділянок в тому числі площею: 46,6 га; 13,8 га; 16,8 га; 4,7 га; 12,4 га; 10,7 га; 14,3 га; 12,0 га; 28,6 га; 9,1 га; 9,0 га; 5,0 га; 2,0 га; 3,9 га; 6,71 га із ріллі у пасовища, та залуження, зобовязати відповідача внести відповідні зміни до статистичної звітності за формою 6-зем повернувши спірні земельні ділянки із пасовищ та залужень у рільні землі та залишити без розгляду позовні вимоги в частині, що стосується земельних ділянок площею: 14,2 га; 11,7 га; 5,1 га; 1,2 га, які були переведені у залуження згідно рішення двадцять другої сесії двадцять третього скликання від 20 квітня 2001 року про внесення часткових змін до рішення сільської ради від 13 жовтня 2000 року у пункти 1 та 2 де було затверджено матеріали, надані Полтавським філіалом інституту землеустрою, в звязку із зміною техніко-економічних показників схеми організації території земельних часток (паїв) в межах розпайованих земель бувшого КСП ім. Чапаєва, щодо затвердження переведення під залуження рільних земель загальною площею 32,20 га.

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 26.06.2013 року було залишено без розгляду позов в частині позовних вимог щодо земельних ділянок площею 14,2 га; 11,7 га; 5,1 га; 1,2 га.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем безпідставно було переведено за статистичною звітністю по формі 6-зем 195,61 га рільних земель на підставі актів комісій зазначаючи, що в супереч вимогам чинного на той час законодавства не було витримано вимог закону щодо порядку проведення тимчасової консервації деградованих земельних ділянок.

Позивач зазначає, що при складанні актів вищезазначених комісії до роботи комісій не залучалось фахівців державних землевпорядних служб, які б мали відповідну освіту та досвід роботи в галузі охорони та захисту земель, не виготовлялось відповідної технічної документації із землеустрою, яка повинна проходити державну експертизу, та не приймалось уповноваженими на те органами відповідних рішень про тимчасову консервацію (залуження, заліснення) спірних земельних ділянок.

Предстаник відповідача визнав позовні вимоги частково та пояснив, що в період з 1997 по 2004 роки значна частина земельних ділянок на території сільської ради не оброблялось, а тому Полтавською обласною державною адміністрацією та Зіньківською районною державною адміністрацією доводились сільськогосподарським підприємствам відповідні показники згідно яких необхідно було переводити в залуження рільні землі, які на той час не використовувались в сільськогосподарському обробітку, для того щоб вони не проходили по статистичній звітності, як рільні землі, які не обробляються, а тому колективним сільськогосподарським підприємством ім.Чапаєва було створено комісію, яка складала акти про необхідність залуження таких земельних ділянок.

Представник третьої особи в судовому засіданні висловив думку щодо заявленого позову аналогічну відповідачеві та пояснив, що ведення статистичної звітності по формі 6-зем здійснюється на підставі відомостей, які подаються місцевими радами і згідно наявної документації, із числа спірних земельних ділянок, в тимчасовій консервації залуженнями на території ОСОБА_2 сільської ради Зіньківського району Полтавської області рахуються земельні ділянки в тому числі площею 28,6 га, 9,1 га, 9,0 га, 5,0 га, 2,0 га, що в загальному становить 53,7 га.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши та дослідивши в судовому засіданні подані документи та матеріали, в тому числі надані для огляду оригінали Плану впорядкування території першої черги колгоспу імені ОСОБА_3, Зіньківського району Полтавської області (відділок №1 та відділок №2) (далі План) та черговий індексний кадастровий план ОСОБА_2 сільської ради Зіньківського району Полтавської області № (далі Кадастровий план), всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) зурахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до п.7 ч.1 ст. 3 КАС України суб'єкт владних повноважень це - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідач ОСОБА_2 сільська рада Зіньківського району Полтавської області здійснює свої повноваження відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», таким чином, відповідач є суб'єктом владних повноважень та здійснює в даних правовідносинах надані їм діючим законодавством повноваження.

За змістом ст. 4 КАС України, правосуддя в адміністративних справах здійснюється адміністративними судами. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Нормою ст. 5 КАС України, - Адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом ст. 69 70 КАС України, - Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно ст. 86 КАС України, Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи документів до ОСОБА_2 сільської ради Зіньківського району Полтавської області звернулось Обєднання громадян місцевого значення «Фортуна» в особі голови обєднання ОСОБА_1 із заявою про надання викопіювань земельних ділянок сільськогосподарського призначення з метою отримання їх в оренду для ведення городництва.

ОСОБА_2 сільської ради №105 від 12.03.2013 року позивачеві було відмовлено у наданні викопіювань земельних ділянок з посиланням на те, що ці земельні ділянки не являються рільними землями, так-як були переведені в залуження.

Як вбачається з матеріалів справи, що підтверджується відомостями Плану впорядкування території першої черги колгоспу імені ОСОБА_3, Зіньківського району Полтавської області (відділок №1 та відділок №2), зазначені в позові земельні ділянки відносились до рільних земель.

Так земельна ділянка площею 46,6 га, заначена в позовній заяві, фактично складається із трьох земельних ділянок, в тому числі: поле № І грунтозахисної сівозміни №1 площею 10,3га; поле №ІІ грунтозахисної сівозміни №1 площею 17,5 га; поле №ІІІ грунтозахисної сівозміни №1 площею 18,8 га.

Також до рільних земель відносились зазначені у позовній заяві спірні земельні ділянки, в тому числі: поле №V-1 грунтозахисної сівозміни №2 площею 13,8 га; поле № V-2 грунтозахисної сівозміни №2 площею 16,8 га; поле №ІV-3 грунтозахисної сівозміни №2 площею 4,7 га; поле №ІІІ-2 грунтозахисної сівозміни №2 площею 12,4 га; поле №І-2 грунтозахисної сівозміни №2 площею 10,7 га; поле №ІІІ-2 кормової сівозміни площею 14,3 га; поле №І-1 кормової сівозміни площею 12,0 га; поле №ІV-1 кормової сівозміни площею 28,6 га; поле №V овочевої сівозміни площею 9,1 га; поле №VІ овочевої сівозміни площею 9,0 га; поле №І-2 польової сівозміни №2 площею 5,0 га; поле №V-1 кормової сівозміни №3 площею 2,0 га; поле №V-1 кормової сівозміни площею 3,9 га; поле №VІ-1 кормової сівозміни №3 площею 6,71 га.

Комісією у складі голови КСП ОСОБА_3 ОСОБА_4, сільського голови с. В.Павлівка ОСОБА_5, головного агронома КСП ОСОБА_3 ОСОБА_6 та спеціаліста по земельних ресурсах ОСОБА_7 було складено акт від 28.11.1997 року за змістом якого вбачається, що було проведено обстеження сильно еродованих земель, що підлягають виведенню з інтенсивного землекористування та переведення їх в постійне залуження, на території ОСОБА_2 сільської ради, Зіньківського району, Полтавської області, в тому числі площею: 46,6 га, 13,8 га, 16,8 га, 4,7 га, 12,4 га, 10,7 га, 14,3 га, 12,0 га.

Згідно листа Архівного сектора Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області від 04.04.2013 року №11/01-47 в документах сесій ОСОБА_2 сільської ради за 1997 рік, які перебувають на зберіганні в архіві, відсутні відомості щодо рішень сільської ради про консервацію вищезазначених земельних ділянок шляхом переведення їх у залуження.

Матеріали чергового індексного кадастрового плану ОСОБА_2 сільської ради Зіньківського району Полтавської області №, свідчать про те, що земельні ділянки площею 10,3 га, 17,5 га, 18,8 га, 13,8 га, 16,8 га, 4,7 га, 12,4 га, 10,7 га, 14,3 га, 12,0 га, за цільовим призначенням відносяться до земель сільськогосподарського призначення рілля.

За таких обставин суд приходить до висновку відносно того, що вищезазначені земельні ділянки не були переведені у залуження та за статистичною звітністю по формі 6-зем обліковуються як рілля, а отже в цій частині позовних вимог позивача слід відмовити.

Комісією у складі агронома СТОВ «Агро-Сервіс» ОСОБА_8, сільського голови с. В.Павлівка ОСОБА_9, депутата районної ради ОСОБА_10 та спеціаліста по земельних ресурсах ОСОБА_7 було складено акт від 19.08.2004 року, з якого вбачається, що даною комісією проводилось обстеження земель на території ОСОБА_2 сільської ради, обробіток яких проводити недоцільно в звязку з тим, що дані поля являють собою косогори, родючий шар на яких змито, в тому числі площею 3,9 га, 6,71 га.

Рішенням тринадцятої сесії четвертого скликання від 14 жовтня 2004 року було затверджено акт комісії від 16 серпня 2004 року про обстеження малопродуктивних рільних земель загальною площею 10,6 га.

Матеріали чергового індексного кадастрового плану ОСОБА_2 сільської ради Зіньківського району Полтавської області №, свідчать про те, що земельні ділянки площею 3,9 га та 6,71 га за цільовим призначенням відносяться до земель сільськогосподарського призначення рілля.

За таких обставин суд приходить до висновку відносно того, що вищезазначені земельні ділянки не були переведені у залуження та за статистичною звітністю по формі 6-зем обліковуються як рілля, а отже в даній частині позовних вимог позов також не підлягає задоволенню.

Комісією у складі голови СБК «Лан» ОСОБА_11, сільського голови с. В.Павлівка ОСОБА_12, депутата ОСОБА_6 та спеціаліста по земельних ресурсах ОСОБА_7 було складено акт від 11.10.2000 року з якого вбачається, що даною комісією було проведено обстеження малопродуктивних рільних земель, на землях запасу ОСОБА_13 сільської ради. В результаті обстеження виявлено землі, що потребують переведення з активного обробітку в постійне залуження, в тому числі площею: 28,6 га, 9,1 га, 9,0 га, 5,0 га, 2,0 га.

Рішенням дванадцятої сесії двадцять третього скликання ОСОБА_2 сільської ради від 13 жовтня 2000 року було затверджено акт комісії від 11 жовтня 2000 року, про обстеження малопродуктивних рільних земель, і переведененя їх до природних кормових угідь шляхом залуження.

Також судом було встановлено, що земельні ділянки площею 28,6 га, 9,1 га, 9,0 га, 5,0 га, 2,0 га, які згідно Плану впорядкування території першої черги колгоспу імені ОСОБА_3, Зіньківського району Полтавської області (відділок №1 та відділок №2) відносились до до польової сівозміни (рілля), згідно відомостей чергового індексного кадастрового плану ОСОБА_2 сільської ради Зіньківського району Полтавської області №, також являються ріллею, однак за статистичною звітністю по формі 6-зем дані земельні ділянки обліковуються як залуження, чого не заперечували представник відповідача та третьої особи.

Нормою ст. 82 Земельного кодексу України 1990 року, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, в період з 1997 року по 31.12.2001 року, було визначено поняття охорони земель згідно положень якої - Охорона земель включає систему правових, організаційних, економічних та інших заходів, спрямованих на їх раціональне використання, запобігання необгрунтованому вилученню земель із сільськогосподарського обороту, захист від шкідливих антропогенних впливів, а також на відтворення і підвищення родючості грунтів, продуктивності земель лісового фонду, забезпечення режиму земель природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення. Охорона земель здійснюється на основі комплексного підходу до угідь як до складних природних утворень (екосистем) з урахуванням цілей і характеру їх використання, зональних і регіональних особливостей.

Зміст і порядок охорони земель визначався нормою ст. 84 Земельного кодексу України 1990 року, відповідно якої власники землі і землекористувачі, в тому числі орендарі, здійснюють: - раціональну організацію території; - збереження і підвищення родючості грунтів, а також поліпшення інших корисних властивостей землі; - захист земель від водної та вітрової ерозії, селів, підтоплення, заболочування, вторинного засолення, висушування, ущільнення, забруднення відходами виробництва, хімічними і радіоактивними речовинами та від інших процесів руйнування; - захист від заростання сільськогосподарських угідь чагарниками і дрібноліссям, інших процесів погіршення культур технічного стану земель; - рекультивацію порушених земель, заходи щодо підвищення їх родючості та поліпшення інших корисних властивостей землі; - знімання, використання і збереження родючого шару грунту при проведенні робіт, повязанних із порушенням земель; - тимчасову консервацію деградованих сільськогосподарських угідь, якщо іншими способами неможливо відновити родючість грунтів. Державні органи здійснюють необхідні заходи у рамках міжнародних, державних і регіональних програм щодо охорони земель. Порядок охорони земель встановлюється законодавством України.

Відповідно ст. 99 Земельного кодексу України 1990 року, землеустрій включає систему заходів, спрямованих на здійснення положень земельного законодавства, рішень Рад народних депутатів щодо організації використання та охорони земель, створення сприятливого екологічного середовища і поліпшення природних ландшафтів. Основні положення землеустрою визначаються Кабінетом Міністрів України.

За змістом ст. 100 Земельного кодексу України 1990 року, землеустрій передбачає: 1) розробку прогнозів державної і регіональної програм використання та охорони земель; 2) складання схем землеустрою, розробку техніко-економічних обгрунтувань використання та охорони земельних ресурсів; 3) встановлення на місцевості меж адміністративно-територіальних утворень; 4) складання проектів створення нових і впорядкування існуючих землеволодінь і землекористувань з урахуванням контурної організації території; 5) обгрунтування розміщення і встановлення меж територій з особливими природоохоронними, рекреаційними і заповідними режимами; 6) складання проектів відведення земельних ділянок у власність або користування, відмежування в натурі (на місцевості) вилучених (викуплених) і відведених земельних ділянок; 7) підготовку документів, що посвідчують право власності або право користування землею; 8) складання проектів внутрігосподарського землеустрою колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, радгоспів та інших сільськогосподарських підприємств, установ і організацій, селянських (фермерських) господарств, що забезпечують еколого-економічне обгрунтування впроваджених сівозмін, впорядкування угідь, а також розробку заходів щодо охорони земель; 9) складання проектів внутрігосподарського землеустрою землеволодінь громадян з обгрунтуванням заходів щодо ефективного використання землі відповідно до цільового призначення, підвищення її родючості, застосування природоохоронної технології виробництва; 10) розробку проектів та іншої землевпорядної документації, повязаної з використанням і охороною земель; 11) авторський нагляд за здійсненням проектів; 12) проведення топографо-геодезичних, картографічних, грунтових, геоботанічних та інших обстежень і розвідувань земельного фонду.

Нормою ст. 101 Земельного кодексу України 1990 року, встановлювалось, що землеустрій здійснюється державними землевпорядними організаціями за рахунок коштів державного, республіканського (Республіки Крим) і місцевих бюджетів. Розробка землевпорядних проектів, повязаних з охороною земель від селів, зсувів, підтоплення і засолення, може провадитися з ініціативи власників землі і землекористувачів за їх рахунок державними та іншими землевпорядними організаціями.

Відповідно ст. 102 Земельного кодексу України 1990 року, Розгляд і затвердження землевпорядних проектів провадиться в такому порядку: 1) прогнозні матеріали, техніко-економічні обгрунтування використання та охорони земель і схема землеустрою після погодження у порядку, встановленому у завданнях на їх розробку, розглядаються і затверджуються відповідними Радами народних депутатів; 2) проекти утворення нових землеволодінь і землекористувань після погодження із заінтересованими власниками землі та землекористувачами розглядаються і затверджуються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів; 3) проекти відведення земельних ділянок у власність або користування затверджуються Радами народних депутатів, які надають і вилучають земельні ділянки; 4) проекти внутрігосподарського землеустрою колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, радгоспів та інших сільськогосподарських підприємств, установ і організацій, селянських (фермерських) господарств після погодження їх із власниками землі і землекористувачами, сільськими, селищними Радами народних депутатів розглядаються та затверджуються районними, міськими, в адміністративному підпорядкуванні яких є район, Радами народних депутатів; 5) робочі землевпорядні проекти, повязані з упорядкуванням, докорінним поліпшенням і охороною земель, раціональним їх використанням, розглядаються і затверджуються замовниками цих проектів. Зміни до землевпорядних проектів та інших матеріалів з питань землеустрою, затверджених у порядку, передбаченому пунктами 1-4 частини першої цієї статті, вносяться за рішенням Рад народних депутатів, які затвердили ці проекти. Землевпорядні проекти, зазначені в пункті 5 частини першої цієї статті, змінюються з дозволу замовників проектів.

Згідно пункту 1.2. Положення про здійснення державної землевпорядної експертизи Затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 11 березня 1997 р. № 39, обєктами державної землевпорядної експертизи в передпроектні та проектні розробки, програми, техніко-економічне обгрунтування (ТЕО), схеми, проекти (надалі - проектна документація), повязані з регулюванням земельних відносин, проведенням землеустрою, використанням і охороною земель, веденням державного земельного кадастру та моніторингу земель.

Згідно пункту 4.3. цього ж положення, районними відділами земельних ресурсів погоджуються всі проектні розробки і технічна документація, що стосується використання і охорони земельних ресурсів району.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм законодавства вбачається, що на момент виникнення спірних правовідносин в період з 1997 по 2001 роки включно, охорона земель передбачала собою здійснення відповідного комплексу заходів, в тому числі тимчасову консервацію деградованих сільськогосподарських угідь та запобігання необгрунтованому вилученню земель із сільськогосподарського обороту шляхом проведення державної землевпорядної експертизи передпроектних та проектних розробок відповідної землевпорядної документації.

В даному випадку відсутні докази розроблення землевпоряґдної проектної документації, яка б проходила державну землевпорядну експертизу, щодо тимчасової консервації, як деградованих сільськогосподарських угідь, на земельні ділянки загальною площею 53,7 га в тому числі земельні ділянки, які згідно Плану впорядкування території першої черги колгоспу імені ОСОБА_3, Зіньківського району Полтавської області (відділок №1 та відділок №2) відносились до ріллі: поле №ІV-1 кормової сівозміни площею 28,6 га; поле №V овочевої сівозміни площею 9,1 га; поле №VІ овочевої сівозміни площею 9,0 га; поле №І-2 польової сівозміни №2 площею 5,0 га; поле №V-1 кормової сівозміни №3 площею 2,0 га

Із набранням чинності Земельним кодексом України 2001 року консервація деградованих і малопродуктивних земель здійснюється в порядку визначеному цим кодексом та порядком консервації земель затвердженим наказом Держкомзему України від 17.10.2002 року № 175, Зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 лютого 2003 р. за № 117/7438.

Згідно порядку консервації земель встановлено, що консервація деградованих і малопродуктивних земель, господарське використання яких є екологічно небезпечним та економічно неефективним, а також техногенно забруднених земельних ділянок, на яких неможливо одержувати екологічно чисту продукцію, а перебування людей на цих земельних ділянках є небезпечним для їх здоровя, шляхом припинення їх господарського використання на визначений термін та залуження, або заліснення здійснюється за ініціативи власників землі, землекористувачів, у тому числі орендарів, а також за поданням місцевих землевпорядних або природоохоронних органів, шляхом розроблення відповідних проектів консервації земель, які підлягають державній землевпорядній експертизі.

За змістом ст. 171 Земельного кодексу України 2001 року, до деградованих земель відносяться: а) земельні ділянки, поверхня яких порушена внаслідок землетрусу, зсувів, карстоутворення, повеней, добування корисних копалин тощо; б) земельні ділянки з еродованими, перезволоженими, з підвищеною кислотністю або засоленістю, забрудненими хімічними речовинами ґрунтами та інші. До малопродуктивних земель відносяться сільськогосподарські угіддя, ґрунти яких характеризуються негативними природними властивостями, низькою родючістю, а їх господарське використання за призначенням є економічно неефективним.

Відповідно ст. 172 Земельного Кодексу України, Консервації підлягають деградовані і малопродуктивні землі, господарське використання яких є екологічно небезпечним та економічно неефективним. Консервації підлягають також техногенно забруднені земельні ділянки, на яких неможливо одержати екологічно чисту продукцію, а перебування людей на цих земельних ділянках є небезпечним для їх здоровя. Консервація земель здійснюється шляхом припинення їх господарського використання на визначений термін та залуження або заліснення. Консервація земель здійснюється за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування на підставі договорів з власниками земельних ділянок. Порядок консервації земель встановлюється законодавством України.

У даному випадку відповідачем не було прийнято відповідних рішень органів виконавчої влади чи місцевого самоврядування про консервацію даних спірних земельних ділянок, проектів консервації земель не виготовлялось, таким чином для вилучення земель із сільськогосподарського обороту і їх тимчасової консервації шляхом залуження не було передбачених законом підстав.

Відповідно частини 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У судовому засіданні відповідач не довів правомірність своїх дій, а також не довів, що діяв на підставі законодавства, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин.

За таких обставин суд приходить до висновку відносно того, що відповідачем безпідставно було переведено по статистичному обліку за формою 6-зем земельні ділянки загальною площею 53,7 га, в тому числі земельні ділянки площею 28,6 га, 9,1 га, 9,0 га, 5,0 га, 2,0 га, а отже в даній частині позовних вимог позов підлягає задоволенню.

Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-15, 17-18, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії відповідача, щодо віднесення по статистичній звітності за формою 6-зем із ріллі у пасовища, та залуження спірних земельних ділянок загальною площею 53,7 га, в тому числі земельних ділянок площею 28,6 га, 9,1 га, 9,0 га, 5,0 га, 2,0 га.

Зобовязати відповідача внести відповідні зміни до статистичної звітності за формою 6-зем шляхом повернення спірних земельних ділянок загальною площею 53,7 га, в тому числі земельних ділянок площею 28,6 га, 9,1 га, 9,0 га, 5,0 га, 2,0 га із пасовищ та залужень у ріллю.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова виготовлена у нарадчій кімнаті та проголошена її вступна і резолютивна частини у судовому засіданні 26 червня 2013 року.

Повний текст постанови складений 1 липня 2013 року.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду через Зіньківський районний суд Полтавської області з одночасним надісланням апеляційної скарги особою, яка її подає до Харківського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складання постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

СуддяОСОБА_14