Справа № 2а/0470/3005/12
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 грудня 2015 рокусправа № 2а/0470/3005/12

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Дурасової Ю.В. Коршуна А.О.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 січня 2015 року у справі №2а/0470/3005/12 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська, управління Державної казначейської служби України в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська про визнання протиправними дій та стягнення примусово сплаченого збору,-

в с т а н о в и В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила: визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Амур - Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська щодо відмови в поверненні збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 1514,46 грн., сплаченого при реєстрації ТЗ; стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Амур - Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська через Головне управління Державного казначейства України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 неправомірно та примусово сплачений збір в сумі 1514,46 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач не є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до п.7 ст.1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», а отже, не повинен був сплачувати збір до пенсійного фонду при купівлі автомобіля.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 січня 2015 року позов задоволено: визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Амур - Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська щодо відмови позивачу в повернені збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 1514,46 грн., сплаченого при реєстрації ТЗ; стягнуто з Управління Пенсійного фонду України в Амур - Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська через управління Державної казначейської служби України в Амур - Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська на користь ОСОБА_1 неправомірно та примусово сплачений збір в сумі 1514,46 грн. (одна тисяча п'ятсот чотирнадцять гривень сорок шість копійок).

Постанова суду мотивована тим, що пунктом 7 статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 400/97-ВР) визначено виключний перелік осіб - платників збору на обов'язкове державне пенсійне страхування і передбачено, що платниками такого збору є юридичні та фізичні особи при відчуженні легкових автомобілів. Водночас пунктом 12 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 листопада 1998 року № 1740 (далі - Порядок), встановлено вимоги щодо сплати такого збору особами, які набувають право власності на автомобілі шляхом їх купівлі.

За таких обставин суд вирішив, що відповідно до частини четвертої статті 9 КАС у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, у цьому випадку - Закон № 400/97-ВР.

Не погодившись з постановою суду, Управлінням Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просило скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга обгрунтована тим, відповідно до п.12 Постанови КМУ від 03.11.1998 року №1740, якою затверджено Порядок сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій відчуження легкових автомобілів є підприємства, установи та організації всіх форм власності, а також фізичні особи, які набувають право власності на легкові автомобілі шляхом купівлі даних автомобілів, у тому числі у виробників або торгівельних організацій (крім випадків забезпечення автомобілями інвалідів згідно чинним законодавством).

Позивачем на адресу суду надано заперечення на апеляційну скаргу, в яких позивач просить залишити без задоволення апеляційну скаргу відповідача, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, як законну та обгрунтовану.

У судове засідання, сторони, які належним чином повідомленні про час та місце розгляду справи, не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до ст..41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 у 2011 р. було придбано автомобіль "Skoda Oktavia".

При реєстрації в органах ВРЕВ ДАІ м. Дніпропетровська придбаного автомобіля "Skoda Oktavia" позивачем було сплачено до Пенсійного фонду збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з відчуження автомобіля в сумі 1514,46 грн. (квитанція № ПН 17404 від 22.11.2011 р.).

Листом від 23.01.2012 р. ОСОБА_1 звернулася до Управління Пенсійного фонду України в АНД районі м. Дніпропетровська з проханням повернути сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, керуючись п. 7 ст. 1 ЗУ "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", згідно якої платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є юридичні та фізичні особи при відчуженні легкових автомобілів, крім легкових автомобілів, якими забезпечуються інваліди, та тих автомобілів, які переходять у власність спадкоємцям за законом.

Управління Пенсійного фонду України в АНД районі м. Дніпропетровська у відповіді від 31.01.2012 р. № 687/04-31 відмовило у поверненні зазначеної суми збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, пославшись на п. 12 Порядку № 1740, згідно якого платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій з відчуження легкових автомобілів є підприємства, установи та організації всіх форм власності, а також фізичні особи, які набувають право власності на легкові автомобілі, зокрема, шляхом купівлі легкових автомобілів, у тому числі у виробників або торгівельних організацій (крім випадків забезпечення автомобілями інвалідів згідно із законодавством).

Не погоджуючись з даними відповідями, позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Пунктом 7 ст.1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції чинній під час виникнення спірних відносин) визначено вичерпний перелік осіб - платників збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, зокрема передбачено, що платниками збору є юридичні та фізичні особи при відчуженні легкових автомобілів, крім легкових автомобілів, якими забезпечуються інваліди, та тих автомобілів, які переходять у власність спадкоємцям за законом.

Натомість, відповідно до пункту 12 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 листопада 1998 року №1740, платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій з відчуження легкових автомобілів є підприємства, установи та організації всіх форм власності, а також фізичні особи, які набувають право власності на такі автомобілі, зокрема, шляхом їх купівлі, у тому числі у виробників або торгівельних організацій (крім випадків забезпечення автомобілями інвалідів згідно із законодавством).

Отже, на час здійснення позивачем оплати положення даного Порядку суперечили вимогам Закону «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» у частині регулювання правовідносин зі сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій з відчуження легкових автомобілів.

Відповідно до ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

У роз'ясненні Пленуму Верховного Суду України, яке міститься в постанові від 1 листопада 1996 року №9 (пункт 5), зазначено, що судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Враховуючи наведене та виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, при вирішенні цього спору пріоритетними є норми Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування».

Вищенаведена позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 26.02.2013, у справі № 21-29а13.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не дають підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду першої інстанції.

За таких обставин суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм у оскаржуваному судовому рішенні належну правову оцінку, відтак подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 січня 2015 року у справі №2а/0470/3005/12 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення судового рішення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення судового рішення в повному обсязі.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: А.О. Коршун