Справа № 542/1026/15-а
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 р.Справа № 542/1026/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Сіренко О.І.

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 селищної ради Новосанжарського району Полтавської області на ухвалу Новосанжарського районного суду Полтавської області від 05.11.2015р. по справі № 542/1026/15-а за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 селищної ради Новосанжарського району Полтавської області треті особи ОСОБА_1 селищний комбінат комунальних підприємств , Дочірнє підприємство "Комунальник" ОСОБА_1 селищного комбінату комунальних підприємств про скасування п.2 рішення 47-ї сесії ОСОБА_1 селищної ради від 13 лютого 2015 року та зобовязання забезпечити перерахунок тарифу на водопостачання,

ВСТАНОВИЛА:

05 листопада 2015 року ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області клопотання відповідача ОСОБА_1 селищної ради ОСОБА_5 про залишення позовної заяви без руху задоволено частково.

Зупинено провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1 селищної ради Новосанжарського району Полтавської області, треті особи: ОСОБА_1 селищний комбінат комунальних підприємств, ОСОБА_1 селищного комбінату комунальних підприємств про скасування п.2 рішення 47-ї сесії ОСОБА_1 селищної ради від 13 лютого 2015 року та зобовязання забезпечити перерахунок тарифу на водопостачання строком на пять днів з дня постановлення ухвали для надання можливості позивачам усунути встановлені недоліки.

Надано позивачам строк для усунення недоліків по сплаті судового збору - пять днів.

ОСОБА_1 селищна рада Новосанжарського району Полтавської області у апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції змінити, посилаючись на помилкове застосування судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Вказує, що сума судового збору, яка мала бути сплачена кожним з позивачів по справі за позовом немайнового характеру, який містить в собі дві самостійні вимоги, складає 49 гривень 20 копійок. Такий обрахунок здійснено з урахуванням норм статті 6 Закону України "Про судовий збір" та пропорційно долі поданих кожним з позивачів вимог. Крім того, вважає, що окремо від зазначеної суми та на виконання вимог ухвали Новосанжарського районного суду Полтавської області від 05 листопада 2015 року позивачі мали сплатити по 324 грн. 80 коп. кожен, як того вимагає ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з урахуванням змін, внесених Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22 травня 2015 року N 484-VIII.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у письмових запереченнях просять апеляційну скаргу залишити без задоволення,а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не прибули, своїх представників не направили. Від позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надійшли заяви про розгляд адміністративної справи №542/1026/15-а за їх відсутності.

Керуючись частиною 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів не вбачає перешкод у розгляді справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 КАС України, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав:

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що під час звернення до суду з вказаним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було порушено норми Закону України "Про судовий збір" в частині порядку та розміру необхідного до сплати судового збору.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За змістом статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зупинення провадження по справі - це врегульована законом і оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї з передбачених в законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд.

За своєю правовою сутністю зупинення провадження у справі є тимчасовим і повним припиненням всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 156 КАС України, суд має право зупинити провадження за наявності інших причин за обґрунтованим клопотанням сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - до терміну, встановленого судом.

Іншими причинами є не будь-які обставини, а лише ті, які тимчасово перешкоджають або роблять недоцільним розгляд справи, оскільки за час зупинення можуть з'явитися важливі для справи обставини, неврахування яких може вплинути на законність судового рішення.

З копії оскаржуваної ухвали суду першої інстанції вбачається, що підставою для постановлення рішення про зупинення провадження у справі став факт порушення позивачами норм Закону України "Про судовий збір" в частині порядку та розмірів його сплати. На думку колегії суддів, така підстава є цілком обґрунтованою та за змістом відповідає вимогам, встановленим п. 4 ч. 2 ст. 156 КАС України. Суд апеляційної інстанції не вбачає жодних порушень норм процесуального права в частині реалізації судом першої інстанції передбаченого КАС України права зупинити провадження у справі на етапі підготовчого провадження.

Колегія суддів критично оцінює посилання відповідача у апеляційній скарзі на обовязок суду прийняти рішення про залишення позовної заяви гр. ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 без руху, оскільки вчинення таких процесуальних дій можливе лише на етапі вирішення судом питання про відкриття провадження в адміністративній справі.

Між тим, суд апеляційної інстанції вважає, що при обчисленні суми судового збору, належного до сплати кожним з позивачів по справі, суд першої інстанції допустив арифметичну помилку.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 липня 2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 селищної ради Новосанжарського району Полтавської області, треті особи: ОСОБА_1 селищний комбінат комунальних підприємств, ОСОБА_1 селищного комбінату комунальних підприємств, в якому просили:

- скасувати пункт 2 рішення сорок сьомої сесії ОСОБА_1 селищної ради Новосанжарського району Полтавської області від 13 лютого 2015 року "Про виконання рішення адміністративної колегії Полтавського відділення Антимонопольного комітету України від 09 грудня 2014 року №01/219рш "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції";

- зобовязати відповідача забезпечити перерахунок тарифу на водопостачання згідно норм чинного законодавства (а.с.2-6).

До адміністративного позову додано квитанцію про сплату ОСОБА_2 судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову у розмірі 75,00 грн., копія якої наявна у матеріалах справи (а.с.1).

Згідно частин 1 та 2 статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року N 3674-VI (далі - Закон №3674-VI), судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Статтею 3 цього Закону до обєктів справляння судового збору віднесено подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно частини 1 статті 4 Закону №3674-VI визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 статті 4 Закону №3674-VI визначено ставки судового збору.

Так, згідно норми частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом по даній справі, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру було встановлено ставку судового збору у розмірі 0,06 розміру мінімальної заробітної плати.

За змістом частини 6 статті 6 Закону №3674-VI, у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

Відповідно до абзацу 33 розділу "Порядок сплати судового збору" постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 23 січня 2015 року N 2 "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року N 3674-VI "Про судовий збір", з урахуванням вимог статті 6 цього Закону з позовних заяв, що містять кілька вимог немайнового характеру, судовий збір справляється з кожної вимоги окремо.

Таким чином, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2015 року (1218 гривень - стаття 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік"), позивачі при зверненні до адміністративного суду з позовом немайнового характеру по даній справі мали сплатити судовий збір у загальному розмірі 146 гривень 16 копійок (по 73 гривні 08 копійок за кожну заявлену позовну вимогу). Зазначена сума мала бути розподілена між позивачами пропорційно до долі поданих кожним з них позовних вимог та сплачена за окремими платіжними дорученнями.

Тобто, за правилами Закону України "Про судовий збір", у чинній на час подання позову редакції, гр. ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мали кожен окремо сплатити судовий збір за подання позову немайнового характеру по даній справі у розмірі 48 гривень 72 копійки (146 грн. 16 коп. : 3 = 48 грн. 72 коп.).

Натомість, судом першої інстанції з посиланням на норму абзацу 2 частини 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір" у редакції, чинній з 01 вересня 2015 року, зобовязано позивачів сплатити судовий збір за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру у розмірі 24 гривні 60 копійок з кожної заявленої вимоги (в сумі - 49 грн. 20 коп.), тобто в розмірі більшому, ніж це передбачено частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір".

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Новосанжарського районного суду Полтавської області від 05 листопада 2015 року по даній справі постановлена при правильному по суті вирішенню питання, з правильним застосуванням норм матеріального права, але при підрахунку розміру судового збору, належного до сплати позивачами, допущено арифметичну помилку, а тому наявні підстави для зміни такої ухвали відповідно до пункту 1 частини 1 статті 201 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, 199, 201, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 селищної ради Новосанжарського району Полтавської області - задовольнити частково.

Ухвалу Новосанжарського районного суду Полтавської області від 05 листопада 2015 року по справі №542/1026/15-а - змінити в частині визначення розміру судового збору, належного до сплати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на усунення недоліків поданого адміністративного позову з суми у 24 гривні 60 копійок за кожну заявлену позовну вимогу окремо на належну суму у 24 гривні 36 копійок з кожного позивача за кожну заявлену вимогу окремо.

В іншій частині ухвалу Новосанжарського районного суду Полтавської області від 05 листопада 2015 року по справі №542/1026/15-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_6
Судді ОСОБА_7 ОСОБА_8

Повний текст ухвали виготовлений 25.12.2015 р.