Справа № 814/3/15
Суддя: Желєзний І. В.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

10 грудня 2015 року Справа № 814/3/15

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Желєзного І.В. при секретарі судового засідання Науменко О.Г. розглянувши адміністративну справу

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, Первомайськ, Миколаївська область, 55200

доПервомайської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області, вул. Дзержинського, 18, Первомайськ, Миколаївська область, 55213

проскасування податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 09.12.2014р., податкового рішення № НОМЕР_1 від 22.12.2014р. та податкового повідомлення-рішення № від 22.12.2014р.,
ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Первомайської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області (далі також - відповідач, ОДПІ) про скасування податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 09.12.2014р., податкового рішення № НОМЕР_1 від 22.12.2014р. про застосування штрафних сакцій та податкового повідомлення-рішення № від 22.12.2014р. про збільшення зобовязання за платежем з податку на доходи фізичних осіб.

На обґрунтування вимог позивач зазначив, що у відповідності до вимог податкового законодавства отримана ним грошова сума від постачальників - ТОВ «Відродження», ТОВ «КЛК» та ТОВ «ОСОБА_2 Україна» в розмірі 389 087,00 грн. вже була задекларована та відповідним чином оподаткована під час звітування про майновий стан в декларації за 2011 рік. Повторне включення даної суми до оподатковуваного доходу іншого періоду призвело б до порушення порядку сплати податку на доходи фізичних осіб, встановленого розділом IV Податкового кодексу України й основним принципам податкового законодавства, сформульованим в ст. 4 Податкового кодексу України.

Відповідач позов не визнав, зазначивши, що документальною перевіркою ФОП ОСОБА_1 щодо правильності визначення загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження діяльності у 2012 році, відображеного в розділі ІІІ податкової декларації (реєстраційний № НОМЕР_2 від 04.02.2013), встановлено заниження сум загального оподатковуваного доходу за 2012 рік на 303 435,31 грн. (без ПДВ), чим порушено п. 177.1, ст. 177, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову і можливість його задоволення, виходячи з наступного.

09.02.2012 року позивач - ФОП ОСОБА_1 задекларував отриманий ним дохід від здійснення власної підприємницької діяльності в 2011 році (декларація реєстраційний № НОМЕР_3). До складу задекларованих в 2011 році сум були включені нараховані позивачу, але не сплачені деякими контрагентами, суми прибутку в розмірі 389 087,00 грн. В тому числі до складу доходів, задекларованих в 2011 році, позивачем були включені наступні суми:

- 151 894,20 грн. (згідно рахунку № 35 від 20.10.2011р. за послуги з автоперевезення, надані контрагенту ТОВ «Відродження»);

- 7 512,40 грн. (згідно рахунку № 39 від 16.11.2011р. за послуги з автоперевезення, надані контрагенту ТОВ «КЛК»);

- 46 500,00 грн. (згідно рахунку № 43 від 30.11.2011р. за послуги з автоперевезення, надані контрагенту ТОВ «КЛК»);

- 78 077,60 грн. (згідно рахунку № 50 від 30.12.2011р. за послуги з автоперевезення, надані контрагенту ТОВ «ОСОБА_2 Україна»);

- 86 258,00 грн. (згідно рахунку № 51 від 30.12.2011р. за послуги з автоперевезення, надані контрагенту ТОВ «КЛК»);

- 18 844,80 грн. (згідно рахунку № 52 від 30.12.2011р. за послуги з автоперевезення, надані контрагенту ТОВ «ОСОБА_2 Україна»)

Всі заявлені позивачем ФОП ОСОБА_1 в декларації за 2011 рік суми доходу були враховані під час здійснення авансових та остаточних платежів з податку на додану вартість та з податку на доходи фізичних осіб. Правильність та достовірність ведення податкового обліку та фінансової звітності за 2011-2012 роки, в тому числі зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та зі сплати податку на доходи фізичних осіб, підтверджена в судовому засіданні Актом перевірки № 789/17/НОМЕР_4, складеним Первомайською ОДПІ ГУ Міндоходів України у Миколаївській області 12.07.2012р.

09.12.2014 року відповідачем Первомайською ОДПІ була проведена планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012р по 31.12.2013р., результати якої оформлені Актом перевірки №4208/17-03/НОМЕР_4 (надалі також - Акт перевірки).

Результати проведеної відповідачем перевірки ґрунтуються на даних виписки про рух коштів на банківському рахунку платника податків, а також на розбіжностях отриманих сум порівняно із задекларованими платником податків в рядку 02 розділу ІІІ податкової декларації про майновий стан і доходи, поданої в державний податковий орган (реєстраційний № НОМЕР_2 від 04.02.2013р.) та додатку 5 до декларації (реєстраційний № НОМЕР_5 від 04.02.2013р.) (арк. 15 Акта перевірки).

У звязку з цим податковий орган, посилаючись на порушення позивачем вимог п.п. 177.1, 177.2 статті 177 Податкового кодексу України, прийшов до висновку про заниження суми чистого оподатковуваного доходу за 2012 рік на суму 303 435,31 грн. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 1, 7, 8 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» відповідач, аналізуючи правильність нарахування та утримання єдиного внеску з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок в розмірі 34,7%, донарахував суму щомісячного платежу ЄСВ з суми чистого доходу за 2012 рік (аркуші 24-25, 30 акта перевірки).

Керуючись тими ж висновками на підставі п. 176.1 ст. 176 та п. 177.10 ст. 177 ПК України відповідач також здійснив перерахунок сум податку на доходи фізичних осіб та збільшив позивачу суму основного зобовязання з податку на доходи фізичних осіб за 2012 рік на 49 407,72 грн. та нарахував 24 703,86 грн. штрафних санкцій у звязку з неправильністю проведеного позивачем розрахунку (аркуші 14-19, 30 Акта перевірки).

За наслідками перевірки контролюючим органом прийнято податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 09.12.2014р. зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, податкове рішення № НОМЕР_1 від 22.12.2014р. про застосування штрафних санкцій (575,33грн.) та податкового повідомлення-рішення № від 22.12.2014р. про збільшення зобовязання за платежем з податку на доходи фізичних осіб (49407,72грн. основного платежу, 24703,86грн. штрафні санкції).

Суд погоджується з доводами позивача про неправомірність висновків контролюючого органу, оскільки до складу оподатковуваного доходу за 2012 рік податковий орган включив грошові суми, які, хоча і були отримані на розрахунковий рахунок від постачальників - ТОВ «Відродження», ТОВ «КЛК» та ТОВ «ОСОБА_2 Україна», проте були визнані доходами в складі попереднього звітного періоду (2011 рік).

Отже відповідна грошова сума від тих же постачальників в розмірі 389 087,00 грн. була вже задекларована та відповідним чином оподаткована під час звітування про майновий стан позивача в декларації за 2011 рік, що не мало зауважень з боку податкового органу.

Факт щодо належного обліку та оподаткування отриманих позивачем сум валового доходу підтверджується також висновком №917-918-919 судово-економічної експертизи Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 18.11.2015 року, у відповідності до якого:

1. До складу задекларованого оподатковуваного доходу від здійснення власної підприємницької діяльності в 2011 році (декларація реєстраційний № НОМЕР_6) ФОП ОСОБА_1 було включено доходи від наступних господарських операцій:

- 151 894,20 грн. (згідно рахунку № 35 від 20.10.2011р. за послуги з автоперевезення, надані контрагенту ТОВ «Відродження»);

- 7 512,40 грн. (згідно рахунку № 39 від 16.11.2011р. за послуги з автоперевезення, надані контрагенту ТОВ «КЛК»);

- 46 500,00 грн. (згідно рахунку № 43 від 30.11.2011р. за послуги з автоперевезення, надані контрагенту ТОВ «КЛК»);

- 78 077,60 грн. (згідно рахунку № 50 від 30.12.2011р. за послуги з автоперевезення, надані контрагенту ТОВ «ОСОБА_2 Україна»);

- 86 258,00 грн. (згідно рахунку № 51 від 30.12.2011р. за послуги з автоперевезення, надані контрагенту ТОВ «КЛК»);

- 18 844,80 грн. (згідно рахунку № 52 від 30.12.2011р. за послуги з автоперевезення, надані контрагенту ТОВ «ОСОБА_2 Україна»)

2. ФОП ОСОБА_1 в повному обсязі було сплачено податок на доходи фізичних осіб з доходів за 2011 рік від здійснення підприємницької діяльності, задекларованих ФОП ОСОБА_3 в декларації реєстраційний № НОМЕР_6, в тому числі з доходів, отриманих при наданні послуг по перевезенню від ТОВ «Відродження», ТОВ «КЛК» та ТОВ «ОСОБА_2 Україна».

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Посадові особи контролюючих органів в своїй діяльності зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з Податковим кодексом України (надалі в тексті ПК України) та іншими законами України, іншими нормативними актами, а також не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Чинне податкове законодавство встановлює, що податковий обов'язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов'язує сплату ним податку (п. 37.2 ст. 37 ПК України). При цьому у відповідності до п. 36.1 ст. 36 ПК України податковим обовязком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Стаття 177 ПК України повязує виникнення податкового обовязку зі сплати податку на доходи фізичних осіб з отриманням фізичною особою - підприємцем доходів від провадження господарської діяльності, а також з поданням податкової декларації за звітний податковий рік.

Підставою для припинення податкового обовязку у відповідності до п. 37.3 ст. 37 ПК України є його виконання. При цьому під виконанням податкового обовязку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобовязань у встановлений податковим законодавством строк (п. 38.1 ст. 38 ПК України).

Таким чином, повторне утримання та стягнення в 2012 році ЄСВ та податку на доходи фізичних осіб з прибутків, задекларованих позивачем та оподаткованих в 2011 році, суперечить вищеназваним положенням чинного податкового законодавства України.

Відповідно до ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, доказів правомірності свого рішення суду не надав.

Вищенаведене в сукупності є підставою для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 11, 70, 71, 86, 159-163, 167, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати податкову вимогу Первомайської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про сплату боргу (недоїмки) від 09.12.2014 року № Ф - НОМЕР_7.

Скасувати податкове рішення Первомайської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про застосування штрафних санкцій від 22.12.2014 року № НОМЕР_1.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Первомайської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області від 22.12.2014 року № НОМЕР_8.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів в порядку ст. 186 КАС України.

Суддя І.В. Желєзний