Справа № 2-а-364/1-10
Суддя: Астахова О. О.
Дата ухвалення: 2010-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-364/1-10
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2010 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі :

головуючої судді Астахової О.О.

при секретарі Сиволап О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва про зобов'язання призначення пенсії за віком як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС 2-ї категорії, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою, в якій просить визнати за ним право на призначення пенсії за віком як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії та зобов'язати відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва призначити позивачу пенсію за віком як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що з 09.04.1982 року по 25.11.1999 року він перебував на посаді водія 2-го класу в Київському автотранспортному підприємстві №23061. В період з 09 червня 1986 року по 12 червня 1986 року він працював в зоні відчуження. Як ліквідатор наслідків аварії на Чорнобильській АЕС він має право на державну пенсію на пільгових умовах відповідно до ст..55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак при зверненні з відповідною заявою до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва, в призначенні пенсії за віком як ліквідатору наслідків аварії на Чорнобильській АЕС йому було безпідставно відмовлено, що змусило звернутися з даним позовом до суду.

В судовому засіданні позивач та його представник уточнили позовні вимоги просили визнати за позивачем право на призначення пенсії за віком як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії з 26.05.2008 року та зобов'язати відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва призначити позивачу пенсію за віком як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії з 26.05.2008 року, з тих самих підстав якими обґрунтовували позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, надала суду письмові заперечення, просила відмовити в задоволенні позову посилаючись на пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду, а також, що в ході перевірки документів, наданих Київським АТП 1361 не виявлено первинної документації, яка б підтвердила перебування позивача в конкретних населених пунктах зони відчуження. На вимогу Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва, підприємство не надало накази про відрядження позивача, табелі робочого часу, маршрутні листи водія, особові рахунки по нарахуванню ОСОБА_1 заробітної плати за час роботи в зоні ЧАЕС.

Суд, вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, прийшов до наступного.

Згідно даних довідки № 643 від 10.02.2009 року виданої ВАТ Київським автотранспортним підприємством, ОСОБА_1 в період з 09.04.1982 року по 25.11.1999 року працював водієм 2-го класу в Київському автотранспортному підприємстві 23061. Наказом Мінавтотранса УССР № 286 від 29.12.1987 року дане АТП було перейменоване в Київське автотранспортне підприємство 13061, після чого за Наказом № 385-П від 31.12.1992 року реорганізоване в Київське орендне автотранспортне підприємство 13061 і за Наказом № 96вк від 04.07.1995 року перереєстроване у Відкрите акціонерне товариство Київське автотранспортне підприємство 13061.

Відповідно до даних довідки (форми № 122) № 39-09 виданої ВАТ Київським автотранспортним підприємством від 10.02.2009 року ОСОБА_1 був безпосередньо зайнятий на роботах, що передбачені постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 29 грудня 1987 року № 1497-878 та постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 06 червня 1986 року № 665-195, які дають право на державну пенсію на пільгових умовах відповідно до списку № 1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173 з 09 червня 1986 року по 12 червня 1986 року.

Згідно пункту 38 "Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" затвердженого Постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. N 22-1 орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення в трьохмісячний термін з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, а також перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

З матеріалів пенсійної справи, дослідженої судом, вбачається, що Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва в ході перевірки даних довідки (форми № 122) № 39-09 виданої ВАТ Київським автотранспортним підприємством від 10.02.2009 року, звернулося до підприємства для надання останнім первинних документів, які б підтвердили перебування ОСОБА_1 в конкретних населених пунктах зони відчуження. Однак ВАТ Київським автотранспортним підприємством не надано табелі робочого часу, особові рахунки по нарахуванню заробітної плати ОСОБА_1 за період його роботи в зоні ЧАЕС та маршрутні листи водія.

Крім того в заяві наданій позивачем на комісію по розгляду питань, пов'язаних з видачею посвідчень учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС при Київському АТП 13061 вказано період його перебування в зоні ЧАЕС - травень 1986 р., а в довідці (форми №122) зазначено період з 09 червня 1986 по 12 червня 1986 р.р., дані розбіжності підлягають встановленню, однак при відсутності первинних документів, для відповідача це не представляється можливим.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідачем не заперечується та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1. являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС .

Однак, поряд з тим, факт роботи в зоні ЧАЕС позивача - ОСОБА_1 в період з 09.06.1986 року по 12.06.1986 року не встановлено.

Враховуючи те, що позивачем не надано табелі робочого часу, особові рахунки по нарахуванню заробітної плати за період його роботи в зоні ЧАЕС, маршрутні листи водія, також відсутній наказ підприємства про направлення позивача в зону відчуження, то факт перебування ОСОБА_1 в період з 09.06.1986 року по 12.06.1986 року підлягає встановленню.

Статтею 256 ЦПК України передбачено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені і інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту фактичного виконання позивачем роботи водія в зоні відчуження є фактом, від якого залежить виникнення та зміна майнових та особистих прав позивача. В даному випадку, до його встановлення, суд не вбачає підстав до задоволення позову.

Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в позові необхідно відмовити.

Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Закону України № 1691-VІ від 18.02.2010 рок «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов»язаних із соціальними виплатами» після набрання чинності цим законом адміністративні суди завершують розгляд справ, провадження в яких було відкрито за пунктом 3 частини першої статті 18 Кодексу адміністративного

судочинства України. Адміністративні позови, апеляційні та касаційні скарги чи подання, подані до набрання чинності цим Законом до відповідних адміністративних судів в адміністративних справах, передбачених пунктом 3 частини першої

статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України , і за якими провадження не відкрито, передаються цими судами до відповідних судів, які здійснюватимуть їх розгляд у порядку цивільного судочинства.

Згідно п. 18 ч. 1 ст. 4 Декрету КМУ "Про державне мито" за № 7-93 від 21.01.1993 року позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 11, 17, 71, 158-163, 167, 186 Кодексу адміністративного Судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

В позові ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва про зобов'язання призначення пенсії за віком як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС 2-ї категорії - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суду м. Києва у 20-ти денний термін з дня подачі заяви про апеляційне оскарження, яка подається протягом 10-ти днів з дня складення постанови в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження було подано, але апеляційна скарга не була подана у 20-денний термін з дня подачі заяви про апеляційне оскарження, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги, постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

С у д д я :