Справа № 2-а-109/10
Суддя: Мусієнко Н. М.
Дата ухвалення: 2010-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м. Запоріжжя
Справа №2а-109
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2010р. Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого

судді Мусієнко Н.М. ,

при секретарі Ковальові Є.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання незаконними дій, зобовязання провести призначення та виплату відповідної пенсії, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання незаконними дій, скасування рішення комісії про відмову в призначенні пенсії держслужбовця та зобовязання призначити та виплатити відповідної пенсії, вказавши в позовній заяві, що 10.10.2009р. вона досягла 55 річного віку; з 09.12.1993р. працює на посаді судді в апеляційного суду Запорізької області, стаж роботи на цій посаді складає 15 років 09 міс. 31день. З 01.11.1972р. по 27.08.1976р. працювала на інших посадах державної служби старшим рахівником Словянського міськсобесу Донецької області і загальний стаж державної служби на 10 жовтня 2009р., коли їй виповнилося 55 років, складав 19 років 07міс. 27дн.

За оформленням пенсії вона звернулася до Управління Пенсійного Фонду в Ленінському районі м. Запоріжжя, рішенням Комісії для розгляду питань, повязаних з призначенням та виплатою пенсій №73 від 09.10.2009р. їй було відмовлено в призначені пенсії держслужбовця за Законом України «Про державну службу з посиланням на абз. 1 ч. 2 ст.43 ЗУ «Про статус суддів» (суддям, які пішли у відставку, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених ст.37 ЗУ «Про державну службу», як такій що продовжує працювати на час звернення за призначенням пенсії на посаді судді (тобто не вийшла в відставку)».

Оскільки вона має право на пенсію держслужбовця, у відповідності до ст.37 Закону України „Про державну службу, вважає, що відповідачем незаконно відмовлено їй в призначенні пенсії держслужбовця і призначено пенсію за віком.

Просить визнати дії УПФ в Ленінському районі про відмову в нарахуванні пенсії держслужбовця і призначення пенсії за віком за Законом України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування незаконними, рішення комісії з розгляду питань, повязаних з призначенням та виплатою пенсій №73 від 09.10.2009р. скасувати, та зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя призначити їй, як судді, що продовжує працювати, пенсію на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» починаючи з 11.10.2009року та виплачувати в подальшому пенсію держслужбовця.

В судове засідання позивачка не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутності, підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача позов не визнав, надав суду письмові заперечення в яких просить у позові відмовити з мотивів, що пенсійне забезпечення суддів передбачене лише ст. 43 ЗУ «Про статус суддів», згідно ч.3 якої судді, який пішов у відставку, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах передбачених ст. 37 ЗУ «Про державну службу». Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді менше 20років і досяг 55-річного віку (для жінок -50 років) розмір щомісячного грошового утримання обчислюється пропорційно кількості повних років роботи на посаді судді. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного грошового утримання в зазначеному розмірі, або за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених ст. 37 ЗУ «Про державну службу».

Оскільки позивачка досягла пенсійного віку, який є граничним віком для перебування на державній службі, а також має відповідний стаж державної служби, для отримання пенсії державного службовця, їй необхідно звільнитися з посади державного службовця, з посади судді.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно з вимогами ч.2 ст. 19 КАС України, адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, які стосуються інтересів конкретної особи, вирішуються адміністративними судами за місцем проживання позивача.

Згідно вимог ст.8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової утрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення .

Відповідно до ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і Законами України. Таким чином, незалежність суддів є невідємною складовою їхнього статусу, конституційним принципом організації та функціонування суддів і професійної діяльності суддів.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 ст.11 Закону України «Про статус суддів» незалежність суддів забезпечується зокрема матеріальним та соціальним забезпеченням суддів відповідно до їх статусу.

Частиною 3 ст.11 цього закону передбачено, що гарантії незалежності суддів, включаючи заходи його правового захисту матеріального і соціального забезпечення, передбачені цим Законом, поширюються на всіх суддів України і не можуть бути скасовані чи знижені іншими нормативними актами.

Відповідно до п.2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року до стажу державної служби зараховується робота (служба ) на посадах суддів.

За змістом статті 37 Закону України „Про державну службу на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків не менше 25 років, для жінок не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії (Закон України „Про внесення змін до Закону України „Про державну службу від 16 січня 2003 року №432-1V).

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України №8-рп/2005 від 11.10.2005р. (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання), відповідно до умов, визначених цим Законом, здійснюється пенсійне забезпечення посадових осіб митної служби України, посадових осіб органів місцевого самоврядування, працівників дипломатичної служби, суддів, службовців Національного банку України, працівників державних спеціалізованих установ судових експертиз, працівників державних і комунальних засобів масової інформації, чотирьох помічників-консультантів народного депутата України.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 69 КАСУ, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 71 КАСУ, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з вимогами ч.2 ст. 71 КАСУ, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд приходить до висновку, що позивачці протиправно відмовили в призначенні пенсії держслужбовця з 11 жовтня 2009р., та рішенням комісії про призначення пенсій №73 від 09.10.2009р., без урахування відповідних вимог закону, відповідач безпідставно відмовив їй в призначенні пенсії держслужбовця та призначив пенсію за віком за Законом України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Протиправними діями субєкта владних повноважень - відповідачем порушені встановлені Конституцією України та відповідними законами гарантії матеріального та соціального забезпечення суддів та їх соціального захисту, обмежено гарантії незалежності суддів, передбачені ст.ст. 126,130 Конституції України, ст.11 Закону України „Про статус суддів.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України №4-рп/2007 від 18.06.2007року (справа про гарантії незалежності суддів) однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у частині першій ст.126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), надання їм в майбутньому статусу судді у відставці, право якого на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів.

Позивачка, працює на посаді судді, має всі необхідні умови для призначення даного виду пенсії тому набула це

право для призначення та отримання пенсії державного службовця на підставі Закону України „Про державну

службу, а набуте нею право не може бути скасоване або звужене.

Посилання відповідача на положення ч.4 ст. 43 ЗУ «Про статус суддів» є безпідставним, оскільки вона регулює питання матеріального забезпечення судді, який пішов у відставку, та не обмежує права на отримання пенсії під час перебування на посаді судді.

Крім того, положення ч.4 ст.43 ЗУ «Про статус суддів» надає судді на момент виходу у відставку право вибору отримати пенсію на загальних підставах, пенсію на умовах, передбачених ст. 37 ЗУ «Про державну службу» або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання. Це право суддя реалізує за умови набуття одного із перелічених видів пенсійного забезпечення на свій вибір.

Таким чином позивачка має право продовжуючи працювати суддею, отримувати пенсію як державний службовець.

Доводи заперечень відповідача, про те, що право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» суддя набуває тільки після виходу у відставку є безпідставними.

Керуючись ст. ст.8,22,46,126,130 Конституції України, Законом України „Про державну службу, Законом України „Про статус суддів в ред. від 19.12.2006р. ст. ст. 6,17-19,69-71,104,158,159,160-163,167,186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Визнати незаконними дії Управління Пенсійного Фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про відмову ОСОБА_1 в нарахуванні пенсії держслужбовця і призначення пенсії за віком за Законом України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Рішення комісії з розгляду питань, повязаних з призначенням та виплатою пенсій №73 від 09.10.2009р. УПФ у Ленінському районі скасувати.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1, як судді, що продовжує працювати, пенсію на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» починаючи з 11.10.2009року та виплачувати в подальшому пенсію держслужбовця.

Постанова може бути оскаржена до адміністративного суду апеляційної інстанції Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня складання постанови у повному обсязі заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з одночасною подачею її копії до суду апеляційної інстанції або в порядку ч.3 ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: