Справа № 755/13661/15-а
Суддя: Арапіна Н. Є.
Дата ухвалення: 2015-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Арапіної Н.Є.,

з секретарями Рудь Р.Г., Оверчук Т.І.

за участі

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Дніпровського

районного відділу Головного управління

Державної міграційної служби України у м. Києві Зарицького В.П.

представник відповідача

Головного управління Державної

міграційної служби України в м.Києві Державної

міграційної служби України Данілова С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва адміністративну справу за позовом ОСОБА_6 до Дніпровського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві, Головного управління Державної міграційної служби України в м.Києві Державної міграційної служби України про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення протиправною та скасування,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до Дніпровського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення протиправною та скасування. Свої вимоги мотивував тим, що 01 липня 2015 року Дніпровським районним відділом Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві прийнято рішення про примусове повернення з України громадянина Республіки Грузія ОСОБА_6. 01 липня 2015 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 203 КУпАП. Станом на 01 липня 2015 року позивач мав законні підстави для перебування на території України, оскільки у встановленому порядку його не повідомлено про скасування посвідки про тимчасове проживання. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.203 КУпАП.

19 серпня 2015 року ухвалою суду залучено до участі у справі у якості другого співвідповідача Головне управління Державної міграційної служби України в м.Києві Державної міграційної служби України

Позивач в судове засідання не з»явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Представництво інтересів здійснювала ОСОБА_1.

Представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги.Дала пояснення,аналогічні викладеним у позові. Додатково пояснила, що позивач 28 квітня 2015 року отримав рішення міграційної служби ДМС Харківської області про продовження строку дії посвідчення, про прийняття рішення про скасування посвідчення на тимчасове проживання від 09 квітня 2015 року позивач не знав, оскільки копія цього рішення не була йому вручена. Цей факт підтверджується ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2015 року. Тому в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення.

Представник відповідача Головного управління Державної міграційної служби України в м.Києві Державної міграційної служби України Данілов С.В. позов не визнав. Пояснив, що 09 квітня 2015 року рішення про скасування посвідчення позивачу направлено рекомендованою поштою, що підтверджується журналом обліку вихідної кореспонденції.Протокол та постанову про адміністративне правопорушення вручено позивачу, про що свідчить його підпис.

Представник відповідача Дніпровського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві Зарицкий В.П. позов не визнав. Пояснив, що позивач має два паспорти, при складанні протоколу позивач надав письмові пояснення, в яких не заперечував скоєння правопорушення. Журнал вихідної кореспонденції містить запис про направлення позивачу рішення про скасування посвідчення на тимчасове проживання від 09 квітня 2015 року, однак зворотнє повідомлення про вручення поштового відправлення до теперішнього часу не повернулося.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач є громадянином Республіки Грузія, 30 травня 2013 року був документований посвідкою на тимчасове проживання строком до 29 травня 2014 року, позивачу продовжено 22 травня 2014 року дію посвідки на тимчасове проживання до 21 травня 2015 року(а.с.92,94).

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України визначаються Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22 вересня 2011 року № 3773-VI .

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону іноземцями та особами без громадянства, які тимчасово перебувають на території України, є іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території Україні протягом дії візи або на період, установлений законодавством чи міжнародним договором України, або якщо строк їх перебування на території України продовжено в установленому порядку.

Відповідно до Угоди про взаємне визнання віз держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав від 09 жовтня 1992 року для громадян країн-учасниць СНД встановлено безвізовий порядок в'їзду.

В силу п.18 ч.1 ст.1 зазначеного Закону документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні є посвідка на тимчасове проживання.

Пунктом 15 статті 4 вказаного Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які в'їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Механізм оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання іноземцям та особам без громадянства, які імігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання передбачено Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 року № 251.

Відповідно до п.10 Порядку посвідка на тимчасове проживання видається строком до одного року з можливістю його продовження щоразу на один рік на підставі заяви іноземця чи особи без громадянства та документів, зазначених у підпункті 4 пункту 6 цього Порядку, які подаються до територіального органу або підрозділу ДМС не пізніше ніж за 15 днів до закінчення строку дії посвідки.

09 квітня 2015 року рішенням начальника відділу у справах іноземців,осіб без громадянства та протидії нелегальній міграції УДМС України в Чернігівській області скасовано позивачу посвідку на тимчасове проживання позивача в Україні (а.с. 61).

15 червня 2015 року рішенням головного спеціаліста ГУ ДМС України в Харківській області скасовано рішення щодо продовження терміну дії посвідки на тимчасове проживання в Україні ТР № 025095, виданої органом 7401 від 30 травня 2013 року терміном дії до 28 квітня 2016 року (а.с.97-98,99,100).

30 червня 2015 року рішенням Директора Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби України заборонено позивачу в»їзд в Україну строком на 5 років (а.с.65).

01 липня 2015 року головним спеціалістом Дніпровського РВ Головного управління ДМС у м.Києві складено протокол щодо позивача про адміністративне правопорушення, яке передбачено ч. 1 ст. 203 КУпАП (а.с. 58).

01 липня 2015 року начальником Дніпровського РВ Головного управління ДМС у м.Києві винесено постанову ПН МКМ № 056418 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 203 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. (а.с.59).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.104 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до ч.1 т. 203 КУпАП порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в'їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крі порушень,передбачених частиною другою цієїстатті.

Статтею 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно положень статті 222-2 КУпАП центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній незаконній) міграції,громадянства, реєстрації фізичних осіб, розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з порушенням законодавства про паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, законодавства про перебування в Україні іноземців та осіб без громадянства, про транзитний проїзд через територію України, а також питання щодо реєстрації місця проживання (статті 197-201, частина перша статті203, статті 204, 205, 206).

Від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній(незаконній) міграції,громадянства, реєстрації фізичних осіб, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівник, заступники керівника центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, інші уповноважені керівником посадові особи цього органу.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 01 липня 2015 року даний протокол складений головним спеціалістом Дніпровського РВ Головного управління ДМС у м.Києві, тобто уповноваженою посадовою особою.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 278 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням роз'яснення п.п. 4,7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1988 року "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення" суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачено адміністративну відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку та обтяжуючі обставини; чи враховані пом'якшуючі обставини, майновий стан винного, строк оскарження постанови якщо оскаржувалася до вищестоящого органу обчисляється з наступного дня після прийняття цим органом рішення за скаргою.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на державний або громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законодавством передбачено адміністративну відповідальність.

Суб»активна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 203 КУпАП характеризується наявністю вини у формі умислу.

Підставою для визнання постанови протиправною позивачем зазначено неповідомлення його про прийняття рішення 09 квітня 2015 року про скасування посвідки на тимчасове проживання. На підтвердження вимог надано ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2015 року, якою постанова Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2015 року залишена без змін. Зі змісту ухвали вбачається, що ОСОБА_6 не було вручено копії рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання (а.с.75).

Згідно п.20 Порядку копія рішення про відмову у видачі посвідки або скасування посвідки на тимчасове проживання видається територіальним органом або підрозділом ДМС, який прийняв таке рішення, іноземцеві та особі без громадянства під розписку або надсилається рекомендованим листом таким особам і приймаючій стороні не пізніше ніж протягом п'яти днів з дня його прийняття.

Представники відповідачів заперечували факт неповідомлення позивача про рішення 09 квітня 2015 року про скасування посвідки на тимчасове проживання. На підтвердження заперечень надали витяг з журналу обліку вихідних та внутрішніх документів, в якому міститься запис про направлення позивачу рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання (а.с.103-104).

Згідно письмової відповіді Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області позивачу направлено листом повідомлення щодо прийняття рішення 09 квітня 2015 року про скасування посвідки на тимчасове проживання (а.с. 73).

Статтею 245 КУпАП України визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.71 КАС України обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представниками відповідачів не надано належних доказів про повідомлення позивача про рішення 09 квітня 2015 року про скасування посвідки на тимчасове проживання.

За таких обставин, адміністративний позов підлягає задоволенню повністю, постанова ПН МКМ № 056418 від 01 липня 2015 року начальника Дніпровського РВ Головного управління ДМС у м.Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_6 за скоєння адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 203 КУпАП є протиправною та підлягає скасуванню.

Керуючись ст.19 Конституції України, Законом України "Про правовий статусі іноземців та осіб без громадянства", Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 року № 251,ч.3 ст.2, ст.9, ст.ст.104, ч.1 ст.203, ст.ст.222-2, 245,246,254,278,280,283,284,287,288,289 КУпАП, п.п. 4, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1988 року "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення",ст.ст.11,71,86,87,99,100,158-163,167,171-2 КАС України,суд,-

п о с т а н о в и в:

Позовні вимоги ОСОБА_6 до Дніпровського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві, Головного управління Державної міграційної служби України в м.Києві Державної міграційної служби України про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення протиправною та скасування задовольнити повністю.

Визнати постанову ПН МКМ № 056418 від 01 липня 2015 року начальника Дніпровського РВ Головного управління ДМС у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_6 за скоєння адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 203 КУпАП протиправною та скасувати.

Повний текст постанови виготовлений 31 грудня 2015 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення постанови, а в разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Н.Є. Арапіна