Справа № 22-а-20606/11
Суддя: Барильська А.П.
Дата ухвалення: 2011-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Категорія 10.3.1 ( 1У) ОСОБА_1
Доповідач Барильська А.П.

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Барильської А.П.,

суддів Карнаух В.В., Ляховської І.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Кривому Розі апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Центрально - Міському районі м. Кривого Рогу на рішення Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу від 19 травня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Центрально - Міському районі м. Кривого Рогу про поновлення пропущеного строку, стягнення недоплаченої щомісячної соціальної допомоги дитині війни,-

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2010 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України в Центрально - Міському районі м.Кривого Рогу (надалі УПФУ) про поновлення пропущеного строку, та зобовязання відповідача вчинити певні дії, який в подальшому уточнив, посилаючись на те, що йому, як дитині війни, відповідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за період з січня 2006 року по березень 2010 року відповідачем не виплачується щомісячна соціальна допомога у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Позивач просив суд поновити йому пропущений процесуальний строк для звернення до суду за захистом порушених прав, зобовязати відповідача нарахувати та виплатити йому недоплачену, як дитині війни, згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» соціальну державну допомогу за період з 01.01.2006 року по березень 2010 року в сумі 5534.10 грн.,

Рішенням Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу від 19 травня 2010 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано дії УПФУ щодо не здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_2 підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за періоди: з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01.01.2009 року по 31.03.2010 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком протиправними.

Зобовязано УПФУ здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 недоплачену допомогу згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за періоди з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року в сумі 820 грн.54коп., з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року в сумі 682грн.65коп., 01.01.2009 року по 31.12.2009 року в сумі 1195.65 грн., з 01.01.2010 року по 31.03.2010 року в сумі 476.10. грн.. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФУ просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволені позову, посилаючись на неврегульованість на законодавчому рівні порядку обчислення підвищення до пенсії дітям війни після відновлення Рішенням Конституційного Суду України дії статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в попередній редакції; неможливість застосування відповідачем до спірних правовідносин показника «мінімального розміру пенсії за віком», встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та правомірність дії зазначеного показника відносно виплати допомоги особам, на яких поширюється дія Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Суд незаконно стягнув з відповідача заборгованість.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених вимог за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 отримує пенсію за віком та відповідно до абз.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має статус дитини війни.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності факту протиправної бездіяльності відповідача відносно виконання приписів статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в період з 09.07.2007року по 31.12.2007року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008року, та з 01.01.2009 року по 31.03.2010 року, що призвело до порушення прав позивача на своєчасне нарахування та отримання підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, й з обовязку відповідача у звязку з цим здійснити перерахунок пенсії позивача у відповідності до вищевказаного Закону та виплатити відповідні суми на його користь.

Колегія суддів погоджується з зазначеними висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 6 Закону України № 2195-IV від 18.11.2004 року «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсія або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 12 статті 71 Закону України від 19 грудня 2006 року № 489-V «Про Державний бюджет України на 2007 рік», було зупинено на 2007 рік дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та статтею 111 встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Однак, Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 по справі № 1-29/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнані неконституційними положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» щодо зупинення дії на 2007 рік ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Згідно з ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 01 січня 2007 року по 08 липня 2007 року до спірних правовідносин підлягали застосуванню положення ст. 111 Закону України від 19 грудня 2006 року № 489-V «Про Державний бюджет України на 2007 рік», а починаючи з 09 липня 2007 року діє положення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», якою передбачено підвищення пенсії дітям війни на 30% мінімальної пенсії за віком.

Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ст. 6 цього Закону викладено в наступній редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», таке підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів. Зазначені зміни набрали чинності з 01 січня 2008 року.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 по справі № 1-28/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) зміни щодо розміру пенсії дітям війни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Таким чином, з 01 січня 2008 року по 21 травня 2008 року застосуванню до спірних правовідносин підлягали положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виходячи з пріоритетності закону, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин у звязку з поширенням на них дії однакових юридичних актів, та враховуючи те, що в період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року відповідач не здійснював перерахунок та виплату щомісячного підвищення до пенсії позивачу, а з 22 травня 2008 року відповідач здійснює підвищення до його пенсії тільки у розмірі 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, дійшов вірного висновку про дію в період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року приписів ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції від 18.11.2004 року й обґрунтовано визнав бездіяльність відповідача щодо виплати підвищення до пенсії за вказані періоди протиправною.

Погоджується колегія суддів із висновком суду першої інстанції щодо права позивача на перерахунок підвищення до його пенсії, як дитині війни, з 01 січня 2009 року по 31.03.2010 року, оскільки положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у 2009-2010р.р. не змінювались і її дія не призупинялася, а розмір підвищення відповідачем не коригувався.

Визначаючи розмір щомісячного підвищення до пенсії, який повинен нараховувати та сплачувати відповідач на користь позивача, на думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно застосував розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений абз. 1 ч.1 ст. ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, що втратили працездатність, встановленого чинним законодавством на кожний бюджетний рік, зокрема ст. 62 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», ст. 58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» й ст. 54 Закону України «Про державний бюджет на 2009 рік», ч.5 ст. 1 Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати».

У звязку з чим, доводи апеляційної скарги щодо неврегульованості на законодавчому рівні порядку обчислення підвищення до пенсії дітям війни, на думку колегії суддів, є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги щодо правомірності дій відповідача стосовно нарахування та виплати соціальної допомоги в розмірі, визначеному п.8 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008 року № 530, є безпідставними, оскільки зазначена Постанова суперечить діючим положенням ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», які мають пріоритет у застосуванні до врегулювання спірних правовідносин.

Разом з тим, колегія суддів не може повністю погодитись з висновком суду щодо зобовязання УПФУ здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 недоплачену допомогу згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за періоди з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року в сумі 820 грн.54коп., з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року в сумі 682грн.65коп., 01.01.2009 року по 31.12.2009 року в сумі 1195.65 грн., з 01.01.2010 року по 31.03.2010 року в сумі 476.10. грн., виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Положенням про Пенсійний Фонд України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007р. № 1261 та з урахуванням Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002р. №8-2 (з відповідними змінами), передбачено, що управління Пенсійного фонду в районах, містах і районах у містах забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, безпосередньо призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії та інші виплати відповідно до чинного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Ураховуючи наведене та відповідні спеціальні законодавчі акти, які підлягають застосуванню у справах із соціальних правовідносин, що носять публічно-правовий характер, адміністративний суд повинен визнавати дії субєктів владних повноважень незаконними і зобовязувати відповідачів провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення конкретних сум.

У звязку з цим у задоволенні позову ОСОБА_2 про стягнення грошової суми слід відмовити.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Центрально - Міському районі м. Кривого Рогу нарахувати та сплатити ОСОБА_2 недоплачену соціальну допомогу за періоди з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року в сумі 820 грн.54коп., з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року в сумі 682грн.65коп., 01.01.2009 року по 31.12.2009 року в сумі 1195.65 грн., з 01.01.2010 року по 31.03.2010 року в сумі 476.10. грн.. підлягає скасуванню з прийняттям в цій частині відповідно до ст. 202 КАС України нової постанови про часткове задоволення цих позовних вимог та про зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Центрально -Міському районі м. Кривого Рогу здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_2 за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 березня 2010 року згідно з ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період, та про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 про стягнення грошової суми.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Центрально Міському районі м. Кривого Рогу задовольнити частково.

Рішення Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу від19 травня 2010 року в частині зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Центрально Міському районі м. Кривого Рогу нарахувати та сплатити ОСОБА_2 недоплачену соціальну допомогу за періоди з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року в сумі 820 грн.54коп., з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року в сумі 682грн.65коп., 01.01.2009 року по 31.12.2009 року в сумі 1195.65 грн., з 01.01.2010 року по 31.03.2010 року в сумі 476.10. грн.. - скасувати та прийняти в цій частині нову постанову.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Центрально - Міському районі м. Кривого Рогу про стягнення грошової суми.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Центрально -Міському районі м. Кривого Рогу здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_2 за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 березня 2010 року згідно з ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: