Справа № 635/9074/15-а
Суддя: Назаренко О. В.
Дата ухвалення: 2015-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 635/9074/15-а
Провадження № 2-а/635/126/2015
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2015 року смт. Покотилівка

Суддя Харківського районного суду Харківської області Назаренко О.В., розглянувши в подяку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Харківському районі про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

08.12.2015 року до Харківського районного суду Харківської області подано адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Харківському районі, в якому позивач просить суд визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області щодо відмови у перерахунку пенсії як державному службовцю в розмірі 80 відсотків від суми заробітної плати з урахуванням матеріальної допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової винагороди, зазначених у колонці «інші виплати» у довідці від 17.04.2014 №2359/2 Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради, та зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області здійснити з 17.04.2014 перерахунок та виплату пенсії по інвалідності 2 групи як державному службовцю в розмірі 80 відсотків суми заробітної плати з урахуванням у складі заробітку матеріальної допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової винагороди, зазначених у колонці «інші виплати» у довідці від 17.04.2014 №2359/2 Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради, у загальній сумі 13401,32 грн.

В своєму позові позивач зазначає, що перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області. З 25.10.2011 позивачу було призначено пенсію як інваліду 3 групи, а з 25.10.2012 - як інваліду 2 групи відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». У звязку з погіршенням стану здоровя позивач 17.04.2014 звільнилася зі служби в органах місцевого самоврядування і в цей же день звернулася із заявою до Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» та надала довідки, передбачені чинним законодавством для розрахунку пенсії як державному службовцю, а саме: довідку про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років ) від 17.04.2014 №2360/2 та довідки про складові заробітної плати за останні 24 календарні місяці роботи (надбавки, премії та інші виплати) від 17.04.2014 №2359/2. 03.11.2015 позивач звернулася письмово до Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області з проханням провести перерахунок пенсії як державному службовцю в розмірі 80 відсотків суми заробітної плати з урахуванням виплат зазначених у колонці як «інші виплати» у довідці Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради від 17.04.2014 №2359/2, а саме: матеріальну допомогу для оздоровлення, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань та грошову винагороду, видану відповідно до Порядку видачі грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обовязків, затвердженого постановою КМУ від 24.02.2003 №212 у загальній сумі 13401,32 грн, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Однак рішенням Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області від 05.11.2015 №837043 позивачу відмовлено у проведенні перерахунку пенсії як державному службовцю із заробітної плати з урахуванням інших виплат, а саме: матеріальної допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової винагороди, посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», та ст. 33 Закону України «Про державну службу».

Позивач вважає таке рішення незаконним, таким що підлягає скасуванню з тих підстав, що згідно з ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на час призначення мені пенсії - 17.04.2014) пенсія державним службовцям призначалась в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування. У ст. 33 цього Закону встановлено, що «заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранг, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок». Також, «умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України». Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» керівникам державних органів надано право у межах затвердженого фонду оплати праці установлювати надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, здійснювати преміювання працівників відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи, надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально- побутових питань та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки. Відповідно до п. 4 Порядку видачі грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обовязків, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 №212, сума грошової винагороди включається до фонду оплати праці та відповідно до законодавства враховується під час визначення бази (обєкта) для оподаткування, для нарахування страхових внесків до фондів загальнообовязкового державного соціального страхування та збору до Пенсійного фонду.

Відповідно до положень Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникам за виконану ним роботу. Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітні плати, а також заохочувальні та компенсаційні виплати. Відповідно до п. 1 ст. 41 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» до заробітної плати для обчислення пенсії враховуються суми виплат, отримуваних застрахованою особою, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати, з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону. Частиною 1 ст. 66 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці, на які відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обовязкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу, сукупного оподатковуваного доходу, з яких справляються страхові внески до соціальних фондів, що діяли на день одержання зазначеного заробітку.

На підставі приведених норм законів позивач вважає, що оскільки джерелом виплати позивачу матеріальної допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової винагороди є фонд оплати праці, з якого сплачувалися страхові внески, зазначені виплати є складовою частиною фонду заробітної плати, і які необхідно враховувати при призначенні позивачу пенсії як державному службовцю, а тому просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідачем подані суду письмові заперечення, в яких відповідач повністю не визнає позовних вимог, посилаючись на те, що статтею 21 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування встановлено, що посадовим особам органів місцевого самоврядування, які в період перебування на службі в цих органах визнані інвалідами І та II груп, незалежно від причини інвалідності пенсії по інвалідності призначаються в розмірах, передбачених законодавством України про державну службу, після припинення ними служби в органах місцевого самоврядування, за наявності стажу служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років та стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". При врегулюванні спірних правовідносин спеціальним законом, що регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, а також визначає загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті є Закон України «Про державну службу», а тому, при вирішенні питань пенсійного забезпечення державних службовців Управління керується Законом України «Про державну службу, постановами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України „Про державну службу" заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Згідно ч. 6 ст. 33 цього ж Закону державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. За приписами частини 7 ст. 33 Закону України „Про державну службу" умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Статтею 37 Закону України „Про державну службу" передбачено, що пенсія призначається від сум саме заробітної плати, а не будь-яких інших виплат. Оскільки матеріальна допомога, грошова допомога, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 р. № 212 до складу заробітної плати державного службовця не входить, то обчислення пенсії позивача з урахуванням вищезазначених виплат суперечить положенням статті 37 Закону України „Про державну службу". Крім того, відповідач просить суд врахувати, що питання визначення заробітної плати, яку враховують для обчислення пенсії державного службовця, врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 р. № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», згідно якої вбачається, що матеріальна допомога та грошова винагорода не входять до складу надбавок і доплат, а відповідно і не враховуються до заробітної плати для обчислення пенсії державного службовця.

Дослідивши надані суду докази суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

03 листопада 2015 року позивач звернулась до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії із наданням довідок про заробітну плату та просила відповідача провести перерахунок з урахуванням всіх видів виплат, зазначених у довідці.

Рішенням відповідача від 05.11.2015 року позивачу відмовлено в проведенні такого перерахунку на підставі ст. 33 Закону України «Про державну службу» та Постанови КМУ № 865 від 31.05.2000 року і не врахував виплату матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, грошової винагороди.

Відповідно до вимог ст. 33 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року N 3723-XII, ст. 46 Закону України «Про державну службу» від 17 листопада 2011 року № 4050-VI, ст. 50 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ не передбачено врахування до складу заробітної плати державного службовця таких виплат, як матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, матеріальна допомога на оздоровлення та грошова винагорода.

З огляду на наведене суд вважає, що по своїй суті оскаржуване рішення відповідає закону, а тому суд повністю відмовляє позивачу в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 9, 11, 71, 86, 161-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в задоволені позовних вимог повністю відмовити, судові витрати віднести на рахунок держави.

На постанову суду може бути подана апеляція до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова складена та підписана 31 грудня 2015 року.

Суддя: Назаренко О.В.