Справа № 2а/0470/1204/12
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2012-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2012 р. Справа № 2а/0470/1204/12

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Рябчук О.С.

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення недоїмки по сплаті страхових внесків у розмірі 4 749,60 грн., -

ВСТАНОВИВ:

13 січня 2012 року Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків у розмірі 4 749,60 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що у звязку з несплатою страхових внесків за І півріччя 2009 року у підприємця виникла заборгованість в розмірі 4 749,60 грн.

Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується конвертом з відміткою про відсутність фізичної особи-підприємця за адресою реєстрації.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності 28.08.2000 р. та включена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців України за реєстраційним номером 9 (а.с. 6-8).

Відповідач перебуває на обліку в Самарській районній виконавчій дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності як платник внесків повязаних з загальнообовязковим державним соціальним страхуванням у звязку з тимчасовою втратою працездатності (а.с. 5).

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 надала до Самарської районної виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності звіт про нараховані внески, перерахування та витрати, повязані з загальнообовязковим державним соціальним страхуванням у звязку з тимчасовою втратою працездатності за І півріччя 2009 року, відповідно до якого нараховано до сплати 4 749,60 грн. (а.с. 10).

23.05.2011 року Самарська районна виконавча дирекція Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності направила на адресу відповідача лист-вимогу № 23-21/472 про сплату боргу (а.с. 11). Вказана вимога отримана відповідачем 27.06.2011 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 13). 16.08.2011 року лист-вимогу було направлено повторно (а.с. 17).

Відносини, що виникають між суб'єктами системи державного соціального страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, регулюються Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» від 18.01.2001 р. № 2240-III.

Відповідно до абз. 5 п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» № 2464-IV від 08.07.2010 р. стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» від 18.01.2001 р. № 2240-III страхувальник зобовязаний нараховувати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Відповідно до ст. 21 Закону України №2240-ІІІ (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин) розмір страхових внесків на загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, щорічно за поданням Кабінету Міністрів України встановлюється Верховною Радою України відповідно для роботодавців і застрахованих осіб у відсотках: для роботодавців до сум фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, що підлягають обкладанню податком з доходів фізичних осіб; для найманих працівників до сум оплати праці, які включають основну та додаткову заробітну плату, а також інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, які підлягають обкладенню податком з доходів фізичних осіб; для застрахованих осіб, зазначених у частинах другій і третій статті 6 цього Закону до сум оподатковуваного доходу (прибутку).

Страхові внески на загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, нараховуються в межах граничної суми заробітної плати (доходу), що встановлюється щороку на рівні п'ятнадцяти розмірів прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, та є розрахунковою величиною при обчисленні допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітності та пологах.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону №2240-ІІІ страхувальник - роботодавець несе відповідальність за несвоєчасність сплати та неповну сплату страхових внесків, у тому числі страхових внесків, що сплачують застраховані особи через рахунки роботодавців, а також за порушення порядку використання страхових коштів. У разі несвоєчасної сплати страхових внесків страхувальником (у тому числі фізичною особою, яка не має статусу підприємця та використовує найману працю, через ухилення від подання заяви про взяття на облік як платника страхових внесків) або неповної їх сплати страхувальник сплачує суму донарахованих контролюючим органом страхових внесків (недоїмки), штраф та пеню.

Відповідно до п.5.1 Інструкції про порядок надходження, обліку та витрачання коштів ФСС з ТВП № 16 від 26.06.2001р. не сплачені в строк страхові платежі стягуються в доход Фонду зі страхувальника, згідно з Порядком надіслання органам державної податкової служби подання про здійснення заходів з погашення податкового боргу платника податків та інформації про скасування або зміну суми нарахованого податкового зобов'язання за рішенням суду (господарського суду) від інших контролюючих органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 жовтня 2001р. №1387, та Угоди про інформаційне співробітництво між Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та Державною податковою адміністрацією України від 25.04.2003р. Указані платежі можуть стягуватись із страхувальника також у судовому порядку.

Інструкцією про порядок надходження, обліку та витрачання коштів ФСС з ТВП №16 від 26.06.2001р. (яка діяла на час виникнення заборгованості) закріплено, що суми донарахованих платежів, штрафних та фінансових санкцій, передбачених Законом №2240-ІІІ, які не перераховані на рахунок Фонду у визначений строк, вважаються недоїмкою.

Пунктом 9.1 вказаної Інструкції передбачено, що спори, які виникають з правовідносин за базовим Законом №2240-ІІІ та цією Інструкцією, вирішуються органами Фонду та в судовому порядку.

Згідно до ч. 7 п. 5.5 Статуту Фонду соціального страхування з тимчасової втрати і працездатності із змінами і доповненнями, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 05.06.2001 № 9 інтереси страховика в судових та інших органах представляє виконавча дирекція обласного відділення Фонду.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд в порядку адміністративного судочинства може прийняти постанову про стягнення з відповідача коштів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків є обґрунтованими та такими, які підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 17, 69-72, 86, 94, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення недоїмки по сплаті страхових внесків у розмірі 4 749,60 грн. задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (р/р 1002 в філії ПАТ «КБ Надра» у Дніпропетровському регіональному управлінні, МФО 306016, , одержувач Самарська районна виконавча дирекція Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності) суму недоїмки по сплаті страхових внесків в розмірі 4 749,60 грн. (чотири тисячі сорок девять гривень 60 копійок).

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_2