Справа № 2а/1770/3274/12
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року м. Київ К/800/5207/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Усенко Є.А.,

суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Костопільської міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби

на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 02.10.2012

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2012

у справі № 2а/1770/3274/2012 Рівненського окружного адміністративного суду

за позовом ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2.)

до Костопільської міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби (далі - МДПІ)

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 02.10.2012, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2012, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення МДПІ від 22.06.2010 № /0.

У касаційній скарзі ДПІ, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач не реалізував процесуальне право щодо подання заперечень проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для збільшення ОСОБА_2 податкового зобов`язання за платежем "податок з доходів фізичних осіб" згідно з податковим повідомленням-рішенням, з приводу правомірності якого виник спір, став висновок податкового органу, викладений у акті від 14.06.2010 № 104/17-47/НОМЕР_1 про результати позапланової виїзної перевірки ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2009 по 31.12.2009. Згідно з висновками цього акту ОСОБА_2 порушила підпункт "ж" пункту 1.3 статті 1, пункту 7.1 статті 7, підпункт 8.2.1 пункту 8.2 статті 8, пункт 12.1 статті 12, абзац "в" пункту 17.2 статті 17, абзац "а" пункту 18.1 статті 18, абзац "в" пункту 19.1 статті 19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" з огляду на те, що у 2009 році не задекларувала дохід від продажу автомобілів («AUDI-80», 1994 року випуску та «FORD SCORPIO», 2.3), оціночна вартість яких згідно з експертною оцінкою від 25.09.2009 № 01/08, проведеної НВП "Автопромбуд" відносно «AUDI-80», та згідно актом товарознавчого дослідження про визначення вартості транспортного засобу від 02.06.2009 № 702, проведеного відділом реєстраційно-екзаменаційної роботи № 12 УДАІ ГУ МВС України в м. Києві відносно «FORD SCORPIO», 2.3, складає 37 921,74 грн. («AUDI-80») та 59 665,56 грн. («FORD SCORPIO», 2.3), та відповідно не сплатила податок в розмірі 15 % з доходу (97 587,30 грн.) від продажу рухомого майна.

У судовому процесі встановлено, що на підставі біржового договору (угоди), укладеного на товарній біржі "Альянц" від 05.08.2009, реєстраційний № 169327/18-03, громадянка ОСОБА_2 продала автомобіль марки «AUDI-80», 1994 року випуску, за ціною 100,00 грн., тоді як ринкова вартість транспортного засобу згідно з експертною оцінкою (звіт про експертну оцінку від 25.09.2009 № 01/08 НВП "Автопромбуд") становить 37 921,74 грн. Також згідно довідки-рахунку від 30.05.2009 № 365355 ОСОБА_2 продала автомобіль «FORD SCORPIO», 2.3 за ціною 500,00 грн., тоді як вартість транспортного засобу згідно з експертною оцінкою (акт товарознавчого дослідження про визначення вартості транспортного засобу від 02.06.2009 № 702 відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи № 12 УДАІ ГУ МВС України в м. Києві) становить 59 665,56 грн.

Порядок оподаткування доходу від продажу або обміну об'єктів рухомого майна до 01.01.2011 був врегульований статтею 12 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" від 22.05.2003 № 889-IV (втратив чинність у зв'язку з набранням чинності Податковим кодексом України) (далі - Закон № 889-IV), якою, за винятком пункту 12.4, де йдеться про обмін, можливість визначення бази оподаткування за рівнем звичайних цін не передбачено. Крім того, серед усіх інших передбачених Законом № 889-IV підстав для застосування звичайних цін при обчисленні доходу від продажу нерухомого майна, зокрема автомобіля немає, а оціночна вартість, визначена у підпункті 11.2.3 пункту 11.2 статті 11 цього Закону, застосовується лише для визначення доходу від продажу нерухомого майна.

В свою чергу, підпунктом "е" підпункту 4.2.9 пункту 4.2 статті 4 Закону № 889-IV встановлено, що до оподатковуваного доходу включається дохід, отриманий платником податку від його працедавця як додаткове благо (за винятками, передбаченими пунктом 4.3 цієї статті), а саме у вигляді вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), а також суми знижки з ціни (вартості) товарів (послуг), що перевищує звичайну, розраховану за правилами визначення звичайних цін (у розмірі такої знижки), крім випадків, передбачених пунктом 4.3 цієї статті. Якщо додаткові блага надаються особою, що не є працедавцем платника податку, чи особою, яка діє від імені або за дорученням такого працедавця, то такі доходи прирівнюються з метою оподаткування до подарунків з їх відповідним оподаткуванням (абзац десятий цього підпункту).

За змістом наведених норм дохід у вигляді знижки з ціни (вартості) товару, що перевищує звичайну, розраховану за правилами визначення звичайних цін, в разі придбання автомобіля за ціною, що не відповідає його звичайній ціні, є оподатковуваним доходом покупця автомобіля як додаткове благо, отримане від продавця.

Аналогія ж закону в публічному праві допустима лише стосовно процедурних відносин.

Отже, до 01.01.2011 (дата набрання чинності Податковим кодексом України) вітчизняне законодавство не містило норми, яка б встановлювала визначення оподатковуваного доходу від продажу нерухомого майна особи, що продала таке майно, за звичайними цінами. Це питання було врегульоване нормою абзацу третього пункту 173.1 статті 173 Податкового кодексу України.

В судовому процесі не було встановлено отримання позивачем доходу більшого, ніж визначено в біржовому контракті та довідці - рахунку, а податковим органом всупереч вимогам частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, за змістом якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, не було надано достатніх доказів на обґрунтування висновків про порушення платником податків норм податкового законодавства, на підставі яких такому платникові визначено грошові зобов'язання згідно податкового повідомлення-рішення, з приводу правомірності якого виник спір.

За таких обставин не вбачається правових підстав для скасування судових рішень першої та апеляційної інстанції, а відтак касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Костопільської міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 02.10.2012 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2012 у справі № 2а/1770/3274/2012 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України в порядку та з підстав, визначених ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Є.А. Усенко

Судді О.А. Веденяпін

М.П. Зайцев