Справа № 805/2491/15-а
Суддя: Василенко Любов Андріївна
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Голубова Л.Б.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року справа №805/2491/15-а

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенко Л.А., суддів: Васильєвої І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 14 липня 2015 року у справі №805/2491/15-а за позовом Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» до Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 14 липня 2015 року позов Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» (далі - ДНВЗ ДОННТУ) до Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області (далі Красноармійська ОДПІ) задоволені, а саме: скасовано рішення Красноармійської ОДПІ про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 10 червня 2015 року №003401702 (а. с. 114 - 117).

Відповідач не погодився з постановою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду, вважаючи, що при вирішенні справи суд порушив норми матеріального права, прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову у повному обсязі (а. с. 120-122).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України судом апеляційної інстанції справу розглянуто в порядку письмового провадження за матеріалами, наявними у справі.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, вивчила доводи апеляційної скарги, перевірила їх за матеріалами справи і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Державний вищий навчальний заклад «Донецький національний технічний університет» є юридичною особою, включене до ЄДРПОУ за номером 02070826, знаходилося на податковому обліку в державній податковій інспекції у Ворошиловському районі м.Донецька, з жовтня 2014 року перереєстроване за адресою: Донецька область, м. Красноармійськ, площа Шибанкова,2, та з цього часу знаходиться на обліку в Красноармійській ОДПІ, з урахуванням наказу Міністерства освіти і науки України від 3 жовтня 2014 року № 1129 «Про організацію освітнього процесу у Донецькому національному технічному університеті» (а. с. 10-17,19).

Сертифікатом Торгово-промислової палати України №2351 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 25.12.2014 р., засвідчено обставини форс-мажору (обставини непереборної сили) з 1 серпня 2014 року Державному вищому навчальному закладу «Донецький національний технічний університет» при здійснені діяльності на території Донецької області та дотриманні норм законодавчих актів України, які стосуються справлення і сплати податків та обовязкових платежів. На момент видачі Торгово-промислової палати України сертифікату форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) тривають, дату закінчення їх терміну встановити неможливо (а.с.23).

10 червня 2015 року податковим органом прийнято рішення №003401702 про застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким застосований штраф у розмірі 281990 грн. 49 коп., нарахована пеня у розмірі 140515 грн. 89 коп. за період з 21.08.2014 року до 09.10.2014 року (а. с. 20).

13.07.2015 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про звільнення від виконання своїх обовязків платника єдиного внеску, в якій просив звільнити його, як платника єдиного внеску від виконання своїх зобовязань, визначених ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування " на період з 14 квітня 2014 р. до закінчення проведення антитерористичної операції (а. с. 112-113).

Сторонами не заперечується факт самостійного декларування позивачем єдиного внеску за липень 2014 року, а також факт несвоєчасної сплати.

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи та не є спірними.

Спірним у справі є правомірність прийняття відповідачем рішення №003401702 від 10.06.2015 року про застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, оскільки позивач вважає, що Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено звільнення платника єдиного внеску, що здійснює діяльність в зоні проведення антитерористичної операції від відповідальності за несвоєчасне перерахування єдиного внеску, тобто закон передбачає не застосування штрафних (фінансових) санкцій до платника єдиного внеску на час проведення антитерористичної операції.

Пунктом 10 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464) визначено, що страхувальники - роботодавці та інші особи відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

Відповідно абз. 1 п. 1 ст. 4 Закону № 2464, платниками єдиного внеску є: роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Статтею 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов'язаний: зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (п. 1 ч. 2); подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообовязкового державного соціального страхування (п. 4 ч. 2).

02.09.2014 року Верховною ОСОБА_2 України прийнято закон «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності 15.10.2014 року (далі Закон № 1669).

Підпунктом «б» пункту 8 ст. 14-1 Закону № 1669 розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 було доповнено пунктом 93 такого змісту:

«93 Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення ОСОБА_2 національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються».

Проблемою даного спору є питання правомірності прийняття органом податкової служби рішення про застосування штрафних санкцій і пені саме 10 червня 2015 року.

Згідно зі ст. 1 Закону № 1669 період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення ОСОБА_2 національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення ОСОБА_2 національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Отже, для застосування положень Законів № 1669 та № 2464 необхідно дотримуватися двох чинників одночасно: періоду дії законів та території, визначеної переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Щодо періоду, то Закон №1669 продовжує свою дію в часі, оскільки Указ Президента України «Про рішення ОСОБА_2 національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/201 виданий 14 квітня 2014 року, а Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України Президентом України не видавався.

Спірним є питання щодо визначення території.

Пунктом 5 ст. 11 Закону № 1669 передбачено обов'язок Кабінету Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення ОСОБА_2 національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 р. № 405/2014 у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

На виконання абзацу 3 п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1669, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Відповідно до додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р до зазначених населених пунктів належить м. Красноармійськ (п/п 18 п. 1).

В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

Кабінет Міністрів України 2 грудня 2015 року розпорядженням № 1275-р затвердив перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція (далі - Перелік), і пунктом 3 вказаного розпорядження визнав такими, що втратили чинність, розпорядження КМУ від 30.10.2014 року № 1053-р та від 05.11.2014 року № 1079-р.

Позивач вважає, що є суб'єктом правовідносин, для врегулювання яких необхідно застосувати розпорядження КМУ, оскільки внаслідок його прийняття у нього виникає можливість застосувати п. 93 розділу VIII Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» щодо звільнення від виконання обов'язків, визначених частиною другою статті 6 цього Закону.

Колегія суддів вважає, що Перелік від 02.12.2015 року підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки Законом № 1669 визначено коло субєктів і особливості застосування закону, а саме: з моменту початку АТО. Тим більше, що новий Перелік уточнює раніше прийнятий і не є остаточним.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про задоволення позову, так як положення Закону № 1669 є нормами прямої дії і передбачають для платників єдиного внеску звільнення від виконання своїх обовязків на період з 14.04.2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Розпорядження Кабінету Міністрів є підзаконним нормативно-правовим актом.

Його юридична чинність не має такої ж загальності та верховенства, як безпосередньо Закон №1669, проте воно забезпечує виконання закону шляхом конкретизованого нормативного регулювання всього комплексу суспільних відносин.

Юридична чинність підзаконних нормативних актів залежить від становища органів держави, які видають ці акти, їх компетенції, а також характеру і призначення самих актів. Акт нижчої державної інстанції повинен знаходитися «під законом», якому він покликаний відповідати.

У даному випадку розпорядження містять вторинні (похідні) норми, що розкривають і конкретизують первинні норми, приймаються на їх підставі, спрямовані на їх виконання. Затверджений Урядом Перелік визначив субєктів, на яких розповсюджується спеціальне законодавство про проведення АТО. Розпорядження № 1275-р має певне правове навантаження встановлення субєктів застосування Закону № 1669 та не створює самостійних правових наслідків, а підлягає системному правозастосуванню у контексті положень Закону № 1669.

За змістом ч. 1 ст. 58 Конституції України термін "відповідальність" необхідно розуміти як встановлені законом та іншими нормативно-правовими актами санкції. Санкція - це заходи відповідальності, що застосовуються державою за порушення передбачених нормою права зобов'язань і вимог, а також з метою захисту інтересів суспільства і держави, прав і свобод людини та організацій (тобто юридичних осіб), правопорядку.

Преамбулою Закону №1669 встановлено, що цей закон прийнятий з метою забезпечення підтримки в тому числі субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Спірне рішення відповідача №003401702 від 10.06.2015 року про застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску прийнято в період дії Закону № 1669.

Аналіз наведених вище норм законів підтверджує, що положення, передбачені п. 93 розділу VIII Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» щодо звільнення від виконання обов'язків, визначених статтею 6 цього Закону, поширюються на позивача як платника єдиного внеску.

Крім того, як вже було зазначено вище, сертифікатом Торгово-промислової палати України №2351 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 25.12.2014 р., засвідчено обставини форс-мажору (обставини непереборної сили) з 1 серпня 2014 року Державному вищому навчальному закладу «Донецький національний технічний університет» при здійснені діяльності на території Донецької області та дотриманні норм законодавчих актів України, які стосуються справлення і сплати податків та обовязкових платежів. На момент видачі Торгово-промислової палати України сертифікату форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) тривають, дату закінчення їх терміну встановити неможливо, а також 13.07.2015 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про звільнення від виконання своїх обовязків платника єдиного внеску, в якій просив звільнити його, як платника єдиного внеску від виконання своїх зобовязань, визначених ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» на період з 14 квітня 2014 р. до закінчення проведення антитерористичної операції.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що спір за суттю вирішений вірно, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.195 ч.1, ст.197 ч.1 п.2, ст.198 ч.1 п.1, ст.200, ст.205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 14 липня 2015 року у справі №805/2491/15-а за позовом Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» до Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Колегія суддів Л.А. Василенко

ОСОБА_3

ОСОБА_2