Справа № 443/1919/15-а
Суддя: Галій О. Й.
Дата ухвалення: 2015-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 443/1919/15-а Провадження № 2-а/443/61/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2015 року. Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Галій О.Й., розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жидачівському районі Львівської області про визнання дій неправомірними та відновлення виплати пенсії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до УПФУ в Жидачівському районі Львівської області про визнання неправомірними дій відповідача щодо припинення виплати пенсії як інваліду третьої групи, з 01.04.2015 року та зобов"язання відповідача з 01.04.2015 року поновити позивачу виплату пенсії.

Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що починаючи з 2009 року перебуває на обліку в УПФУ в Жидачівському районі Львівської області та отримує пенсію по інвалідності на підставі Закону України «Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування».

З 1995 року і по теперішній час ОСОБА_1 працює на посаді головного спеціаліста по роботі з персоналом в УПФУ в Жидачівському районі Львівської області, та є державним службовцем.

З 01.04.2015 року відповідач припинив виплату позивачу пенсію по інвалідності, посилаючись на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ.

Позивач ОСОБА_1 звернулась до відповідача з письмовою заявою про роз"яснення причин невиплати пенсії, на яку отримала відповідь, що пенсія по інвалідності не виплачується з посиланням на ст. 47 Закону України «Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування». Такі дії відповідача позивач вважає неправомірними і такими, що порушують її конституційні права.

Представник відповідача подав до суду письмове заперечення на позов, заявлені вимоги не визнає посилаючись на ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, відповідно до якого у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року особи, на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», «Про прокуратуру», пенсії, призначені відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не виплачуються.

Оскільки, позивач станом на 01.04.2015 року працювала на посаді головного спеціаліста по роботі з персоналом і є державним службовцем, то відповідно пенсія їй як інваліду 3-ї групи не виплачується.

На підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213- VIII, абзацу четвертого частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», просить у задоволенні адміністративного позову відмовити.

За результатами розгляду справи, в порядку скороченого провадження, оцінивши обставини справи, суд вважає достатніми для часткового задоволення позовних вимог.

Позивач працює на посаді головного спеціаліста по роботі з персоналом Управління Пенсійного фонду України в Жидачівському районі, є державним службовцем. З 24.02.2009 року перебуває на обліку в Управліні Пенсійного Фонду України в Жидачівському районі Львівської області і отримує пенсію як інвалід 3-ї групи загального захворювання.

З 01 квітня 2015 року набули чинності норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, відповідно до якого у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року особи, на посадах, які дають право на призначення пенсії /щомісячного довічного грошового утримання/ у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «;Про державну службу», «;Про судоустрій і статус суддів», «Про прокуратуру» пенсії, призначені відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не виплачуються. В зв'язку з чим у квітні 2015 року виплата пенсії позивачу була припинена.

14.04.2015 року позивач звернулася до відповідача з письмовою заявою про роз'яснення причин невиплати пенсії, на що отримала відповідь, що пенсія по інвалідності ІІІ групи не виплачується.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ч. 2 ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом».

За загальним правилом установленим ч.1 ст. 58 Конституції України, закони та інші правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч.1 ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмеженні, крім випадків передбачених Конституцією України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші передбачені цим Законом.

Частиною 2 ст. 30 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування і після припинення роботи.

Статтею 36 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачено матеріальне, соціально-побутове і медичне забезпечення інвалідів, яке здійснюється у вигляді грошових виплат (пенсій, допомоги, одноразових виплат), забезпечення медикаментами, технічними й іншими засобами, включаючи друковані видання із спеціальним шрифтом, звукопідсилюючу апаратуру та аналізатори, а також шляхом надання послуг по медичній, соціальній, трудовій і професійній реабілітації, побутовому та торговельному обслуговуванню.

Отже органи державної влади та органи місцевого самоврядування повинні сприяючи забезпеченню прав інвалідів щодо включення до суспільного нарівні з іншими громадянами.

Станом на 1 квітня 2015 року посада, на якій працює позивач, дійсно, давала право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим відповідачем було припинено виплату пенсії ОСОБА_1 з 1 квітня 2015 року.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу».

Вказаний в пункті 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

Крім цього, суд зазначає, що в тексті вказаного Закону чітко визначено «з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії /щомісячне довічне грошове утримання/ призначаються відповідно до законів України».

При цьому, право на пенсію у позивача виникло ще при призначенні пенсії, а отже з 1 червня 2015 року перешкоди для виплати вказаної пенсії відсутні.

Посилання відповідача на ст. 47 Закону України ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є безпідставним, оскільки вказана норма розповсюджується на осіб, яким пенсія призначена відповідно до Законів України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів».

За правилами ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Нормою ст. 5 КАС України передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи викладене, суд вважає, що діями відповідача безпосередньо порушено право позивача на соціальний захист, гарантоване ст.46 Конституції України, обмеження якого неможливе, враховуючи положення норм вище проаналізованого чинного законодавства.

Відповідачем за змістом вимог ст. 71 КАС України не надано суду доказів, що ОСОБА_1 не має права на поновлення виплати раніше призначеної пенсії по інвалідності.

Судом також не встановлено підстав для відмови у поновленні виплати раніше призначеної пенсії позивачу.

З урахуванням наведеного, суд зазначає про відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу в поновленні виплати раніше призначеної пенсії по інвалідності з 01.04 по 31.05. 2015 року та в частині зобов'язання відповідача поновити позивачу виплату раніше призначеної пенсії з 01.04 по 31.05.2015 року, а отже про необхідність відмовити в задоволенні цієї частини позовних вимог.

З огляду на наведене, суд вважає, що з 01 червня 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачу, підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати.

При цьому суд вважає, що поновити права та інтереси позивачки іншим шляхом ніж відновлення виплати пенсії неможливо.

За результатами розгляду справи, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, перевіривши матеріали справи що надійшли до суду, суд вважає, що є достатньо підстав для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення.

Факти, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини підтверджуються наявними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 11, 71, 94, 158-163, 183-2 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити частково. Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Жидачівському районі Львівської області щодо припинення з 01 червня 2015 року виплату ОСОБА_1 пенсії, як інваліду третьої групи.

Зобов"язати управління Пенсійного фонду України в Жидачівському районі Львівської бласті відновити з 01 червня 2015 року виплату ОСОБА_1 пенсії, як інваліду третьої групи.

У решті вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені у справі судові витрати в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду черезЖидачівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня отримання її копії.

Суддя