Справа № 806/1366/15
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2015-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року Житомир справа № 806/1366/15

категорія 8.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Романченка Є.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування наказу від 03 квітня 2015 року № 865,

встановив:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позов, у якому просила визнати протиправним та скасувати наказ Житомирської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 03.04.2015 № 865 про проведення документальної планової виїзної перевірки Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що наказ про проведення перевірки від 03.04.2015 № 865 є протиправним та має бути скасованим у судовому порядку. Так як відповідачем було проігноровано норми Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" № 71-VIII від 28.12.2014, якими встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 млн. грн за попередній календарний рік, контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабміну, за заявкою суб'єкта господарювання щодо їх перевірки, згідно з рішенням суду або з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Позивач указує, що жодних заяв про перевірку не писала, а зі змісту оспорюваного наказу не вбачається, що проведення перевірки відбувається на підставі виконання рішення суду чи постанови слідчого. Вважає, що наказ винесено із порушенням чинного податкового законодавства України, оскільки в розпорядженні Житомирської ОДПІ відсутній дозвіл Кабміну на проведення перевірки ФОП ОСОБА_1.

Судом первинного відповідача - Житомирську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Житомирській області замінено правонаступником - Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Житомирській області.

Представник позивача в судове засідання не з'явився. Подав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача прибув до суду, надав заяву з проханням розглядати справу в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Зважаючи на відсутність перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні та приймаючи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні, відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, на підставі наявних у ній доказів.

В силу приписів ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог з таких підстав.

ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа - підприємець та як платник податків і зборів знаходиться на обліку в Житомирській об'єднаній державній податковій інспекції.

Із виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, копія якої приєднана до матеріалів справи, слідує, що основним видом економічної діяльності позивача є роздрібна торгівля пальним (код КВЕД - 47.30).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі п. 2 ст. 1 ст. 13 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (у редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин), органи доходів і зборів мають право проводити перевірки на підприємствах, в установах і організаціях, у фізичних осіб - підприємців бухгалтерських книг, звітів, кошторисів та інших документів про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску, достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру, отримувати необхідні пояснення, довідки і відомості (зокрема письмові) з питань, що виникають під час такої перевірки. Документальні та камеральні перевірки проводяться у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

За змістом п. 19-1.1 ст. 19-1 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України), контролюючі органи здійснюють, зокрема, контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків, зборів, платежів, установлених Кодексом.

У статті 61 Податкового кодексу України наведено визначення податкового контролю та повноваження органів державної влади щодо його здійснення.

Згідно зі п. 61.1 ст. 61 ПК України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способи здійснення податкового контролю визначені статтею 62 ПК України.

Відповідно до пп. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 ПК України, податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

За змістом абз. 1, 2 пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

У відповідності до п. 77.1 ст. 77 ПК України, документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи. Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік. Порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (абз. 1-3 п. 77.2 ст. 77 ПК України).

Згідно зі п. 77.4 ст. 77 ПК України, про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

У пункті 77.3 статті 77 ПК України закріплено, що забороняється проведення документальної планової перевірки за окремими видами зобов'язань перед бюджетами, крім правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку з доходів фізичних осіб та зобов'язань за бюджетними позиками і кредитами, що гарантовані бюджетними коштами.

Судом установлено, що 03 квітня 2015 року в.о. начальника Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області прийнято наказ № 865, яким наказано провести документальну планову виїзну перевірку Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти, нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 04.03.2012 р. по 31.12.2014 р., та оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 04.03.2012 р. по 31.12.2014 р.

Наказ видано відповідно до плану - графіку проведення документальних планових перевірок на ІІ квартал 2015 року на виконанням вимог пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, ст. 77 та ст. 82 гл. 8 Податкового кодексу України та керуючись п. 3 розд. ІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" № 71-VІІІ від 28.12.2014, пунктом 2 частини 1 статті 13 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Матеріалами справи підтверджено, що ФОП ОСОБА_1 включена до плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб'єктів господарювання на ІІ квартал 2015 року, затвердженого в.о. Голови ДФС України 31.03.2015.

Не погоджуючись із включенням до плану - графіку проведення документальних планових перевірок на ІІ квартал 2015 року, Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом про визнання дій протиправними. У цьому позові позивач просила визнати протиправними дії Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області по внесенню пропозиції до Державної фіскальної служби України про включення Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (р.н.о/к НОМЕР_1) до плану-графіку проведення документальних планових перевірок на ІІ квартал 2015 року та визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України по включенню Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер о/к НОМЕР_1) до плану графіку проведення документальних планових перевірок на ІІ квартал 2015 року.

26 жовтня 2015 року судом постановлено постанову в справі № 806/1884/15, якою в задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області, Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними відмовлено.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2015 року вказану постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Згідно зі частиною 3 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Отже, постанова суду від 26.10.2015 в справі № 806/1884/15 набрала законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Статтею 255 КАС України визначено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Зважаючи на те, що всі обставини щодо наявності підстав для включення позивача до плану - графіку документальних перевірок установлені та досліджені постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2015 року в справі № 806/1884/15, яка набрала законної сили, то вони не підлягають доказуванню в даній справі.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що документальна планова виїзна перевірка Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти, нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 04.03.2012 р. по 31.12.2014 р., та оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 04.03.2012 р. по 31.12.2014 р., про проведення якої видано спірний наказ, була передбачена у відповідному плані - графіку проведення планових документальних перевірок.

Щодо міркувань позивача, наведених у позові, про ігнорування контролюючим органом норм Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" № 71-VIII від 28.12.2014, суд зазначає таке.

28 грудня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" № 71-VIII, який набрав чинності з 01.01.2015.

Пунктом 3 розділу II "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" установлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Зазначене обмеження не поширюється:

з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

До підакцизних товарів, згідно зі п. 215.1 ст. 215 ПК України, належать: спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво; тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну; нафтопродукти, скраплений газ, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, паливо моторне альтернативне; автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб i більше, транспортні засоби для перевезення вантажів; електрична енергія.

Як було зазначено вище основним видом економічної діяльності ФОП ОСОБА_1 є роздрібна торгівля пальним (код КВЕД - 47.30).

Клас 47.30 Класифікації видів економічної діяльності включає: роздрібну торгівлю паливом для автотранспортних засобів і мотоциклів; роздрібну торгівлю паливом для автотранспортних засобів через мережу автозаправних станцій; роздрібну торгівлю мастильними матеріалами й охолоджуючими рідинами для автотранспортних засобів.

Аналіз наведеного свідчить на користь висновку, що позивач реалізує підакцизні товари, відтак на ФОП ОСОБА_1 не поширюються обмеження щодо заборони проведення контролюючими органами з 01 січня 2015 року перевірок, передбачені п. 3 розд. ІІ Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи".

Таким чином, Житомирською ОДПІ правомірно винесено наказ від 03.04.2015 № 865 та призначено проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 04.03.2012 до 31.12.2014 в цілому.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що оспорюваний наказ від 03 квітня 2015 року № 865 "Про проведення документальної планової виїзної перевірки Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1" видано контролюючим органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, а також з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.

Згідно зі ч.ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідачем доведено правомірність винесення оскаржуваного наказу. У той же час, позивач не довів обставин в обґрунтування своїх вимог.

З урахуванням наведеного, суд дійшов переконання про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення.

У відповідності до вимог ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись статтями 86, 94, 158 - 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Є.Ю. Романченко