Справа № 826/22368/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 грудня 2015 року № 826/22368/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Келеберда В. І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування"
до Державної інспекції сільського господарства в Харківській області Державної екологічної інспекції у Харківській області
про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії

Обставини справи:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Публічне акціонерне товариство «Украгзвидобування» з позовом до Державної інспекції сільського господарства в Харківській області про визнання протиправною відмову Державної інспекції сільського господарства в Харківській області у видачі дозволу на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки, розташованої на території Забродівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, для проведення бурових робіт (Будівництво свердловини №16 Кузьмичівської площі); зобов'язання Державну інспекцію сільського господарства в Харківській області видати Публічному акціонерному товариству "Укргазвидобування" дозвіл зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки, розташованої на території Забродівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, для проведення бурових робіт (Будівництво свердловини №16 Кузьмичівської площі); визнання протиправною відмову Державної інспекції сільського господарств; Харківській області у видачі дозволу на зняття та перенесення ґрунтового покрив) (родючого шару ґрунту) земельної ділянки, розташованої на території Кобзівської сільської ради Красноградського району Харківської області, для проведення бурових робіт (Будівництво свердловини №107 Кобзівського родовища); зобов'язання Державну інспекцію сільського господарства в Харківській області видати Публічному акціонерному товариству "Укргазвидобування" дозвіл зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земелі ділянки, розташованої на території Кобзівської сільської ради Красноірадсь району Харківськоїобласті, для проведення бурових робіт (Будівнії: свердловини №107 Кобзівського родовища); визнання протиправною відмову Державної інспекції сільського господарства в Харківській області у видачі дозволу на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки, розташованої на території Нижньобишкинської сільської ради Зміївського району Харківської області для проведення бурових робіт (Будівництво свердловини №658 Шебелинського ГКР) та про зобов'язання Державну інспекцію сільського господарства в Харківській області видати Публічному акціонерному товариству "Укргазвидобування" дозвіл на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки, розташованої на території Нижньобишкинської сільської ради Зміївського району Харківської області, для проведення бурових робіт (Будівництво свердловини №658 Шебелинського ГКР).

В судовому засіданні 03.11.2015 судом ухвалено про залучення у якості другого відповідача Державної екологічної інспекції у Харківської області.

Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що Державною інспекцією сільського господарства в Харківській області протиправно відмовлено у видачі дозволів на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки, що в свою чергу порушує права та охоронювані законом інтереси позивача.

Державна інспекція сільського господарства в Харківській області подала 26.10.2015 клопотання про розгляд справи за відсутності представника. Відношення до позову не висловила.

В той же час, від Державної екологічної інспекції у Харківської області заперечень на позовну заяву не надходило, явку свого представника в судове засіданні остання е забезпечила.

Судом на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України ухвалено про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні в матеріалах докази, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позов, оцінивши докази які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Публічним акціонерним товариством «Украгзвидобування» подано 3 заяви до Державної інспекції сільського господарства в Херсонській області з проханням видати дозволи на зняття, перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки у зв'язку з проведенням бурових робіт (будівництво свердловини №16 Кузьмичівської площі, свердловини №107 Кобзівського родовища, свердловини №658 Шебелинської ГКР).

За наслідком розгляду вищевказаних заяв, Державною інспекцією сільського господарства в Харківській області прийнято рішення про відмову у видачі дозволу на зняття, перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки, оформлене наступними листами:

· лист №03.01-26/3051 від 04.09.2015 - відносно свердловини №16 Кузьмичівської площі ГПУ «Щебелинакагазвидобування» на території Забродівської сільської ради Богодухівського району Харківської області;

· лист №03.01-26/3046 від 04.09.2015 - відносно свердловини №107 Кобзівського родовища ГПУ «Щебелинакагазвидобування» на території Кобзівської сільської ради Красноградського району Харківської області;

· лист 03.02-26/2964 від 27.08.2015 - відносно буріння свердловини №658 Шебелинської ГКР ГПУ «Щебелинакагазвидобування» на території Нижньобишкінської сільської ради Зміївського району Харківської області.

Зі змісту вищевказаних листів слідує, що підставою для відмови у видачі дозволу на зняття, перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки слугувало відсутність копії документу, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою. Окрім того, зазначено, що договір на проведення розвідувальних робіт та документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою не тотожні.

Вирішуючи спір по суті суд звертає увагу на наступне застосовуючи норми закону, що діяли на час виникнення спірних правовідносин.

Правові та організаційні засади функціонування дозвільної системи у сфері господарської діяльності і встановлює порядок діяльності дозвільних органів, уповноважених видавати документи дозвільного характеру, та адміністраторів визначено Законом України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» 6 вересня 2005 року N 2806-IV (далі - Закон N 2806-IV ).

Стаття 1 Закону N 2806-IV регламентує, зокрема, що документ дозвільного характеру - дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ, який дозвільний орган зобов'язаний видати суб'єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб'єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Порядок видачі документів дозвільного характеру або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними (регіональними, місцевими) органами встановлюється Кабінетом Міністрів України за поданням відповідного дозвільного органу, погодженим з уповноваженим органом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 1 ст. 4 1 ЗаконуN 2806-IV).

Між тим, ч. 2 ст. 3 Закону N 2806-IV встановлено, що видача (переоформлення, видача дублікатів, анулювання) документів дозвільного характеру та реєстрація декларацій дозвільними органами, зазначеними в абзаці одинадцятому частини першої статті 1 цього Закону, здійснюються за принципом організаційної єдності через дозвільний центр, крім випадків та з урахуванням особливостей, визначених статтею 2 цього Закону.

Згідно ч. 1, 2 статті 7 Закону N 2806-IV видача (переоформлення, видача дублікатів, анулювання) документів дозвільного характеру, оформлених дозвільними органами, зазначеними в абзаці одинадцятому частини першої статті 1 цього Закону, та реєстрація декларацій здійснюються через дозвільний центр за принципом організаційної єдності. Прийняття від суб'єкта господарювання або уповноваженої ним особи заяви про одержання (переоформлення, одержання дубліката, анулювання) документа дозвільного характеру здійснюється державним адміністратором виключно в дозвільному центрі. Заява про одержання (переоформлення, одержання дубліката, анулювання) документа дозвільного характеру, що оформляється дозвільними органами, або декларація подається суб'єктом господарювання в паперовій формі - особисто, через уповноважену ним особу, надсилається поштою або у випадках, передбачених законом, - в електронній формі за допомогою засобів телекомунікацій (електронною поштою або через Єдиний державний портал адміністративних послуг).

В той же час, процедуру видачі або відмови у видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання Держгірпромнаглядом та його територіальними органами дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки (далі - дозвіл) врегульовано Порядком видачі та анулювання спеціальних дозволів на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельних ділянок, затвердженого Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.12.2005 року № 1 (далі - Порядок).

Пунктом 2 Порядку визначено, що спеціальний дозвіл на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельних ділянок (далі - дозвіл) - це офіційний документ, який видається на підставі затвердженого в установленому законом порядку проекту землеустрою і дає право власнику земельної ділянки чи землекористувачу на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки.

Власники земельних ділянок та землекористувачі, які проводять гірничодобувні, геологорозвідувальні, будівельні та інші роботи, зобов'язані отримати дозвіл на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки, якщо це призводить до порушення поверхневого (родючого) шару ґрунту (п. 3.1 Порядку).

Поряд з цим, п. 3.3 Порядку регламентовано, що спеціальний дозвіл на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельних ділянок видається на підставі затвердженого в установленому законом порядку проекту землеустрою, у якому повинні бути визначені умови зняття, збереження і використання родючого шару ґрунту та порядок проведення рекультивації порушених земель.

Аналіз вказаного в сукупності дає суду підстави стверджувати, що правовою підставою для видачі відповідного дозволу є виключно затверджений в установленому порядку проект землеустрою.

Зі змісту оскаржуваного рішення слідує, що підставою для відмовити відмови у видачі дозволу на зняття, перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки слугувало відсутність копії документу, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою.

Оцінюючи правомірність рішення відповідача суд зазначить наступне.

Так, в матеріалах справи міститься договір №16 від 03.07.2015 згідно якого Фізична особа ОСОБА_2 надає згоду Публічному акціонерному товариству «Укергазвидобування» на прядення в межах землекористування ОСОБА_2 на території Забродівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, розвідувальних робіт по бурінню свердловини №16 Кузьмичівської ГКР, а Публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування» відшкодувати іншій сторін договору збитки пов'язані із проведенням вищезазначених робіт (п. 1.1. договору а.с. 14).

Між тим, в справі наявний договір б/н від 27.05.2015 згідно якого, ОСОБА_3 надає позивачу дозвіл на проведення в межах землеволодіння сторони (ділянка №111) розвідувальних робіт по бурінню свердловини №107 Кобзівського ГКР. Аналогічний зміст міститься і в угоді №107 від 20.08.2015 відносно буріння свердловини №107 Кобзівського ГКР, угоді №б/н від 14.04.2015 відносно буріння свердловини №658 Шебелинської ГКР.

Частино 1, 2, ст. 6 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Згідно з ст.18 Кодексу України про надра, надання земельних ділянок для потреб, пов'язаних з користуванням надрами, провадиться в порядку, встановленому земельним законодавством України.

Так, главою 15 Земельного кодексу України «Право користування землею» (на відміну від глави 32 Цивільного кодексу України) визначено кілька видів права користування земельними ділянками: право постійного користування земельною ділянкою (ст.92); право оренди земельної ділянки (ст.93); право використання земельних ділянок для проведення геологознімальних, пошукових, геодезичних та інших розвідувальних робіт (ст.97).

Частина 1 ст. 97 Земельного кодексу України визначає, що підприємства, установи та організації, які здійснюють геологознімальні, пошукові, геодезичні та інші розвідувальні роботи, можуть проводити такі роботи на підставі угоди з власником землі або за погодженням із землекористувачем.

Аналіз вказаного в сукупності свідчить, що можливість використання земельних ділянок для проведення розвідувальних робіт на підставі угоди з власником землі або за погодженням із землекористувачем законодавчо регламентовано. Вказане в свою чергу і є документом, що підтверджує право користування земельною ділянкою та не потребує додаткового укладення договору оренди або земельного сервітуту.

При цьому, слід зауважити, що згідно ст. 125 Земельного кодексу України державній реєстрації підлягає лише право постійного користування та право оренди земельної ділянки.

Крім того, відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Вказаною нормою не передбачено обов'язку державної реєстрації права користування земельними ділянками для здійснення розвідувальних робіт, отриманого на підставі ст.97 Земельного кодексу України.

В контексті вищевикладеного, суд дійшов до висновку що документ, який надає право суб'єкту господарювання здійснювати певний вид робіт за своїм смисловим значенням та правовими наслідкам має суттєві відмітності від документу, що посвідчує право користування земельною ділянкою, відтак договір на проведення розвідувальних робіт та документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою не є тотожними.

Водночас, суд наголошує, що в матеріалах справи відсутні, зокрема правовстановлюючі документи, зокрема державні акти на землю, що були предметом укладених позивачем договорів №16 від 03.07.2015, №б/н від 27.05.2015.

За таких обставин, суд погоджує з доводами відповідача, а відтак, позовні вимоги викладені в п. 1, 3, 5 слід відмовити.

При цьому, суд також відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання вчинити дії викладені в п. 2, 5, 6 позовних вимог мотивуючи це наступним.

Як було зазначено судом вище, положення ст. 168 Земельного кодексу України регламентує здійснення діяльності, пов'язаної із порушенням поверхневого шару ґрунту (зняття, складування, зберігання поверхневого шару ґрунту та нанесення його на ділянку, з якої він був знятий (рекультивація), або на іншу земельну ділянку для підвищення її продуктивності та інших якостей) лише за умови отримання спеціального дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Спеціально уповноважений орган з питань дозвільної системи у сфері господарської діяльності є Державна інспекція сільського господарства України, яка здійснює свої повноваження безпосередньо або через територіальні органи, зокрема, повноваження щодо видачі спеціальних дозволів на зняття та перенесення ґрунтового покриву земельних ділянок відповідно до проектів, затверджених у встановленому порядку.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов до висновку, що за своєю правовою природою, повноваження відповідача щодо видачі відповідних спеціальних дозволів є його виключною компетенцією (дискреційними повноваженнями ).

Відповідно до Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд також звертає увагу на положення Постанови Вищого адміністративного суду України від 21.10.2010 р. № П-278/10, якою встановлено, що з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Згідно ч. 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, позивачем в порядку ч. 1 статті 71 КАС України не доведено обставини, на яких ґрунтуються її вимоги, у той час коли відповідачем на підставі ч. 2 ст. 71 КАС України доводи позивача спростовано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про відмову в задоволені адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку і строки, встановлені ст.186 КАС України.

Суддя В. І. Келеберда