Справа № 812/1050/15
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2016-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Смішлива Т.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 року справа №812/1050/15

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Сіваченка І.В.,

суддів Шишова О.О., Чебанова О.О.,

секретар судового засідання Куленко О.Д.,

за участі представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2015 року у справі № 812/1050/15 за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, ОСОБА_4 міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області про зобовязання вчинити певні дії, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області (далі Управління; ГУ МВС України в Луганській області) про зобовязання вчинити певні дії, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що наказом № 247 о/с від 26.08.2014 позивача звільнено з органів внутрішніх справ України у запас Збройних Сил України з посади старшого слідчого Слідчого відділу ОСОБА_4 міського відділу за п. 64 Ж КЗпП України з 29.08.2014 з календарною вислугою 21 рік 06 місяців 27 днів. Під час звільнення позивачу не видано трудової книжки та не проведено розрахунку. Своїм листом Управління повідомило позивача про те, що його трудова книжка знаходиться в приміщенні ГУМВС України в Луганській області у м. Луганську, яке захоплене незаконними озброєними формуваннями, а тому вважається втраченою.

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовом до ГУ МВС України в Луганській області про зобовязання відповідача вчинити певні дії, зокрема, видати трудову книжку, витребувати інші документи та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу. Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2015 позовні вимоги ОСОБА_3 частково задоволено, зобовязано ГУ МВС України в Луганській області видати позивачу дублікат трудової книжки днем звільнення, в якій зазначити день видачі трудової книжки, про що в день видачі трудової книжки винести наказ про звільнення ОСОБА_3 Крім того, під час винесення рішення судом зазначено, що у звязку з тим, що на час розгляду справи трудова книжка не видана і відсутня дата її видачі, суд позбавлений можливості здійснити розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, тому в цій часині позов задоволенню не підлягає, що не позбавляє права позивача на звернення із зазначеною вимогою до суду після отримання дубліката трудової книжки із зазначенням дати звільнення позивача.

Відповідачем 13.08.2015 винесено наказ № 282 о/с, яким скасовано пункт наказу ГУ МВС України в Луганській області № 247 о/с в частині звільнення ОСОБА_3 з органів внутрішніх справ з посади старшого слідчого Слідчого відділу ОСОБА_4 міського відділу за п. 64 Ж з 29.08.2014 з календарною вислугою 21 рік 06 місяців 27 днів та звільнено з органів внутрішніх справ у запас ЗС України з посади старшого слідчого Слідчого відділу за п. 64 Ж без виплати грошового забезпечення за фактичну перерву роботі з 29.08.2014 по день звільнення. Підстава: постанова Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2015 № 820/1074/15, ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.07.2015 № 812/1074/15, висновок ГУ МВСУ в Луганській області від 12.08.2015.

Позивач вважає, що під час видачі наказу № 282 о/с від 13.08.2015, відповідач допустив порушення, вносячи до наказу пункт про звільнення позивача за п. 64 Ж без виплати грошового забезпечення за фактичну перерву в роботі з 29.08.2014 по день звільнення, з посиланням на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2015 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.07.2015, через те, що в зазначених рішеннях не міститься вказівок про звільнення позивача без виплати грошового забезпечення.

Позивачу 14.08.2015 видано дублікат трудової книжки, який, на думку позивача, заповнено з порушенням вимог Інструкції Про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція), так як у дублікаті трудової книжки відсутні записи про загальний трудовий стаж та про стаж роботи, який передував прийняттю на службу в ОВС.

Крім того, на думку позивача, відповідно до п. 4 ст. 235 КЗпП України та 4.1 Інструкції відповідач зобовязаний виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 52 355,52 грн.

Внаслідок незаконних дій, повязаних з невидачею трудової книжки під час звільнення, позивачеві завдано моральну шкоду, яку останній оцінює в розмірі 30 000 грн.

На підставі вищевикладеного позивач просив суд зобовязати ГУ МВС України в Луганській області внести зміни до наказу № 282 ос/ від 13.08.2015, скасувавши в наказі пункти наступного змісту: без виплати грошового забезпечення за фактичну перерву в роботі з 29.08.2014 по день звільнення та висновок ГУ МВСУ від 12.08.2015; зобовязати ГУ МВС України в Луганській області, на підставі наданих їм документів, внести записи до дубліката трудової книжки на імя ОСОБА_3 про загальний стаж роботи до влаштування на роботу в ОВС; стягнути з відповідача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 30.08.2014 по 14.08.2015 у сумі 52355,52 грн.; стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 30 000 грн.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2015 року до участі в справі в якості другого відповідача залучено ОСОБА_4 міський відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області (далі Відділ, ОСОБА_4).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2015 року у справі № 812/1050/15, позов задоволено частково, а саме:

- скасовано накази ГУ МВС України в Луганській області № 282 о/с від 13.08.2015 та № 295 о/с від 26.08.2015 в частині визначення, що звільнення ОСОБА_3 здійснюється без виплати грошового забезпечення за фактичну перерву в роботі з 29.08.2014 по 14.08.2015;

- зобовязано ГУ МВС України в Луганській області на підставі наданих ОСОБА_3 документів внести до дублікату трудової книжки позивача запис про загальний стаж роботи ОСОБА_3 до прийняття на службу в органи внутрішніх справ;

- стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30.08.2014 по 14.08.2015 у сумі 51234,19 грн. з відрахуванням установлених законом податків та інших обовязкових платежів.

В задоволенні решти заявлених вимог відмовлено.

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що у випадку втрати трудової книжки працівника не з вини органу внутрішніх справ, останній повинен вжити всіх заходів для своєчасного виготовлення дублікату трудової книжки.

Однак, ГУ МВС України в Луганській області допущено бездіяльність щодо своєчасного виготовлення дублікату трудової книжки ОСОБА_3, що призвело до затримки її видачі при звільненні позивача.

Згідно п. п. 6.3.3 Правил оформлення та ведення особових справ працівників органів внутрішніх справ України (додаток № 4 до п. 2.1.1.4. Інструкції з організації обліку кадрів у системі МВС України) у разі затримки видачі трудової книжки з вини керівництва органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше зроблений запис про день звільнення визначається недійсним у встановленому порядку.

З урахуванням зазначеного положення місцевий суд вважав безпідставним зазначення у наказах Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області № 282 о/с від 13.08.2015 та № 295 о/с від 26.08.2015, що звільнення ОСОБА_3 здійснюється без виплати грошового забезпечення за фактичну перерву в роботі з 29.08.2014 по 14.08.2015.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ГУ МВС України в Луганській області подало апеляційну скаргу, в якій апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність прийнятого рішення фактичним обставинам справи, просив скасувати постанову в частині задоволених позовних вимог та відмовити в частині задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга відповідача обґрунтована тим, що починаючи з серпня 2014 року позивачу неодноразову повідомлялось, спочатку в усній, а потім і в письмовій формі про те, що його трудова книжка разом з особовою справою була захоплена незаконними озброєними формуваннями, а тому видати її та здійснити розрахунок пенсії не виявляється можливим.

Крім того, апелянт просить суд звернути увагу на те, що відповідно до вимог Інструкції, не зазначено щодо стягнення коштів за несвоєчасну видачу дубліката трудової книжки, а також, що видача дубліката трудової книжки відповідно до розділу 5 Інструкції, виведено в окремий розділ і передбачає видачу дублікату у разі настання надзвичайних подій, які не залежать від волі роботодавця.

У звязку з чим вини ГУ МВС України щодо отримання оригінала трудової книжки ОСОБА_3 не в день звільнення немає, вказане стало можливим у звязку з діями непереборної сили.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

В судовому засіданні представник відповідачів підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Позивач до апеляційного суду не прибув.

За правилами частини 1 статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги і дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що 01.03.1995 позивач згідно наказу №18 від 03.03.1995 прийнятий на посаду помічника слідчого Новоайдарського РВ УМВС України у Луганській області. До прийняття на роботу в ОВС позивач навчався в Старобільскому радгоспі-технікумі в період часу з 1988 року по 1993 рік, проходив службу в збройних силах СРСР в період з 21.11.1989 по 20.12.1991, попередньої роботи на посаді майстра-наладчика в радгоспі Комсомолець в період з 05.07.1993 по 07.09.1993, та на посадах монтера та бригадира залізничної колії ПЧ-19 Новокіндрашівської дистанції Донецької залізниці в період часу з 13.09.1993 по 23.01.1995. (а.с.31-35).

У жовтні 1996 року позивача переведено працювати на посаду слідчого до слідчого відділу ОСОБА_4, у липні 2004 року призначено на посаду начальника 2 міського відділення міліції ОСОБА_4, у березні 2005 року переведено працювати на посаду слідчого до слідчого відділу Сєвєродонецького МВ УМВС України у Луганській області. У липні 2006 року переведено працювати на посаду старшого слідчого до слідчого відділу ОСОБА_4

06.05.2014 на ім'я начальника ГУМВС України у Луганській області ОСОБА_3 подано рапорт з проханням звільнити його з органів внутрішніх справ 31.08.2014, у зв'язку погіршенням стану здоров'я.

Згідно з наказом № 247 о/с від 26.08.2014 ОСОБА_3 звільнено з органів внутрішніх справ України у запас ЗС України з посади старшого слідчого Слідчого відділу ОСОБА_4 за п.64 Ж КЗпП України з 29.08.2014. Календарна вислуга 21 рік 6 місяців 27 днів (а.с.11,12).

30.08.2014 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив видати копію наказу про звільнення, провести повний розрахунок та видати трудову книжку.

Листом від 19.09.2014 ГУ МВС України у Луганській області повідомило позивача про неможливість видачі трудової книжки, з посиланням на те, що оригінал трудової книжки перебуває у особовій справі ОСОБА_3, яка знаходиться в адміністративній будівлі ГУМВСУ в місті Луганську, яка захоплена незаконним озброєним формуванням. Одночасно позивачу надіслано копію наказу № 247 о/с від 26.08.2014 про звільнення (а.с.13,14).

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області про зобов'язання відповідача видати трудову книжку, витребувати інші документи та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2015 у справі № 820/1074/15 позивні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково, зобов'язано Управління видати ОСОБА_3 дублікат трудової книжки днем звільнення, в якій зазначити день видачі трудової книжки, про що в день видачі трудової книжки винести наказ про звільнення позивача. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.21-23).

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.07.2015 у справі № 820/1074/15 апеляційну скаргу ГУ МВС України у Луганській області залишено без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2015 - залишено без змін (а.с.24)

На виконання вказаних судових рішень Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області видано наказ № 282 о/с від 13.08.2015, яким скасовано пункт наказу ГУ МВС України у Луганській області № 247 о/с від 26.08.2014 в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ з посади старшого слідчого Слідчого відділу ОСОБА_4 міського відділу за п.64 Ж, з 29.08.2014 з календарною вислугою 21 рік 06 місяців 27 днів, та звільнено з органів внутрішніх справ у запас ЗС України з посади старшого слідчого Слідчого відділу за п.64 Ж без виплати грошового забезпечення за фактичну перерву в роботі з 29.08.2014 по день звільнення. Підстава постанова Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2015 № 820/1074/15, ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.07.2015 № 820/1074/15, висновок ГУМВСУ від 12.08.2015 (а.с.27).

Наказом ГУ МВС України у Луганській області від 26.08.2015 № 295 о/с внесено зміни до наказу № 282 о/с від 13.08.2015 в частині визначення дати звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_3, а саме визначено, що останнього звільнено з 14.08.2015 без виплати грошового забезпечення за фактичну перерву в роботі з 29.08.2014 по 14.08.2015 (а.с.73).

Дублікат трудової книжки позивачу видано 14.08.2015, у якому зазначено, що ОСОБА_3 прийнято на службу в органи внутрішніх справ 01.03.1995, а звільнено з органів внутрішніх справ 13.08.2015 (а.с.28-29).

Предметом даної справи є правомірність дій першого відповідача щодо невиплати позивачу грошового забезпечення за час невидачі трудової книжки за період з 29.08.2014 по 14.08.2015, а також невнесення до дублікату трудової книжки даних про стаж позивача до прийняття на роботу в органи внутрішніх справ.

Сторонами у справі не оскаржується, а тому додаткового доказування не потребує той факт, що ОСОБА_3 у період з 29.08.2014 по 14.08.2015 фактично в органах внутрішніх справ не працював та свої службові обовязки не виконував.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України від 20.12.1990 № 565-ХІІ Про міліцію (далі Закон № 565-ХІІ), Положенням про проходження служби рядовим і начальницькім складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29.07.1991 (далі - Положення № 114).

При цьому трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Частиною пятою статті 235 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) передбачено, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2015 у справі № 820/1074/15 встановлено факт несвоєчасної видачі позивачу трудової книжки, у звязку з чим зобовязано ГУ МВС України у Луганській області видати ОСОБА_3 дублікат трудової книжки днем звільнення, в якій зазначити день видачі трудової книжки, про що в день видачі трудової книжки винести наказ про звільнення позивача.

Питання, пов'язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110 (далі Інструкція № 58).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1276 від 30.12.2005 затверджено Інструкцію організації обліку кадрів в системі Міністерства внутрішніх справ України, яка визначає порядок організації та здійснення обліку осіб рядового і начальницького (офіцерського) складу, робітників і службовців центрального апарату Міністерства, органів і підрозділів внутрішніх справ, вищих навчальних закладів МВС та установ і підприємств, які безпосередньо підпорядковані МВС України, внутрішніх військ, а також особливості ведення трудової книжки в органах внутрішніх справ України.

При цьому, відповідно до п. 2.1.1.6. Інструкції організації обліку кадрів в системі Міністерства внутрішніх справ України основним документом персонального обліку працівників - службовців є трудова книжка, яка оформлюється відповідно до Кодексу Законів про працю України та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110.

Аналогічні положення закріплено у п. 6.1 Правил оформлення та ведення особових справ працівників органів внутрішніх справ України (додаток № 4 до п. 2.1.1.4. Інструкції з організації обліку кадрів у системі МВС України).

Пунктом 5.1. Інструкції № 58 передбачено, що особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї), зобов'язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви, а у разі ускладнення в інші строки власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з написом "Дублікат" в правому верхньому кутку першої сторінки.

З аналізу вищевказаних норм суд приходить до висновку, що у випадку втрати трудової книжки працівника не з вини органу внутрішніх справи останній повинен вжити всіх заходів для своєчасного виготовлення дублікату трудової книжки.

Крім того, постановою Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2015 у справі № 820/1074/15 встановлено, що ГУ МВС України у Луганській області на час звільнення ОСОБА_3 мало всі необхідні дані для виготовлення та своєчасної видачі дубліката трудової книжки ОСОБА_3, зокрема на підставі наказу № 247 о/с від 26.08.2014, яким ОСОБА_3 звільнено з органів внутрішніх справ України у запас ЗС України із зазначенням календарної вислуги 21 рік 6 місяців 27 днів.

Однак, ГУ МВС України в Луганській області допущено бездіяльність щодо своєчасного виготовлення дублікату трудової книжки ОСОБА_3, що призвело до затримки її видачі при звільненні позивача.

Згідно п. п. 6.3.3 Правил оформлення та ведення особових справ працівників органів внутрішніх справ України (додаток № 4 до п. 2.1.1.4. Інструкції з організації обліку кадрів у системі МВС України) у разі затримки видачі трудової книжки з вини керівництва органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше зроблений запис про день звільнення визначається недійсним у встановленому порядку.

З урахуванням зазначеного положення апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду та також вважає безпідставним зазначення у наказах Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області № 282 о/с від 13.08.2015 та № 295 о/с від 26.08.2015, що звільнення ОСОБА_3 здійснюється без виплати грошового забезпечення за фактичну перерву в роботі з 29.08.2014 по 14.08.2015.

Позивач просив суд зобовязати ГУ МВС України в Луганській області внести зміни до наказу № 282 ос/ від 13.08.2015, скасувавши в наказі пункти наступного змісту: без виплати грошового забезпечення за фактичну перерву в роботі з 29.08.2014 по день звільнення. Однак, під час розгляду справи судом встановлено, що після звернення позивача з даним позовом до суду відповідачем - ГУ МВС України у Луганській області 26.08.2015 винесено наказ № 295 о/с, яким внесено зміни до наказу № 282 о/с від 13.08.2015 в частині визначення дати звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_3, а саме визначено, що останнього звільнено з 14.08.2015 без виплати грошового забезпечення за фактичну перерву в роботі з 29.08.2014 по 14.08.2015.

Тобто, право позивача на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який виник через несвоєчасну видачу дубліката трудової книжки, заподіяно як наказом ГУ МВС України у Луганській області № 282 о/с від 13.08.2015, так і наказом від 26.08.2015 № 295 о/с, у звязку з чим місцевий суд вірно вважав за необхідне вийти за межі позовних вимог ОСОБА_3 та скасувати накази Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області № 282 о/с від 13.08.2015 та № 295 о/с від 26.08.2015 в частині визначення, що звільнення ОСОБА_3 здійснюється без виплати грошового забезпечення за фактичну перерву в роботі з 29.08.2014 по 14.08.2015.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 30.08.2014 по 14.08.2015 включно суд вважає обґрунтованими.

Згідно з пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 Про практику розгляду судами трудових спорів у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку із затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі за текстом - Порядок).

Згідно з пунктом 2 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Відповідно до пункту 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

ОСОБА_3 звільнено з 29.08.2014, при цьому 30 та 31 серпня 2014 року є вихідними днями. Згідно довідки ОСОБА_4 міського відділу ГУМВС України у Луганській області від 09.10.2014 № 16607 грошове забезпечення ОСОБА_3 за липень 2014 року складало 4014,59 грн., за серпень 2014 року 5126,89 грн., разом 9141,48 грн. (а.с.35).

Таким чином, одноденний заробіток позивача складає 212,59 грн. (9141,48 грн. : 43 робочих днів (кількість робочих днів у липні 2014 року 23, у серпні 2014 року 20 згідно з листом Міністерства соціальної політики України від 04.09.2013 № 9884/0/14-13/13 Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік)).

Кількість робочих днів з дня звільнення позивача 29.08.2014 по день видачі позивачу дубліката трудової книжки складає 241 (згідно з листами Міністерства соціальної політики України від 04.09.2013 № 9884/0/14-13/13 Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік та від 09.09.2014 № 10196/0/14-14/13 Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік).

Таким чином, сума грошового забезпечення за час вимушеного прогулу складає 51234,19 грн. (212,59 грн. х 241 дні).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_4 зареєстрований у якості юридичної особи 10.07.1994, код 08670639. Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 проходив службу в ОСОБА_4 і саме цим відповідачем здійснювалось нарахування та сплата позивачу грошового забезпечення під час проходження служби.

Таким чином, як правильно визначив суд першої інстанції, середній заробіток за час вимушеного прогулу підлягає стягненню саме з ОСОБА_4 міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області.

При цьому саме цей відповідач до участі в справі, розглянутій судами Харківського адміністративного округу, не притягався, тому підстав для закриття провадження в цій справі по мотивах наявності вирішеного спору між тими ж самими сторонами, не існує.

Також судами встановлено, що ОСОБА_3 08.06.2015 направив до ГУ МВС України у Луганській області заяву про видачу йому дубліката трудової книжки на виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2015 у справі № 820/1074/15. До вказаної заяви позивачем додано копії документів на підтвердження стажу роботи до прийняття на службу в органи внутрішніх справ, а саме надано копію диплому про навчання у Старобільскому радгоспі-технікумі в період часу з 1988 року по 1993 рік, копію архівної довідки про проходження службу в збройних силах СРСР в період з 21.11.1989 по 20.12.1991, копії архівних витягів про прийняття на роботу та звільнення з роботи на посаді майстра-наладчика в радгоспі Комсомолець в період з 05.07.1993 по 07.09.1993, копію довідки про роботу на посадах монтера та бригадира залізничної колії ПЧ-19 Новокіндрашівської дистанції Донецької залізниці в період часу з 13.09.1993 по 23.01.1995 (а.с.86).

Вказана заява разом з документами отримана уповноваженою особою ГУ МВС України в Луганській області 11.06.2015, що підтверджено повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.87).

Тобто, на час видачі ОСОБА_3 дубліката трудової книжки ГУ МВС України в Луганській області мало дані про наявний у позивача трудовий стаж до прийняття на службу в органи внутрішніх справ.

Відповідно до п. 5.3 Інструкції № 58, якщо працівник до влаштування на це підприємство вже працював, то при заповненні дубліката трудової книжки в розділ Відомості про роботу у графу 3 спочатку вноситься запис про загальний стаж його роботи до влаштування на це підприємство, який підтверджується документами.

Загальний стаж роботи записується сумарно, тобто зазначається загальна кількість років, місяців, днів роботи без уточнення, на якому підприємстві, в які періоди часу і на яких посадах працював у минулому власник трудової книжки.

Після цього загальний стаж, підтверджений належно оформленими документами, записується по окремих періодах роботи.

З урахуванням викладеного місцевий суд правильно вважав, що вимога позивача про зобовязання першого відповідача внести записи до дубліката трудової книжки на імя ОСОБА_3 про загальний стаж його роботи до влаштування на роботу в ОВС на підставі наданих ним документів є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Постанова місцевого суду оскаржена лише одним з відповідачів. Відповідно до частини першої статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає постанова місцевого суду лише в частині, в якій частка позовних вимог задоволена. В іншій частині (щодо вимог, в задоволенні яких відмовлено) судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

В повному обсязі ухвала виготовлена 13 січня 2016 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195,196, п.1 ч.1 ст. 199, 200, 205, 206 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2015 року у справі № 812/1050/15 за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, ОСОБА_4 міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області про зобовязання вчинити певні дії, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: О.О.Шишов

ОСОБА_5