Справа № 404/4555/15-а
Суддя: Бершадська О. В.
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/4555/15-а
Номер провадження 2-а/404/416/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Бершадської О.В.

при секретарі - Домарецькому Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до в.о. начальника ВДАІ з обслуговування м. Кіровограда та Кіровоградського району ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд із адміністративним позовом, яким просить визнати незаконною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ПС2№254633 від 10 червня 2015 року, якою його, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП і піддано штрафу 510 грн. в дохід держави, та просить провадження по справі про вчинення правопорушення- закрити. Зазначає, що Правил дорожнього руху він не порушував, доводи вказані в постанові про адміністративне правопорушення серії ПС2№254633 про те, що ніби-то керував автомобілем будучи позбавленим права керування не відповідають дійсності і є необгрунтованими. Автомобілем він не керував, так як автомобіль стояв. Під час складання протоколу йому будь-яке відео не демонструвалось. В судовому засіданні позивач, його представник вимоги підтримали, просили задовольнити.

Відповідач -в.о. начальника ВДАІ з обслуговування м. Кіровограда та Кіровоградського району ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся, письмових заперечень не подав.

Заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи (в тому числі оглянувши СД), суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, постанову посадової особи про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Позивач (особа, до якої було застосовано адміністративне стягнення посадовою особою ДАЇ, ОВС, в компетенції яких було вирішення питання щодо накладення адмінстягнення) має можливість звернутися з адміністративним позовом до цієї особи про визнання неправомірним притягнення до адмінвідповідальності, який повинен розглядатися за нормами КАС України.

В судовому засіданні встановлено, що 09.06.2015 року посадовою особою, а саме: інспектором ДПС взводу ДПС ВДАІ з обслуговування м. Кіровограда ОСОБА_3 було виявлено порушення водієм ОСОБА_1 п. 2.1 ПДР, та складено протокол про адміністративне правопорушення. На підставі зазначеного протоколу в.о. начальника ВДАІ з обслуговування м. Кіровограда та Кіровоградського району ОСОБА_2 прийнято постанову, якою на позивача накладено штраф у розмірі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП. В постанові зазначено, що позивач 09.06.2015 року, 03 год. 15 хв. керуючи транспортним засобом ВАЗ 210990, номерний знак НОМЕР_1 в м. Кіровограді по вул. Садова №77-а керував а-м будучи позбавлений права керування строком на дванадцять місяців Кіровським районним судом м. Кіровограда. До постанови надано протокол, в якому позивач вказав в связи с тем, что не приходила повестка в суд, не имел возможности знать, что лишен водительского удостоверения.

Предметом спору є правомірність прийнятого відповідачем рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому докази щодо наявності чи відсутності складу правопорушення повинні визначатися за нормами КУпАП.

Згідно ч. 3 ст. 126 КУпАП (у редакції станом на 09 червня 2015 року) , керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.2.1 (а) ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об"єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності ( ст. 252 КУпАП).

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»- судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що при складанні постанови про адміністративне правопорушення стосовно позивача суб'єктом владних повноважень інспектором ДПС в порушення вимог ст. 280 КУпАП не з'ясовані всі обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не встановлено винність позивача у вчиненні порушення, будь-які письмові докази на підтвердження порушення позивачем ПДР, який не визнавав себе винним у скоєні правопорушення і про що зазначив інспектору у протоколі, не надано, письмові пояснення позивача при складанні протоколу про адміністративну відповідальність на окремому аркуші не відбиралися, свідки не зазначалися. Крім того, до суду подано пустий СД-R диск, як доказ відеозапису до протоколу серії АП1 №068552, що є взагалі недопустимим. Разом з цим, позивач тільки 10.06.2015 року дізнався про позбавлення його права керування транспортними засобами.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини та визначені відповідно до них правовідносини, приймаючи до уваги той факт, що будь-які відомості, які б спростовували зазначені позивачем обставини у суду відсутні, суд приходить до висновку, що задоволення позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

При цьому, важливо відзначити, що зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб'єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.

Суб'єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб'єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб'єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Таким чином, суди не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством. Так, повноваженнями щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення приписів ч. 2 ст. 122 КпАП України, як і закриття провадження у такій адміністративній справі, наділені виключно посадові особи - працівники відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, які мають спеціальні звання, а тому закриття саме судом провадження у адміністративній справі, порушеній відповідачем відносно позивача, є виходом за межі повноважень суду, наданих чинним законодавством при постановленні судових рішень.

Аналогічна позиція підтримується Вищим адміністративним судом України у постанові від 12.03.2015 року у справі №К/9991/28251/11.

Суд приходить до висновку, що при вирішені питання щодо необхідності закриття провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, слід відмовити.

Керуючись ч. 3 ст.126, п.1 ст. 247, ст. 288, 289, 293 КУпАП, ст. ст. 11, 71, 171-2 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Позов- задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №254633 від 10 червня 2015 року відносно ОСОБА_1.

У задоволенні вимог про закриття провадження по справі - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_4