Справа № 2-а-8275/11
Суддя: Білик Г. О.
Дата ухвалення: 2011-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2-а/1007/8275/11, cправа № 2-а-8275/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2011 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Радзівіл А.Г.,

при секретарі Сулоєвій А. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області про визнання дій протиправними, зобовязання здійснити перерахунок та виплату одноразової допомоги на оздоровлення,

встановив:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача та просить визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області, щодо не виплати щорічної допомоги йому в розмірі передбаченому ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - протиправними, та зобовязати провести перерахунок та виплатити щорічну допомогу на оздоровлення за 2008, 2009 та 2010 роки в розмірі пяти мінімальних заробітних плат відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та з врахуванням виплаченої раніше суми.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Відповідач в судове засідання не зявився. Про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є постраждалим від наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, що підтверджується копією посвідчення серії А № 125294 від 21 січня 1999 року.

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" громадянам постраждалим від наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, має виплачуватись щорічна допомога на оздоровлення у розмірі пяти заробітних плат мінімальних заробітних плат.

Судом встановлено на підставі листа від 17 травня 2011 року за № 3476, що щорічна одноразова допомога на оздоровлення позивачу була нарахована в грудні 2010 року, але не виплачена у звязку з накладенням арешту на рахунок відповідача.

Позивач оспорюючи дії відповідача вважав, що він отримував державну допомогу значно нижчу, ніж це передбачено ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у звязку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд приходить до висновку про порушення відповідачем норм ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Постанова КМ України № 562 від 12.07.2005 року "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суперечить ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та ч. 2 ст. 19 Конституції України, згідно якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції України та Законами України, оскільки істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Статтею 19 ч.2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 113 Конституції України).

Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, яки чи встановлено розмір мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається лише за правилами, передбачає зими ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування і іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст. З), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Виходячи з засад пріоритетності Законів України над урядовими нормативними актами, а також враховуючи, що згідно ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина (п. 1) та основи соціального захисту (п. 60) при вирішенні даного спору необхідно застосувати ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Оскільки рішення Конституційного суду України № 6-рп було постановлено 09 липня 2007 року, то у позивача право на перерахунок та виплату допомоги на оздоровлення виникло з 09 липня 2007 року.

Враховуючи ч. 2 ст. 99, ч. І ст. 100 КАС України суд вважає за необхідне зобовязати відповідача провести перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік в розмірі відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на час виплати та з врахуванням виплаченої раніше суми, та визнати дії відповідача щодо не виплати щорічної допомоги позивачу в розмірі відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - протиправними.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 21, 46, 55. 124 Конституції України, ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року, ст.ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії Управління соціального захисту населення Управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області, щодо не виплати щорічної допомоги ОСОБА_1 в розмірі відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - протиправними.

Зобовязати Управління соціального захисту населення Управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2010 рік в розмірі пяти мінімальних заробітних плат відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на час виплати та з врахуванням виплаченої раніше суми.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі , обчислюється з моменту отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги поста ют, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.Г. Радзівіл