Справа № 809/1876/15
Суддя: Мигалюк Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

809/1876/15

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2015 р. Справа № 809/1876/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого – судді Мигалюка Ю.В.

секретаря Ткачук О.П.,

за участю сторін:

представника позивача: Вайтєкаускаса В.А.,

представника відповідача: не з’явився,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи про, що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки.

За змістом ч.4 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши представника позивача, дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що даний адміністративний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, відповідно до виписки та витягу з ЄДРПОУ та Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця Чернюк Олег Степанович є фізичною особою-підприємцем, взятий на облік Калуською об’єднаною державною податковою інспекцією як платник податків (а.с.16-19).

Конституційний обов'язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах встановлених законом визначений ч.1 ст. 67 Конституції України.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами у сфері справляння податків і зборів врегульовані Податковим кодексом України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

У відповідності до вимог ст.36 вказаного Кодексу податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом.

Відповідно до пп.16.1.3 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки і збори в строки та у розмірах встановлених цим Кодексом. Обов’язок фізичної особи - підприємця щодо сплати податків і зборів припиняється з їх сплатою.

Пунктом 49.2 ст.49 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Відповідно до вимог п. 177.11 ст.177 Податкового кодексу України фізичні особи - підприємці подають річну податкову декларацію у строк, визначений підпунктом 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 цього Кодексу, в якій поряд з доходами від підприємницької діяльності мають зазначатися інші доходи з джерел їх походження з України та іноземні доходи.

Податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року (п.49.18.5 Податкового кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи зобов’язання передбачені пп.16.1.3 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України позивач не виконав - не подав відповідачу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2011 рік.

Відповідно до п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Водночас статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ – це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно п.177.3 ст.177 Податкового кодексу України для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п.138.1 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з п.138.4, п.138.6 - 138.9, п.п.138.10.2 - 138.10.4 п.138.10. п.138.11 ст. 138 цього Кодексу.

Відповідно до ст.38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлені податковим законодавством терміни.

Пунктом 177.10 ст.177 Податкового кодексу України фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Так, реальність проведення господарських операцій підтверджується вищезазначеними податковими накладними, договорами купівлі-продажу, рахунками-фактурою (а.с.117-131).

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388 «Про затвердження Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілі, мотоциклів усіх типів, марок, моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок» затверджені Правила, якими встановлюється єдиний на території України порядок державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілі, мотоциклів усіх типів, марок, моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі-транспортні засоби) та видачі реєстраційних документів та номерних знаків. Абзацом 2 пункту 6 Порядку встановлено, що транспортні засоби, що належать фізичним особам-підприємцям, реєструються за ними як за фізичними особами.

Сторонами не заперечено, що за даними Калуського відділення PEP при УМВС в Івано-Франківській області транспортні засоби зареєстровані за громадянином Чернюком Олегом Степановичем.

Щодо формування податкового кредиту, відповідно до п.198.3 ст. 198 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Слід зазначити, що для формування податкового кредиту фізичними особами – суб'єктами господарювання, зареєстрованими платниками податку на додану вартість, при придбанні транспортних засобів, інших основних фондів та товарів є їх подальше використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку.

Згідно п.198.4 ст.198 Податкового кодексу України платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняється від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відноситься до податкового кредиту зазначеного платника.

З врахуванням того, що суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа-підприємець не може бути власником нерухомого або рухомого майна, а придбання, спорудження, будівництво такого майна суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою-підприємцем, який зареєстрований платником ПДВ, може здійснюватись ним виключно як фізичною особою, то право на податковий кредит за операцією з придбання, спорудження, будівництва зазначеного майна не виникає.

Враховуючи вищезазначене в порушення позивачем п.138.4, п.138.6-138.9, п.п.138.10.2-138.10.4, п.138.10, п.138.11 ст. 138, п.п.139.1.5 п.139.1 ст. 139, п.177.3, п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України податковим органом при проведені перевірки правомірно встановлено завищення витрат за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року на суму 157 750,00 грн. також в результаті порушень п.138.4, п.138.6-138.9, п.п.138.10.2-138.10.4 п.138.10, п.138.11 ст. 138, п.п.139.1.5 п.139.1 ст. 139, п.177.1, п.177.2, п.177.3, п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України ФОП Чернюком О.С. занижено податок на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності за 2011-2013 роки на суму 24 084,70 грн.

Щодо нарахування єдиного внеску слід зазначити наступне.

Частиною 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Згідно ч.2 ст.7 вищезазначеного Закону, для платників фізичних осіб підприємців єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Єдиний внесок нараховується на базу нарахування єдиного внеску незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати (ч.5 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»).

Частиною 6 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» зазначено, що єдиний внесок для платників фізичних осіб підприємців встановлюється у розмірі 34,7 відсотка від суми грошового забезпечення.

Враховуючи вищезазначене та відповідно до матеріалів справи відповідачем правомірно встановлено відхилення за результатами перевірки з даними звітів за 2011-2013 роки (а.с.26-27).

Таким чином в порушення ч.4 ст. 4, ч.2 ч.5 ст. 7, ч.б ст. 8, ч.З ст. п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», ФОП Чернюком О.С. занижено розмір єдиного внеску із суми нарахованого чистого оподатковуваного доходу.

Відповідно до п.3 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Платники єдиного внеску, які обрали загальну систему оподаткування, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року.

Станом на 10 лютого 2013 року Чернюком О.С. не донараховано та не сплачено встановленої розбіжності єдиного соціального внеску.

Згідно п.7.5 «Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на суму недоїмки платнику єдиного внеску нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

З врахуванням зазначеного за порушення ч.4 ст. 4, ч.2 ч.5 ст. 7, ч.6 ст. 8, ч.3 ст. п. 4 ч. 1 ст. І Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», податковим органом правомірно встановлено заниження розміру єдиного внеску із суми нарахованого чистого оподатковуваного доходу ФОП Чернюком О.С.

За таких обставин, на підставі норм законодавства та досліджених доказів, в задоволення позову слід відмовити.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб’єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п’ятиденного строку з моменту отримання суб’єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова в повному обсязі складена 14.12.2015 року.

Суддя: Мигалюк Ю.В.