Справа № 816/3844/14
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2015-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2015 рокум. ПолтаваСправа №816/3844/14

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Єресько Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Шевченко О.С.,

представника позивача - Клименко І.І.,

представника відповідача - Сухомлин Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "Ручки - Агро" до Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "Ручки - Агро" (надалі - позивач, ПП "Ручки - Агро") у жовтні 2014 року звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області (надалі - відповідач, Гадяцька ОДПІ) про скасування податкового повідомлення-рішення від 13.06.2014 №, яким збільшено суму грошового зобов'язання позивача за платежем: "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), 14010100" загалом в розмірі 1 070 307,02 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначав, що спірне податкове повідомлення-рішення, прийняте на підставі висновків документальної позапланової виїзної перевірки ПП "Ручки - Агро" з питань дотримання вимог податкового законодавства по розрахунках з ТОВ "Кернел-Трейд" за лютий 2014 року, ґрунтується на хибному розумінні контролюючим органом положень чинного законодавства, а доводи відповідача щодо порушення позивачем вимог пункту 186.1 статті 186, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пунктів 209.2, 209.6, 209.7, 209.11 статті 209 Податкового кодексу України не відповідають фактичним обставинам справи. Позивач наголошував на тому, що ним у повному обсязі виконано умови договору поставки від 25.02.2014 №П-2222/3/14 та відвантажено ТОВ "Кернел-Трейд" у лютому 2014 року 10000 т власно вирощеної кукурудзи, з яких 4530 т врожаю 2013 року, а решта 5470 т врожаю 2010-2012 років, що зберігалася на складі ПСП "Гарант-2005" відповідно до складських квитанцій на зерно, на підставі договорів складського зберігання сільськогосподарської продукції від 01.06.2011 №01.06-11, від 14.07.2012 №14.07.-12, від 21.10.2013 №7/2 та виписано податкову накладну від 25.02.2014 №1/2. У свою чергу, покупцем сплачено на розрахунковий рахунок ПП "Ручки - Агро" грошові кошти у розмірі 15 999 960,00 грн. Тому вважає, що позивачем правомірно сформовано показники скороченої декларації з ПДВ за лютий 2014 року.

Відповідач позов не визнав, у письмових запереченнях посилався на те, що за умовами договору поставки від 25.02.2014 №П-2222/3/14 ПП "Ручки - Агро" зобов'язувалося поставити ТОВ "Кернел-Трейд" 10000 т кукурудзи урожаю 2013 року. Натомість, у ході проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача встановлено, що підприємство фактично мало в наявності лише 4530 т кукурудзи урожаю 2013 року, а решта кукурудзи не є продукцією власного виробництва 2013 року, у зв'язку з чим її реалізація не може враховуватись при визначенні об'єкта оподаткування податком на додану вартість за спеціальним режимом. Крім того, відповідач звертав увагу на висновки попередньої перевірки, викладені у акті Гадяцької ОДПІ від 25.09.2013 №489/22.14/33268457, якими встановлено відсутність у позивача достатньої кількості земель для вирощування сільськогосподарської продукції.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.10.2015 скасовано ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2015 та постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 23.03.2015 у даній справі, а справу надіслано на новий розгляд до суду першої інстанції.

У зв'язку з реорганізацією територіальних фіскальних органів протокольною ухвалою суду від 19.11.2015 здійснено заміну відповідача у справі на належного - Гадяцьку ОДПІ Головного управління ДФС у Полтавській області.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечувала, наполягала на відмові у задоволенні позовних вимог з мотивів, викладених у письмових запереченнях Гадяцької ОДПІ.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

ПП "Ручки - Агро" у встановленому законодавством порядку зареєстроване як юридична особа, , перебуває на обліку платників податків у Гадяцькій ОДПІ, є суб'єктом спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість, на підтвердження чого надано копію свідоцтва НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 про реєстрацію сільськогосподарського підприємства як суб'єкта спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість, та платником фіксованого сільськогосподарського податку /т. 9, а.с. 32/.

У період з 13.05.2014 по 19.05.2014 посадовими особами Гадяцької ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПП "Ручки-Агро" з питань дотримання вимог податкового законодавства, своєчасності, достовірності, законності виникнення від'ємного значення з податку на додану вартість за період з 01.01.2014 по 31.03.2014 та з питань дотримання вимог податкового законодавства по розрахунках з ТОВ "Кернел-Трейд", , за лютий 2014 року.

Правомірність підстав та порядку проведення перевірки позивачем не оскаржено.

За результатами перевірки складено акт від 26.05.2014 № 308/16-07-22-14/33268457 (надалі - Акт перевірки), в якому вказано на порушення платником податків вимог пункту 186.1 статті 186, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пунктів 209.2, 209.6, 209.7, 209.11 статті 209 Податкового кодексу України, наслідком чого визначено заниження позивачем податку на додану вартість (декларація загальна) за лютий 2014 року загалом у розмірі 713 538,02 грн /т. 1, а.с. 25-48/.

На підставі зазначених висновків Акта перевірки Гадяцькою ОДПІ 13.06.2014 сформовано податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання позивача за платежем: "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), 14010100" загалом в розмірі 1 070 307,02 грн, з них: 713 538,02 грн - основний платіж, 356 769,00 грн - штрафні (фінансові) санкції /т. 1, а.с. 24/.

За результатами звернення позивача у порядку адміністративного узгодження зі скаргами на зазначене податкове повідомлення-рішення до Головного управління Міндоходів у Полтавській області та ДФС України скарги платника податків залишено без задоволення, а спірне податкове повідомлення-рішення - без змін /т. 1, а.с. 49-57/.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням Гадяцької ОДПІ від 13.06.2014 №, позивач звернувся до суду з позовом про його скасування.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню суб'єкта владних повноважень, суд виходить з критеріїв правомірності такого рішення, що визначені частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з чим перевіряє чи прийнято дане рішення: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Підставами для донарахування ПП "Ручки-Агро" грошового зобов'язання зі сплати податку на додану вартість (надалі також ПДВ) є такі доводи контролюючого органу.

За твердженням відповідача, однією із істотних умов договору поставки від 25.02.2014 №П-2222/3/14 є зобов'язання поставити ТОВ "Кернел-Трейд" 10000 т кукурудзи урожаю 2013 року. Однак, у ході проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача встановлено, що підприємство фактично мало в наявності лише 4530 т кукурудзи урожаю 2013 року, а решта кукурудзи не є продукцією власного виробництва 2013 року, у зв'язку з чим її реалізація не може враховуватись при визначенні об'єкта оподаткування податком на додану вартість за спеціальним режимом.

Крім того, відповідач звертає увагу на висновки попередньої перевірки, викладені у акті Гадяцької ОДПІ від 25.09.2013 №489/22.14/33268457, якими встановлено відсутність у позивача достатньої кількості земель для вирощування сільськогосподарської продукції.

Оцінюючи наведені доводи контролюючого органу у їх сукупності з фактичними обставини справи, суд звертає увагу на таке.

Спеціальний режим оподаткування податком на додану вартість діяльності у сфері сільського господарства визначено статтею 209 Податкового кодексу України, за змістом пункту 209.1 якої резидент, що провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського господарства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті, може обрати спеціальний режим оподаткування.

За приписами пункту 209.6 статті 209 Податкового кодексу України сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.

А відповідно до пункту 209.11 названої статті, якщо суб'єкт спеціального режиму оподаткування поставляє протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно несільськогосподарські товари/послуги, питома вага яких перевищує 25 відсотків вартості всіх поставлених товарів/послуг, то:

а) на таке підприємство не поширюється спеціальний режим оподаткування, встановлений цією статтею. Таке підприємство зобов'язане визначити податкове зобов'язання з цього податку за підсумками звітного податкового періоду, в якому було допущено таке перевищення, і сплатити податок до бюджету в загальному порядку;

б) контролюючий орган виключає таке підприємство з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування та може повторно включити його до такого реєстру після закінчення наступних 12 послідовних звітних податкових періодів за наявності підстав, визначених цією статтею;

в) таке підприємство вважається платником зазначеного податку на загальних підставах з першого числа місяця, в якому було допущено таке перевищення.

Системний аналіз наведених положень Податкового кодексу України є передумовою для висновку про те, що критеріями застосування спеціального режиму оподаткування у сфері сільського господарства є:

- ведення діяльності з постачання вироблених (наданих) підприємством сільськогосподарських товарів (послуг) як основної;

- виробництво та реалізація сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах;

- питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг має становити не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.

Суд зазначає, що вчинення платником податку порушення податкового законодавства відповідач, окрім іншого, пов'язує з відсутністю у позивача такої кваліфікуючої ознаки для обрання спеціального режиму оподаткування, як відсутність власних або орендованих основних фондів (виробничих потужностей), а саме - відсутність достатньої кількості земель сільськогосподарського призначення для вирощування сільгосппродукції.

Однак, суд не може погодитись з наведеним доводом Гадяцької ОДПІ, адже постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.11.2014 у справі №816/1457/14, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2015, встановлено, що оформлення між ПП "Ручки-Агро" та ПСП "Гарант-2005" договорів суборенди земельних ділянок, в сукупності з іншими доказами, не свідчить про фактичне вибуття зазначених земельних ділянок та здійснення на них діяльності іншим аніж позивач суб'єктом господарювання, та не є беззаперечним доказом відсутності у позивача посівних площ сільськогосподарських культур, а саме - земель для вирощування сільськогосподарської продукції, тобто власних чи орендованих основних фондів в розумінні статті 209 Податкового кодексу України.

Судові рішення в адміністративній справи №816/1457/14 набрали законної сили, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.03.2015 відмовлено у задоволенні клопотання Гадяцької ОДПІ про зупинення виконання постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 10.11.2014 та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2015 в частині задоволених позовних вимог.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

А відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, судовими рішеннями, що набрали законної сили, надано оцінку доводам відповідача щодо відсутності у позивача власних чи орендованих земель для вирощування сільськогосподарської продукції та вказано на їх безпідставність.

За таких обставин, посилання Гадяцької ОДПІ на висновки попередньої перевірки, викладені у акті від 25.09.2013 №489/22.14/33268457, суд відхиляє як необґрунтовані та спростовані судовими рішеннями, що набрали законної сили.

Що ж стосується доводів контролюючого органу стосовно відсутності у позивача можливостей здійснити поставку ТОВ "Кернел-Трейд" у лютому 2014 року кукурудзи власного виробництва урожаю 2013 року у кількості 10000 т, суд встановив такі обставини.

Пунктом 209.2. статті 209 Податкового кодексу України передбачено, що згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей.

Як вже зазначено судом вище, в силу положень абзацу першого пункту 209.6 статті 209 Податкового кодексу України, сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.

Сільськогосподарськими вважаються товари, зазначені у товарних групах 1 - 24, товарних позиціях 4101, 4102, 4103, 4301 згідно з УКТ ЗЕД, та послуги, які отримані в результаті здійснення діяльності, на яку відповідно до пункту 209.17 цієї статті поширюється дія спеціального режиму оподаткування у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства, якщо такі товари вирощуються, відгодовуються, виловлюються або збираються (заготовляються), а послуги надаються, безпосередньо платником податку - суб'єктом спеціального режиму оподаткування (крім придбання таких товарів/послуг у інших осіб), які поставляються зазначеним платником податку - їх виробником /пункт 209.7 статті 209 Податкового кодексу України/.

Суд встановив, що ПП "Ручки-Агро" (постачальник) 25.02.2014 укладено договір поставки №П-2222/3/14 з ТОВ "Кернел - Трейд" (покупець), за умовами якого постачальник зобов'язувався поставити, а покупець - прийняти та оплатити товар українського походження, врожаю 2013 року, на умовах, зазначених у цьому договорі.

Відповідно до пункту 1 договору поставки від 25.02.2014 №П-2222/3/14 предметом договору мала бути поставка кукурудзи у кількості 10000 т врожаю 2013 року /т. 1, а.с. 161/.

На виконання вищевказаного договору позивачем виписано податкову накладну від 25.02.2014 №1/2 та видаткову накладну від 25.02.2014 №1 на загальну суму 15999960,00 грн, в т.ч. ПДВ 2666660,00 грн (кукурудза в кількості 10000 т по ціні 1333,33 грн за 1 т без ПДВ) /т. 1, а.с. 163-164/.

До матеріалів справи залучено копію складської квитанції на зерно від 25.02.2014 №658 (серії АФ №753461), за змістом якої зерновий склад ПСП "Гарант-2005" прийняло на зберігання від ТОВ "Кернел-Трейд" на підставі договору складського зберігання від 01.07.2013 №2 зерно кукурудзи (3 клас) врожаю 2013 року, вагою 10000000 кг /т. 1, а.с. 166/. При цьому у складській квитанції вчинено напис про переоформлення зерна кукурудзи з ПП "Ручки - Агро".

Результати даної господарської діяльності за лютий 2014 року ПП "Ручки - Агро" відображено у звітності з ПДВ як суб'єктом спеціального режиму оподаткування.

У зв'язку з цим, суд зазначає, що відповідно до п. 5, 6 р. І Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерством доходів і зборів від 13.11.2013 №678 (чинного на момент виникнення спірних відносин), усі платники податку на додану вартість подають податкову декларацію з позначкою "0110", у якій відображаються розрахунки з бюджетом.

Платники податку, які згідно зі статтею 209 розділу V Кодексу застосовують спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства, крім декларації 0110 подають податкову декларацію з позначкою "0121"/"0122"/"0123", яка є невід'ємною частиною звітності за відповідний звітний період. До такої податкової декларації включаються лише ті операції, що стосуються спеціального режиму, установленого указаною статтею.

Таким чином, сільськогосподарське підприємство - суб'єкт спеціального режиму оподаткування може відобразити у скороченій податковій декларації з ПДВ винятково операції з постачання сільськогосподарської продукції в обсягах, що відповідають об'єму сільськогосподарської продукції, вирощеної на власних або орендованих землях.

Матеріалами справи підтверджено та визнано позивачем, що ПП "Ручки-Агро" у 2013 році використовувало посівну площу для посіву кукурудзи в розмірі 915,54 га, з яких отримано продукцію власного виробництва у кількості 45300 ц кукурудзи, тобто 4530 т.

Гадяцька ОДПІ не заперечує можливість реалізації позивачем у лютому 2014 року кукурудзи урожаю 2013 року у зазначеній кількості ТОВ "Кернел-Трейд" за договором поставки від 25.02.2014 №П-2222/3/14.

Натомість спірною є наявність у позивача можливості здійснити поставку ТОВ "Кернел-Трейд" кукурудзи у кількості 5470 т, що була б вироблена на власних чи орендованих сільськогосподарських площах у 2013 році.

Саме відносно даної господарської операції контролюючий орган здійснив донарахування позивачу грошового зобов'язання зі сплати ПДВ у розмірі 713 538,02 грн.

У ході розгляду справи судом позивач неодноразово наголошував на тому, що кукурудза у кількості 5470 т є урожаєм власного виробництва 2010-2012 років, що знаходився на зберіганні у ПСП "Гарант - 2005".

Разом з цим, позивач так і не зміг пояснити, яким чином було погоджено з покупцем (ТОВ "Кернел-Трейд") реалізацію останньому кукурудзи урожаю 2010-2012 років, тоді як договором поставки від 25.02.2014 №П-2222/3/14 визначено необхідність відвантаження кукурудзи лише урожаю 2013 року /т. 1, а.с. 161/.

Доказів укладення між постачальником та покупцем додаткових угод до договору поставки від 25.02.2014 №П-2222/3/14 чи погодження поставки товару попередніх років виробництва іншим чином суду не надано.

До того ж, дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази, суд звертає увагу на такі обставини.

За приписами пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За змістом частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

А відповідно до приписів частини другої статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Таким чином, відображені платником податку у поданій до компетентних органів податковій звітності показники податкового обліку мають відповідати даним бухгалтерського обліку такого платника.

У ході розгляду справи суд неодноразово виносив ухвали про витребування від ПП "Ручки - Агро" доказів ведення бухгалтерського обліку, на підставі яких можливо було б підтвердити доводи позивача про власне виробництво протягом 2010-2012 років кукурудзи у кількості, достатній для здійснення її поставки у лютому 2014 року ТОВ "Кернел-Трейд".

Однак, такі судові рішення позивач залишив без виконання.

При цьому, протягом розгляду справи у суді першої інстанції у жовтні 2014 року - березні 2015 року позивач стверджував, що всі документи бухгалтерського обліку у ПП "Ручки - Агро" вилучено у ході проведення на підприємстві 20.12.2013 обшуку та виїмки документів старшим слідчим з ОВС другого відділу кримінальних розслідувань СУ ФР ГУ Міндоходів у Полтавській області старшим лейтенантом податкової міліції Філь Р.А. /т. 1, а.с. 168-172/.

Натомість, за повідомленням першого заступника начальника слідчого управління фінансових розслідувань ГУ Міндоходів у Полтавській області Козир А.В. від 19.11.2014 вих. №8640/9/16-31-09 всі вилучені у ПП "Ручки - Агро" 20.12.2013 документи повернуто директору підприємства гр. ОСОБА_5 /а.с. 69/.

Так, до матеріалів справи залучено розписку директора ПП "Ручки - Агро" ОСОБА_5, за змістом якої він підтвердив, що 05.11.2014 у Слідчому управлінні фінансових розслідувань ГУ Міндоходів у Полтавській області ним отримано документи фінансово-господарської діяльності підприємства, вилучені у ході проведення обшуку 20.12.2013 /а.с. 70/. При цьому зазначено про відсутність будь-яких зауважень до отриманих документів.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що всі документи фінансово-господарської діяльності ПП "Ручки - Агро" повернуто директору підприємства ще 05.11.2014.

Разом з цим, позивач вимог ухвал суду про витребування доказів ведення бухгалтерського обліку не виконав, відповідні письмові докази до суду не надав.

25.12.2015, вже в ході нового розгляду справи у суді першої інстанції, судом отримано пояснення за підписом представника ПП "Ручки - Агро" за довіреністю Клименко І.І., відповідно до яких витребувані судом оборотно-сальдові відомості та складські документи щодо товарних запасів кукурудзи за 2011-2012 роки надати немає можливості, оскільки бухгалтерський облік на підприємстві ведеться у паперовому вигляді за журнально-ордерною системою, облікові регістри знищено у зв'язку із закінченням терміну їх зберігання /т. 9, а.с. 1/.

Суд звертає увагу на необґрунтованість наведених тверджень представника позивача, адже згідно з вимогами пункту 44.3 статті 44 Податкового кодексу України платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Крім того, відповідно до пункту 44.4 зазначеної статті, якщо документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, пов'язані з предметом перевірки, проведенням процедури адміністративного оскарження прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення або судового розгляду, такі документи повинні зберігатися до закінчення перевірки та передбаченого законом строку оскарження прийнятих за її результатами рішень та/або вирішення справи судом, але не менше строків, передбачених пунктом 44.3 цієї статті.

В силу наведених положень Податкового кодексу України позивач зобов'язаний забезпечити зберігання документів фінансово-господарської діяльності стосовно спірних відносин до закінчення судового розгляду спору.

За таких обставин, доводи позивача про знищення документів бухгалтерського обліку вирощеної протягом 2010-2012 років кукурудзи суд відхиляє як безпідставні.

За відсутності даних про бухгалтерський облік виробничої діяльності підприємства залучені до матеріалів справи відомості та довідки не приймаються судом у якості належних та допустимих доказів /т. 9, а.с. 2-17, 19/.

Можливість витребування означених документів у ПСП "Гарант - 2005" так само відсутня, адже як підтверджено довідкою останнього від 22.12.2015 вих. №789 /т. 9, а.с. 28-29/ надати дублікати складських документів немає можливості у зв'язку з їх знищенням за закінченням терміну зберігання.

Надані позивачем та залучені до матеріалів справи копії облікових листів тракториста-машиніста за 2010-2012 роки /т. 2, а.с. 2-142; т. 5, а.с. 191-250; т. 6, а.с. 1-22, 148-250; т. 7, а.с. 105-151/, лімітно-забірних карт на одержання матеріальних цінностей /т. 5, а.с. 144-190; т. 6, ас. 52-98; т. 7, а.с. 67-104/, договорів оренди землі /т. 3, а.с. 2-250; т. 4, а.с. 1-62/, реєстрів збору урожаю, відомостей руху зерна та іншої продукції /т. 5, а.с. 102, 106-143: т. 6, а.с. 99-147; т. 7, а.с. 15-66/ не є беззаперечним доказом наявності у розпорядженні позивача на лютий 2014 року кукурудзи у кількості 5470 т.

Так само, суд не приймає у якості належних доказів залучені до матеріалів справи копії державної статистичної звітності про виробництво та реалізацію ПП "Ручки - Агро" протягом 2010-2013 років сільськогосподарської продукції, посівні площі сільськогосподарських культур /т. 5, а.с. 14-63, 86-92; т. 6, а.с. 26-32; т. 7, а.с. 1-7/, адже зазначена звітність не є первинними документами у розумінні ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", як і документами податкового обліку у розумінні пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України.

До матеріалів справи на вимогу позивача також залучено докази придбання паливно-мастильних матеріалів, добрив, їх списання, оплату вартості електроенергії /т. 5, а.с. 93-101, 103-105; т. 6, а.с. 33-51; т. 7, а.с. 8-14/, однак такі відомості жодним чином не підтверджують наявність у власності позивача на спірний період хоч якої-небудь кількості сільськогосподарської продукції (кукурудзи) власного виробництва та можливість її реалізації ТОВ "Кернел-Трейд" за договором поставки від 25.02.2014 №П-2222/3/14.

За таких обставин, суд констатує, що матеріали справи у своїй сукупності не містять належних та допустимих доказів наявності у власності позивача на лютий 2014 року кукурудзи власного виробництва урожаю 2013 року кількістю 5470 т.

Натомість матеріалами справи підтверджено, що позивачем 31.01.2014 було укладено договори поставки зерна із ПАФ "Гарант" /т. 7, а.с. 165-170/, СТОВ "Спілка селян "Тростянець" /т. 7, а.с. 177-182/, ПСП "Гарант-2005" /т. 7, а.с. 193-198/, за умовами яких ПП "Ручки - Агро" мало придбати кукурудзу 3 класу врожаю 2013 року.

Постачальниками виписано та передано позивачу податкові і видаткові накладні, а також рахунки-фактури.

За наявними у справі матеріалами можливо стверджувати, що поставка товару відбулась шляхом його переоформлення на складі ПСП "Гарант-2005" із постачальників на покупця - ПП "Ручки - Агро", про що виписано складські квитанції на зерно /т. 7, а.с. 171, 183, 199/.

Таким чином, на дату укладення договору поставки з ТОВ "Кернел - Трейд" (25.02.2014) за позивачем на зерновому складі ПСП "Гарант - 2005" мала обліковуватись кукурудза врожаю 2013 року, виробниками якої є ПАФ "Гарант", СТОВ "Спілка селян "Тростянець", ПСП "Гарант-2005".

Разом з цим, 12.05.2014, тобто у переддень до початку проведення перевірки, за наслідками якої прийнято оспорюване у даній справі податкове повідомлення-рішення, договірними сторонами укладено додаткові угоди до договорів поставки зерна від 31.01.2014, якими визначено підстави розірвання договорів поставки /т. 7, а.с. 172, 184, 200/.

Того ж дня, договірними сторонами оформлено повернення зерна, про що позивачем складено видаткові накладні, а ПСП "Гарант - 2005" виписано складські квитанції на зерно /т. 7, а.с. 174-175, 186-187, 202-203/.

При цьому, як підтверджено письмовими поясненнями представника позивача за довіреністю Клименко І.І. від 24.12.2015 /т. 9, а.с. 1/, договори розірвано у зв'язку з відмовою ПП "Ручки - Агро" від проведення господарських операцій з купівлі кукурудзи.

Однак, суд акцентує на тому, що відповідно до оформлених 31.01.2014 документів (податкових та видаткових накладних, складських квитанцій на зерно) такі операції мали відбутись ще у січні 2014 року шляхом переоформлення зерна на складі ПСП "Гарант - 2005".

У виданих ПП "Ручки - Агро" 12.05.2014 довіреностях на отримання товарно-матеріальних цінностей /т. 7, а.с. 173, 185, 201/ у якості найменування цінностей зазначено: "невідвантажена кукурудза". Представник позивача у судовому засіданні не зміг пояснити, звідки така кукурудза мала б відвантажуватись та що саме підлягало отриманню на підставі зазначених довіреностей, якщо за наданими до суду документами кукурудза увесь час мала перебувати на зерновому складі ПСП "Гарант - 2005".

Стосовно посилань позивача на те, що станом на 25.02.2014 на зерновому складі ПСП "Гарант - 2005" зберігалось 13013920 кг кукурудзи, яка є власністю ПП "Ручки - Агро" та зібрана протягом 2011-2012 років, суд звертає увагу на те, що позивачем на вимогу суду не надано доказів фактичного переміщення кукурудзи у вказаній кількості на зерновий склад ПСП "Гарант - 2005".

До того ж, у письмових поясненнях від 15.02.2015 вих. №26 директор ПСП "Гарант - 2005" ОСОБА_6 стверджує, що у грудні 2013 року, з огляду на необхідність реалізації кукурудзи, її у кількості 10033420 кг переміщено на сертифікований зерновий склад підприємства /т. 8, а.с. 1/.

Згідно з частиною першою статті 11 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" (у редакції, чинній на дату виникнення спірних відносин) послуги із зберігання зерна та продуктів його переробки підлягають сертифікації на відповідність стандартам та іншим нормативним документам у відповідній сфері.

Доказів наявності у ПСП "Гарант - 2005" сертифікованого зернового складу суду не надано.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2003 №510 "Про затвердження Порядку випуску бланків складських документів на зерно, їх передачі та продажу зерновим складам та типового договору складського зберігання зерна" визначено, що починаючи з 1 січня 2005 р. зернові склади, що не мають сертифіката відповідності, позбавляються права приймати на зберігання зерно та продукти його переробки.

Таким чином, суд погоджується з доводами відповідача відносно того, що зберігання зерна не несертифікованому зерновому складі на дату виникнення спірних відносин не допускалось.

Окрім того, суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів переміщення кукурудзи у кількості 10033420 кг протягом грудня 2013 року з одного зернового складу ПСП "Гарант - 2005" на інший. Непідтвердженим є і можливе походження такої кукурудзи.

За вищевикладених обставин, суд має констатувати, що у ході судового розгляду справи не підтверджено доводи позивача відносно наявності у власності ПП "Ручки - Агро" кукурудзи власного виробництва у кількості, достатній для виконання умов договору поставки від 25.02.2014.

З огляду на наведене, суд погоджується з доводами відповідача відносно того, що кукурудза у кількості 5470 т не є сільськогосподарською продукцією власного виробництва ПП "Ручки - Агро" 2013 року урожаю, а відтак висновок Гадяцької ОДПІ про порушення позивачем вимог пунктів 209.2, 209.6, 209.7, 209.11 статті 209 Податкового кодексу України є правомірним.

Стосовно посилань позивача на висновок судово-економічної експертизи у кримінальному провадженні №00000045, складений ФОП ОСОБА_7 28.10.2014 /т. 8, а.с. 196-200/, суд звертає увагу на положення частини п'ятої статті 82 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої Висновок експерта для суду не є обов'язковим, однак незгода суду з ним повинна бути вмотивована в постанові або ухвалі.

Так, суд не приймає зазначений висновок експерта у якості належного доказу у справі, оскільки відповідну експертизу проведено поза межами даного судового провадження, а у суду відсутні відомості про конкретний перелік документів, досліджених експертом.

Разом з цим, на виконання положень частин четвертої, пятої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд вжив залежних від нього заходів з метою виявлення та витребування доказів, якими б підтверджувались позовні вимоги та заперечення.

Дослідивши в судовому засіданні отримані письмові докази у їх співвідношенні з поясненнями сторін, суд дійшов висновку про підтвердження доводів контролюючого органу щодо порушення платником податку вимог податкового законодавства.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України" зазначив, що : "п.1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень." /пункт 23/.

Згідно з частиною першою статті 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

В силу положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 21.1.1 пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

У відповідності до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з цим, суд звертає увагу на положення частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як визначено частиною першою статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

А відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення від 13.06.2014 №, яким збільшено суму грошового зобов'язання позивача за платежем: "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), 14010100" загалом в розмірі 1 070 307,02 грн. Разом з цим, платником податків в ході судового розгляду справи не доведено правомірність віднесення до результатів діяльності у сфері сільського господарства податкових зобов'язань у розмірі 713 538,02 грн.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що приймаючи оспорюване податкове повідомлення-рішення Гадяцька ОДПІ діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження їй надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Натомість позивач не довів правомірність позовних вимог та наявність в діях відповідача порушень вимог чинного законодавства.

А тому, у задоволенні позовних вимог ПП "Ручки - Агро" необхідно відмовити повністю.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства "Ручки - Агро" до Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови в повному обсязі.

Повний текст постанови складено 04 січня 2016 року.

Суддя Л.О. Єресько