Справа № 808/8341/15
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року (о 17 год. 35 хв.) Справа № 808/8341/15 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Батигіна О.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника першого відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» ОСОБА_4

до Державної організації (установи, закладу) «Фонду гарантування вкладів фізичних осіб»

про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» ОСОБА_4 (далі відповідач 1), до Державної організації (установи, закладу) «Фонду гарантування вкладів фізичних осіб», в якому просить:

визнати протиправною відмову відповідача 1 щодо не включення позивача до повного переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу «Довіра» №352128 (особовий рахунок 2128, рахунок нарахованих процентів 2128) від 28.05.2015;

зобов'язати відповідача 1 включити позивача до повного переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

зобовязати відповідача 1 подати до відповідача 2 додаткову інформацію щодо позивача (реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_1), як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в Публічному акціонерному товаристві «Український професійний банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та поясненнях від 26.11.2015. Зокрема, вказує, що позивач, як вкладник Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк», з метою отримання грошових коштів та у звязку з запровадженням тимчасової адміністрації в банку, звернулась до ПАТ «Альфа-Банк» для отримання грошових коштів, проте, як зясувалось, дані позивача відсутні в реєстрі вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом. Вказує, що відповідно до Повідомлення від 27.08.2015 договір банківського вкладу від 28.05.2015 №352128 (операції з внесення 28.05.2015 грошових коштів на рахунок №2128) є нікчемним відповідно до вимог ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст. 228 Цивільного кодексу України, оскільки правочин був вчинений позивачем з метою штучного створення обовязку Фонду гарантування щодо відшкодування грошових коштів за рахунок державних коштів, а тому він порушує публічний порядок. У звязку із чим 09.09.2015 позивачем до ПАТ «УПБ» була направлена заява щодо зняття обмежень по Договору, яка залишена без розгляду. Крім того, зазначає, що твердження відповідача про нікчемність правочину, укладеного між позивачем та ПАТ «УПБ», суперечать обставинам справи, оскільки уповноважена особа Фонду набула права вчиняти правочини від імені органів управління банку з 29.05.2015 включно, звідси усі правочини, які були укладені органами управління банку по 28.05.2015 включно, були укладені у межах їх повноважень. Представник позивача посилаючись на приписи статей 2, 26, 27, 37, 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, вважає відмову відповідача 1 протиправною, а тому просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні проти позову заперечив із підстав, наведених у наданих суду запереченнях від 22.12.2015. Зокрема, посилається на приписи ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та зазначає, що вказаний Закон містить імперативну норму, якою в обовязковому порядку зобовязує уповноважену особу Фонду забезпечити перевірку правочинів (договорів), вчинених (укладеним) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (договорів), що є нікчемними, повідомляти сторін таких договорів про їх нікчемність та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів, при цьому, необхідності здійснювати інші дії для визнання правочину нікчемними відсутні, правочин є нікчемним, у звязку з порушенням нормативно-правових актів в момент його укладення, а не через необхідність визнавати його таким. Так, в ході перевірки було встановлено, що операція за рахунком 2128, відкритого на імя позивача, здійснена 28.05.2015, тобто у період дії постанови НБУ від 30.04.2015 №293/БТ «Про віднесення ПАТ «УПБ» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку», відповідно до якої в діяльності банку діяло обмеження не допускати проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. За рахунком позивача 28.05.2015 здійснено фіктивну касову операцію з перерахування коштів з рахунку іншої фізичної особи ОСОБА_5, залишок грошових коштів на рахунку якої перевищував суму граничного розміру відшкодування грошових коштів Фонду, а отже існували ризики неможливості повного або часткового задоволення вимог цього кредитору у випадку прийняття рішення щодо ліквідації Банку. Таким чином, метою укладення договору банківського вкладу (депозиту) від 28.05.2015 між ПАТ «УПБ» та ОСОБА_3 було штучне створення обов'язку Фонду відшкодувати гроші за вкладом, що є наразі предметом розслідування у кримінальному провадженні №0000275. Оскільки укладений позивачем договір є нікчемним правочином, позивач вважається таким, що не є вкладником банку і не має права на їх відшкодування Фондом. Ураховуючи викладене, просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

16.11.2015 представником відповідача 2 електронною поштою направлено суду заперечення на позов (вх. №50935), у яких зазначає, що як видно з тексту позовної заяви, жодної матеріально-правової вимоги безпосередньо до Фонду гарантування не заявлено, отже Фонд не може бути відповідачем по даній справі і може бути лише третьою особою. Вказує, що відповідно до ч.3 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» договір з позивачем укладений начальником Другого Запорізького відділення ПАТ «УПБ» ОСОБА_6 без належних повноважень, а тому відповідно до Закону є нікчемним. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатись на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача. Пояснює, що Фонд гарантування та його уповноважені особи постійно стикаються з ситуацією, коли вкладники, що мають депозити, розмір яких перевищує суми гарантованої Фондом, або юридичні особи, кошти яких не гарантуються Фондом, намагаються у незаконний спосіб отримати від держави в особі Фонду гарантування відшкодування також і в частині вкладу, що не гарантується Фондом. Для цього вкладники у різний спосіб намагаються розділити свій вклад на декілька, кожен з яких не перевищував би розмір граничного відшкодування, або юридичні особи перерахувати кошти на рахунки фізичних осіб, і отримати від Фонду гарантування суму відшкодування по кожному такому вкладу фактично за рахунок бюджетних коштів. Ураховуючи викладене, просить суд у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача 2 у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

На підставі ст. 160 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлені наступні обставини.

28.05.2015 ОСОБА_3 («Вкладник») уклав з Публічним акціонерним товариством «Український професійний банк» (далі - ПАТ «УПБ», Банк) договір банківського вкладу "Довіра" № 352128 (особовий рахунок 2128, рахунок нарахованих процентів 2128), далі Договір, відповідно до п. 1.1. якого вкладник передав, а Банк прийняв на умовах цього Договору грошові кошти в сумі 149 950,00 грн. строком на 3 місяці, з днем повернення 28.08.2015.

На виконання даного договору банківського вкладу позивачем 28.05.2015 було внесено на депозитний рахунок суму грошових коштів у розмірі 149 950,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією квитанції №352128 (№23063069), виданої Другим запорізьким відділенням ПАТ «УПБ» 28.05.2015.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 28.05.2015 № 348 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 28.05.2015 прийнято рішення № 107 щодо запровадження з 29.05.2015 процедури виведення ПАТ «УПБ» з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «УПБ».

26.06.2015 року Комісією Тимчасової адміністрації ПАТ «УПБ» з перевірки вкладів фізичних осіб було здійснено перевірку за всіма банківськими рахунками, на яких обліковуються залишки грошових коштів вкладників. За результатами перевірки було встановлено, що за рахунком № 2128, відкритим на ім'я ОСОБА_3 відповідно до договору, здійснено касову операцію без фактичного внесення готівки.

Протоколом № 21 засідання комісії з перевірки договорів від 17.08.2015 затверджено перелік правочинів (договорів), в тому числі і правочин позивача, що є нікчемними згідно зі ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно з постановою Правління Національного банку України від 28.08.2015 № 562 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «УПБ» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 28.08.2015 № 158 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «УПБ» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого з 31.08.2015 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «УПБ», призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» ОСОБА_4 та делеговано останній всі повноваження ліквідатора ПАТ «УПБ», визначені статтями 37 та 38, частинами першою та другою статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», строком на 1 рік з 31.08.2015 до 30.08.2016 включно.

На підставі рішення від 28.08.2015 № 158 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) з 03.09.2015 розпочав виплати коштів вкладникам ПАТ «УПБ», для чого було потрібно у строк до 13.10.2015 звернутись до установ банків-агентів Фонду, для вкладників Запорізької області був визначений ПАТ «Альфа-Банк».

Позивач, як вкладник ПАТ «УПБ», у зв'язку з його ліквідацією, звернувся до ПАТ «Альфа-Банк» за реєстрацією та визначенням дати для отримання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом за рахунок відповідача 2. Проте, позивачу було відмовлено у виплаті, оскільки його дані відсутні у реєстрі вкладників для виплати відшкодувань за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Крім того, позивачем отримано повідомлення відповідача 1 від 27.08.2015 №01-10/4087, що правочини, в тому числі договір банківського вкладу від 28.05.2015 №352128 (операції з внесення 28.05.2015 грошових коштів на рахунок №2128) є нікчемним відповідно до вимог ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст. 228 Цивільного кодексу України.

09.09.2015 позивач направив до директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб заяву про зняття обмежень по договору банківського вкладу «Довіра» №352128.

Вважаючи відмову відповідача 1 щодо не включення позивача до повного переліку вкладників ПАТ «Український професійний банк» протиправною позивач звернувся із даним позовом до суду.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.12 № 4452-VI (далі Закон №4452-VI).

Частиною першою статті 3 Закону №4452-VI встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду (частина перша статті 11 Закону № 4452-VI).

Повноваження виконавчої дирекції Фонду визначені в статті 12 Закону № 4452-VI. Зокрема, відповідно до пунктів 2, 4 частини третьої цієї статті виконавча дирекція Фонду у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (частина друга статті 26 Закону № 4452-VI).

Згідно статті 27 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку..

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" , - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" , - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" , - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-11 частини четвертої статті 26 цього Закону.

Згідно частини першої статті 28 Закону № 4452-VI Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх уповноваженим представникам чи спадкоємцям у національній валюті України з наступного робочого дня після затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування. Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти, що здійснюють такі виплати в готівковій або безготівковій формі (за вибором вкладника). Фонд не пізніше ніж за 30 днів до закінчення визначеного цим Законом строку ліквідації банку публікує оголошення в газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своєму офіційному веб-сайті про завершення Фондом виплат гарантованої суми відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «УПБ» ОСОБА_4 не було включено ОСОБА_3 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ «УПБ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з підстав визнання договору банківського вкладу від 28.05.2015 №352128, укладеного між ПАТ «УПБ» та ОСОБА_3, нікчемним.

До вказаного висновку відповідач 1 дійшов з тих підстав, що операція за рахунком 2128, відкритого на імя позивача, здійснена 28.05.2015, тобто у період дії постанови НБУ від 30.04.2015 №293/БТ «Про віднесення ПАТ «УПБ» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку», відповідно до якої в діяльності банку діяло обмеження не допускати проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. За рахунком позивача 28.05.2015 здійснено фіктивну касову операцію з перерахування коштів з рахунку іншої фізичної особи ОСОБА_5, залишок грошових коштів на рахунку якої перевищував суму граничного розміру відшкодування грошових коштів Фонду, а отже існували ризики неможливості повного або часткового задоволення вимог цього кредитору у випадку прийняття рішення щодо ліквідації Банку. Таким чином, метою укладення договору банківського вкладу (депозиту) від 28.05.2015 між ПАТ «УПБ» та ОСОБА_3 було штучне створення обов'язку Фонду відшкодувати гроші за вкладом, що є наразі предметом розслідування у кримінальному провадженні №0000275.

Повноваження уповноваженої особи Фонду визначені в статті 37 Закону № 4452-VI.

Так, уповноважена особа Фонду має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Відповідно до статті 38 Закону № 4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність" ;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Відповідно до статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною другою статті 215 Цивільного кодексу України встановлено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «УПБ» ОСОБА_4 звернулась до Прокуратури Голосіївського району м. Києва із заявою про вчинення злочину, а саме з питання доведення до неплатоспроможності та заподіяння шкоди внаслідок вчинення дій посадовими особами ПАТ «УПБ». За фактом звернення порушено кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.09.2015 за №0000275 за ознаками злочину, передбаченого ст. 218-1 КК України.

Аналізуючи спірні правовідносини суд зазначає наступне.

На рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом (стаття 1062 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором.

Згідно Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБУ №516 від 03.12.03, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунка; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката або договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Перерахування коштів на рахунок позивача підтверджено квитанцією №352128 (№23063069), виданої Другим запорізьким відділенням ПАТ «УПБ» 28.05.2015, копія якої залучена до матеріалів справи.

Вкладником згідно Закону № 4452-VI є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката (пункт 4 частини першої статті 2 Закону №4452-VI), а тому позивач підпадає під ознаку вкладника. Таким чином, доводи представника Уповноваженої особи щодо зарахування коштів з рахунку іншого вкладника не приймаються судом до уваги.

Окрім цього, уповноважена особа заявляє про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) позивача з банком в силу положень відповідно до вимог ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст. 228 Цивільного кодексу України, оскільки останній спрямований на незаконне заволодіння майном держави, юридичної особи. При цьому, представником відповідача 1 не конкретизовано та не наведено, саме який пункт частини третьої статті 38 Закону №4452-VI є підставою для визнання правочину неплатоспроможного банку нікчемним.

Крім того, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.09 надано роз'яснення щодо ст. 228 Цивільного кодексу України наступного змісту:

"Перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК:

1) правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина;

2) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Наслідки вчинення правочину, що порушує публічний порядок, визначаються загальними правилами (стаття 216 ЦК)."

Аналіз зазначеного, дає підстави дійти висновку, що укладення фізичною особою договору банківського вкладу з банком не є таким, що порушує публічний порядок. Обставини незаконного заволодіння майном держави, юридичної особи є кримінально караним діянням, і належним доказом такого факту є відповідне рішення суду, яким буде встановлено обставини, що свідчать про факт (и) незаконного заволодіння майном держави, юридичної особи. При цьому, як зазначив вище ВСУ, при кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін.

Відсутність вказаних обставин та наявність незакінченого судовим розглядом кримінального провадження, порушеного за наслідком заяви уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку про вчинення кримінального правопорушення (доведення банку до неплатоспроможності), дає підстави стверджувати про необґрунтованість доводів відповідача щодо нікчемності укладеного правочину позивача з банком.

Разом з цим суд зазначає, що доводи відповідача, якими він обумовлює нікчемність правочину (обставини дроблення вкладу "великого вкладника", фактичної відсутності внесення готівкових коштів, обставин можливого підроблення первинних касових документів та ін.) можуть бути підставами для визнання договору банківського вкладу (депозиту) недійсним з відповідними наслідками, встановленими законом.

Враховуючи, відсутність рішень судів, якими встановлено обставини незаконного заволодіння майном держави, юридичної особи, підробки документів, шахрайства; відсутність судових рішень щодо недійсності договору банківського вкладу позивача та відсутність обставин, встановлених ст. 38 Закону № 4452-VI дає підстави суду щодо висновку про протиправність відмови відповідача 1 щодо не включення ОСОБА_3 до повного переліку вкладників ПАТ «УПБ», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу, оскільки статус особи позивача-вкладника підтверджується договором банківського вкладу і касовим документом щодо розміщення депозиту.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 8 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За приписами статті 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Аналізуючи зазначені у частині другій статті 162 КАС способи захисту порушеного права, суд приходить до висновку про необхідність покладення на відповідача 1 обовязку щодо включення позивача до повного переліку вкладників ПАТ «УПБ», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та подати до Фонду додаткової інформації щодо позивача, оскільки повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «УПБ» за рахунок Фонду вже сформовано і позивача неправомірно до такого переліку не включено.

Згідно з частиною першою статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як встановлено частинами першою та другою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного та оскільки жодної матеріальної вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб позивачем не заявлено, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до приписів частини третьої статті 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 94, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» ОСОБА_4 щодо не включення ОСОБА_3 до повного переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу «Довіра» №352128 (особовий рахунок 2128, рахунок нарахованих процентів 2128) від 28.05.2015.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» ОСОБА_4 включити ОСОБА_3 Віталійовичадо повного переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» ОСОБА_4 подати до Державної організації (установи, закладу) «Фонду гарантування вкладів фізичних осіб» додаткову інформацію щодо ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_1), як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в Публічному акціонерному товаристві «Український професійний банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Присудити на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 551,20 грн. (пятсот пятдесят одну гривню двадцять копійок) за рахунок Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» ОСОБА_4.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Батрак