Справа № 809/4231/15
Суддя: Черепій П.М.
Дата ухвалення: 2015-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

809/4231/15

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2015 р. Справа № 809/4231/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Черепія П.М.

при секретарі судового засідання Дубінській І.В.

за участю сторін:

позивача: Насадюка І.В.,

представника позивача: Йосифіва П.І.,

представника відповідача: Заника М.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Насадюка Ігоря Васильовича

до відповідача: Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області

про визнання протиправним та скасування наказу № 1387/6 від 09.10.2015 року, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

20.10.2015 року Насадюк Ігор Васильович (надалі – позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (надалі – відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу № 1387/6 від 09.10.2015 року, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що наказом начальника Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області № 1387/6 від 09.10.2015 року позивача звільнено з посади головного спеціаліста відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області відповідно до пункту 3 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України за систематичне невиконання обов’язків, покладених на нього трудовим договором. Вказаний наказ видано за результатами службового розслідування, яке проведено без повного, всебічного та об’єктивного встановлення обставин справи, з грубим порушенням трудового законодавства, ЗУ “Про державну службу”, а також Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою КМУ № 950 від 13.06.2000 року. Вважає звільнення з роботи незаконним, тому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ № 1387/6 від 09.10.2015 року, зобов’язати відповідача поновити його на посаді головного спеціаліста відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позивач Насадюк І.В. та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Просили позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, щодо задоволення адміністративного позову заперечив з підстав наведених в письмовому запереченні, що долучене до матеріалів справи. (а.с. 87 - 93).

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши і оцінивши докази, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що з 27.12.2011 року позивач перебував на публічній службі і обіймав посаду головного спеціаліста відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області. 27.12.2011 року прийняв присягу державного службовця. (зворотній бік а.с. 22).

Наказом № 1387/6 від 09.10.2015 року начальника Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Насадюк І.В. звільнений із займаної посади відповідно до пункту 3 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України за систематичне невиконання обов’язків, покладених на нього трудовим договором. (а.с. 16).

Підставою звільнення Насадюка І.В. з роботи слугував висновок акту проведення службового розслідування. (а.с. 100 - 108).

Як встановлено судом, 05.08.2015 року позивач, перебуваючи на службі прийняв заяву Стефанчука Дмитра Миколайовича для проведення державної реєстрації права власності з виготовленням свідоцтва на земельну ділянку від Стефанчук Катерини Василівни, яка не мала на це повноважень.

За фактом допущеного позивачем порушення, наказом начальника Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області № 257/5 від 16.09.2015 року призначено службове розслідування. (а.с. 43).

Згідно частини 2 статті 9 ЗУ “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” та пункту 10 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ № 868 від 17.10.2013 року державний реєстратор прав на нерухоме майно встановлює відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та обтяжень.

За приписами частини 7 статті 16 ЗУ “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень”, державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом.

Пунктом 3 частини 1 статті 24 ЗУ “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” встановлено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулась неналежна особа.

Допитана в судовому засіданні свідок Стефанчук Катерина Василівна суду пояснила, що 05.08.2015 року вона від імені сина Стефанчука Дмитра Миколайовича подала позивачу Насадюку І.В. заяву та документи для проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку. Будь-яких повноважень від сина вона не мала.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд встановив, що позивач Насадюк І.В. в порушення вимог ЗУ “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” прийняв від неуповноваженої особи заяву та документи про державну реєстрацію прав і зареєстрував її у базі даних про реєстрацію заяв та запитів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Згідно із роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України у пункті 23 постанови від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», за передбаченими пунктом 3 статті 40 КЗпП України підставами, працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Оскільки позивачу 26.12.2014 року наказом начальника Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області № 89/7 за порушення трудової дисципліни оголошено догану, термін дії якої на день звільнення не сплив, то відповідачем законно звільнено Насадюка І.В. по пункту 3 частини 1 статті 40 КЗпП за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Окрім того, Насадюк І.В. порушив вимоги частини 4 статті 10 ЗУ “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень”, при здійсненні друку свідоцтва (індексний номер документа 42548361, серія та номер бланку СТА 022001) та витягу (індексний номер документа 42548521, серія та номер бланків ЕЕХ 417958 та ЕЕХ 4179590.

Частиною 4 статті 10 ЗУ “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень”, встановлено, що державний реєстр прав є державною власністю, складовою Національного архівного фонду і підлягає довічному зберіганню. Вилучення будь-яких документів або частин Державного реєстру прав не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до вимог частини 3 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд приходить висновку, що оскаржуваний наказ № 1387/6 від 09.10.2015 року відповідачем видано з дотриманням вимог чинного законодавства, тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб’єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п’ятиденного строку з моменту отримання суб’єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Черепій П.М.

Постанова складена в повному обсязі 11.12.2015 року.