Справа № 813/1444/15
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2015-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2015 року Справа № 876/6288/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.

суддів: Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19.05.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області, Стрийської міської ради Львівської області, комунального підприємства Львівської обласної ради «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання протиправними дій, рішень та скасування рішень,

в с т а н о в и в:

23.03.2015 р. ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області, Стрийської міської ради Львівської області, комунального підприємства Львівської обласної ради «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» про визнання протиправними дій, рішень та скасування рішень.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішеннями відповідачів порушено право позивача на Ѕ частину будинковолодіння по вул. Лисенка,13 в м. Стрию в складі 2-х житлових будинків на підставі ст. 22 Кодекс про шлюб та сім'ю України, оскільки це нерухоме майно є нажите подружжям за час шлюбу та є його спільною сумісною власністю. Свідоцтво про право особистої власності на будинковолодіння в складі житлових будинків від 25 лютого 1997 року, видане Стрийською міською Радою народних депутатів Львівської області на підставі рішення Виконавчого комітету Стрийської міської Ради народних депутатів від 20.02.1997 року № 47 та зареєстроване 07.03.1997 року Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації за реєстром №1369, не відповідає вимогам закону, зокрема: ч. 2 ст. 19, ст. 41, ст. 144 Конституції України, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 16.12.1993 рок № 3718-ХІІ, який набрав чинності 06.01.1994 року, ст. 86 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції Закону № 3718-12 від 16.12.93), ст.ст. 2, 3, 4, 11, 13, 16 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року № 697-ХІІ, чинного на час виникнення спірних правовідносин, ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, чинного на час виникнення спірних правовідносин, додатку № 12 до Правил Державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.95 № 56, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 р. за № 31/1056, п. 4.1. цих Правил.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 19.05.2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати і закрити провадження у справі.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що предметом даного спору є не спір про оскарження рішення органу місцевого самоврядування, а правовідносини, які виникли у зв»язку із реалізацією певними суб»єктами права власності на майно.

Враховуючи те, що особи, які беруть участь у справі, отримавши копію ухвали про відкриття апеляційного провадження, не подали клопотань про розгляд справи за їх участю, тому розгляд даної справи судом апеляційної інстанції здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі документальними доказами у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст.197 КАС України та згідно ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що пунктом 1.6 рішення виконавчого комітету Стрийської міської ради від 22.10.1996р. №343 "Про затвердження актів на закінчення будівництва і введення в експлуатацію житлових будинків, які належать громадянам на праві особистої власності" за заявою ОСОБА_6 був затверджений акт про закінчення будівництва і введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння по вул. Лисенка,13 в м. Стрию , мансардні приміщення, три житлові кімнати площею 47,4 кв.м.

Рішенням виконкому Стрийської міської ради від.20.02.1997 №47 «Про реєстрацію та оформлення права власності на квартири, гаражі, будинковолодіння, розрахунок ідеальних долей та видачу дублікату свідоцтва» було оформлено право власності на будинковолодіння по вул. Лисенка,13 в м. Стрию в складі 2-х житлових будинків гр. ОСОБА_6

На підставі вказаного рішення 25.02.1997р. виконавчим комітетом Стрийської міської Ради народних депутатів Львівської області гр. ОСОБА_6 видано Свідоцтво про право особистої власності на будинковолодіння в складі 2-х житлових будинків по вул. Лисенка,13 в м. Стрию.

07.03.1997 р. відповідно до Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 №56 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.1996 за N31/1056 Стрийським МБТІ було зареєстровано будинковолодіння в складі 2-х житлових будинків по вул. Лисенка,13 в м. Стрию за гр. ОСОБА_6, реєстровий №1369.

11.03.1997 р. приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу ОСОБА_5 посвідчено договір дарування 46/100 частин будинковолодіння в складі двох житлових будинків разом з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться по вул. Лисенка,13 в м. Стрию між гр. гр.. ОСОБА_6 та ОСОБА_2

Відповідно до ч. 2 статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Водночас, згідно з ч. 2 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

При цьому, частиною 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо, зокрема, захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Таким чином, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи, тобто перший діє як власник майна і є рівноправною сторона договору. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Зважаючи на встановлені обставини у справі необхідно погодитись з твердженням апелянта, що у даній справі предметом розгляду є правовідносини щодо права власності на частину будинковолодіння по вул. Лисенка,13 в м. Стрию, що є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_6

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі

За правилами ч. 1 ст. 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, на зазначені вище положення закону та обставини справи уваги не звернув, що призвело до неправильного вирішення справи й відповідно до частин 3, 4 ст. 202 КАС України є підставою для скасування судового рішення та закриття провадження у справі.

Керуючись ст. 160, ст. ст. 197, 198, 203, 205, 206, 254 КАС України, суд апеляційної інстанції

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19.05.2015 року у справі № 813/1444/15 скасувати та закрити провадження у даній адміністративній справі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді Н.Г. Левицька

ОСОБА_7