Справа № 559/2894/15-а
Суддя: Юзьвяк Б. Г.
Дата ухвалення: 2015-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 559/2894/15-а
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2015 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

Суддя: Юзьвяк Б.Г.,

секретар Свирида М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданнні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України у Рівненській області про проведення перерахунку пенсії та виплату різниці пенсії за минулий час
ВСТАНОВИВ:
В обгрунтування позову позивач посилається на наступні доводи. Позивач, ОСОБА_1 , військовий пенсіонер, підполковник - заступник командира з виховної роботи - начальник відділення (соціального психолога) був звільнений зі служби у Збройних Силах України у запас наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31.10.2001 № 207 відповідно до наказу Міністерства оборони України від 01.10.2001 № 565 у зв`язку зі скороченням штатів, з правом носіння форменного одягу.

На момент його звільнення та направлення на військовий облік до Дубенського ОМВК Рівненської області, станом на 01.11.2001 вислуга років позивача складала: календарна - 25 років, 2 місяці, 25 діб; пільгова - 45 років, 09 місяців, 00 діб.

02.11.2001 Рівненським ОВК позивачу було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» (далі - Закон 2265-ХIl) (у редакції від 11.02.2001) та враховано 45 років вислуги у пільговому обрахуванні.

Розмір пенсії щодо позивача призначався відповідно до пункту "а" частини 1 стапі 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» та визначався для осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50%, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55% відповідних сум грошового забезпечення (стапя 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 % відповідних сум грошового забезпечення.

Частиною 2 статті 13 зазначеного Закону визначено, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85% відповідних сум грошового забезпечення.

Починаючи з 31.07.2002 у зв`язку зі змінами у законодавстві України, зокрема, після внесення змін до Закону 2262-ХІІ (у редакції від 31.07.2002) максимальний розмір пенсії позивача було збільшено до 90% відповідних сум грошового забезпечення.

Разом з тим, 01.10.2011 Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі Закон 3668- VІ) було внесено зміни до статті 13 Закону 2265-ХІІ, та визначено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів.

Відповідно до цього, органами Пенсійного Фонду України було неправомірно здійснено перерахунок пенсійної виплати щодо позивача, та зменшено максимально можливий розмір його пенсії на цих 10%. Відповідно до довідки Рівненського ОВК від 22.05.2015 року, станом на 01.04.2012 розмір пенсії за посадою, яку позивач обіймав на момент звільнення зі служби становить 4580,80 грн. (4580,80 грн х 10% = 458,08 грн.).

Позивач зазначає, що нарахування пенсії з урахуванням лише 80% сум грошового забезпечення, відповідачем продовжує здійснюватись і до теперішнього часу, до моменту його звернення за захистом свого порушеного права до суду.

Відповідно до статей 55, 58 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

З метою реалізації свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення, у випадках, передбачених Конституцією України та Законом 2262-ХІІ, 13.10.2015 року позивач письмово, у встановленому порядку, звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 та одночасно до Головного управління Пенсійного Фонду України в Рівненській області з проханням надати роз`яснення щодо механізму, порядку обчислення та нарахування йому пенсії за вислугу років за період його перебування у запасі.

22.10.2015 за № ВСЗ/1376, військовим комісаром Рівненського ОВК - полковником ОСОБА_2 позивачу було роз`яснено, що запитувану інформацію він зможе отримати, звернувшись до Головного управління Пенсійного Фонду України у м. Рівне.

02.11.2015 за № Ш-227/О6.1-15, ШЕ-4191296, заступником начальника Головного управління Пенсійного Фонду України в Рівненській області Панащук Т.А. позивачу було надано відповідь, в якій дійсно мали місце факти зменшення максимального розміру його пенсії після 01.10.2011 з 90% до 80% грошового забезпечення.

Позивач звертає особливу увагу суду на той факт, що у своєму листі відповідач не заперечує проти фактичного застосування щодо нього зворотної дії в часі нормативно-правових актів, всупереч Конституції України.

Окрім того, абзацом 1, 4 пункту 2, розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону 3668-VІ чітко визначено, що «обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом». Як було зазначено вище, Рівненським ОВК позивачу було призначено пенсію за вислугу років починаючи з 02.11.2001 року, тобто до моменту набрання чинності зазначеним законом.

Також частиною 3 статті 63 Закону 2262-ХІІ (зі змінами від 25.06.2009) передбачено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цьoгo Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Зазначені норми були грубо порушені Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Рівненській області під час прийняття рішення про перерахунок пенсії позивача та зменшення грошового забезпечення з 90% до 80%.

Також у своєму листі-відповіді відповідач повідомляє, що відповідно до підпункту 2 пункту 5 постанови КМУ від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - постанова №1294), передбачено здійснення преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого вкладу в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.

Проте, відповідач помилково (а можливо навмисно) співставляє преміювання у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів (відповідно до постанови № 1294), та підвищення пенсій, на підставі постанови КМУ від 23.04.2012 № 355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - постанова № 355). Оскільки пунктом 1 постанови № 355 встановлено, що з 1 липня 2012 р. підвищення до пенсій, призначених до зазначеної дати відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, у розмірі 11 відсотків пенсій, обчислених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону, збільшивши його з 1 вересня 2012 р. до 23 відсотків та з 1 січня 2013 р. до 35 відсотків.

Із зазначених норм вбачається, що підвищення пенсії відповідно до постанови № 355 не співставляється, та не заміщує преміювання відповідно до постанови № 1294, та повинно бути перераховане у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Також у пункті 1 постанови № 355 зазначено, що розміри пенсій, обчислені відповідно до Закону з урахуванням доплат до попередніх розмірів пенсій згідно з пунктом 4 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 р. № 45 (Офіційний вісник України, 2008 р., № 12, ст. 301), та підвищень, передбачених абзацом першим цього пункту, не можуть перевищувати розміри пенсій, обчислені відповідно до Закону виходячи з грошового забезпечення, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 р. № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (Офіційний вісник України, 2007 р., № 86, ст. 3148; 2010 р., №9, ст. 454), за відповідними посадами військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу станом на 1 квітня 2012 року.

Проте, у жодному пункті постанови № 1294, на яку йдеться посилання у зазначеній нормі, не зазначено який встановлюється граничний розмір пенсій, виходячи з грошового забезпечення.

Натомість, пунктом 8 постанови № 1294 визначено, що у разі зменшення у зв`язку з прийняттям цієї постанови розміру грошового забезпечення (без премії) в окремих військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу на період їх служби на займаній посаді та у військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, яким передбачено збереження умов грошового забезпечення за попередньою посадою, установлюється щомісячна доплата, розмір якої визначається як різниця між розміром грошового забезпечення (без премії), встановленим до набрання чинності цією постановою, і грошовим забезпеченням, установленим за новими умовами.

Також, пунктом 4 постанови КМУ від 13.02.2008 №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та внесення змін від 17 липня 1992 р. № 393» чітко визначено, що якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Відповідач у своєму листі від 02.11.2015 № Ш-227/06.1-15, ШЕ-4191296 повідомив, що перерахунок пенсії позивача станом на 01.07.2012 після підвищення пенсії на 11% відповідно до постанови № 355 склав 3625,17 грн. А станом на 01.09.2012 - 3664,64 грн. При цьому не зрозуміло, наскільки відбулось підвищення пенсії, та яким чином сума максимального підвищення склала лише 398,72 грн. (при тому, що постановою № 355 передбачено підвищення до 23% та повинна становити 751,16 грн.).

Жодних перерахунків, виплат неправомірно не нарахованого підвищення пенсії з 01.09.2012 (в тому числі і підвищення на 35% з 01.01.2013, що становило б 1143,07 грн.) відповідачем також щодо позивача не здійснювалось.

Відповідачем не було проведено перерахунок пенсії позивача з 01.09.2012 на 23% що становить:

3265,92 грн. х 23% = 751,16 грн. 751,16 грн. х 4 місяців = 3004,64 грн.

Та перерахунок пенсії позивача з 01.01.2013 року на 35 % що становить:

3265,92 грн. х 35% = 1143,07 грн. 1143,07 грн. х 35 місяців = 40007,45 грн.

Відтак, починаючи з 01.10.2015 Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Рівненській області позивачу було неправомірно та безпідставно зменшено розмір грошового забезпечення з 90% до 80% та не нараховано 22 445,92 грн.:

4580,80 грн. х 10% = 458,08 грн.

458,08 грн. х 49 місяців = 22 445,92 грн.

Також позивач зазначає, що всі інші виплати та нарахування, в тому числі надбавки та премії та ін., здійснювались у процентному співвідношенні до грошового забезпечення позивача, та відповідно також були обчислені відповідачем у неповному обсязі.

Відповідно до статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. А відтак, конституційні гарантії у повному обсязі і без будь-яких обмежень поширюються і на права на пенсійне забезпечення такої категорії громадян як військовослужбовці, до якої належав і позивач, незалежно від часу звільнення зі служби. До того ж, згідно із статтею 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Тому позивач, як громадянин України, вважає, що було безпідставно обмежено його право на одержання більшого розміру пенсії як військовослужбовця, який має всі законні підстави для її нарахування.

Зазначені вище порушення законодавства України з питань пенсійного забезпечення з боку посадових осіб органів Пенсійного Фонду України спричинили порушення виплати позивачу значних сум грошового доходу (пенсії), втрата яких, у зв`язку з цим, підлягає компенсації відповідно до вимог Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв' язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку компенсації громадянам втрати частини грошового доходів у зв' язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 № 159.

Відповідно до статі 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідач, діючи як офіційна особа, свідомо не зважаючи на Конституцію, закони, постанови та інші нормативно-правові акти України, які захищають права позивача, здійснював та продовжує здійснювати неправомірні дії, проявляє бездіяльність, що є причиною дискримінації позивача в порівнянні з іншими військовослужбовцями звільненими в запас, яким здійснюється перерахунок пенсії, відшкодовується шкода та на користь яких здійснюється стягнення недоотриманих пенсійних виплат. В результаті незаконних та неправомірних дій відповідача позивач зазнав душевних страждань, які полягали в усвідомленні цинічного відношення діючого режиму до людини, яка все життя віддала служінню та захисту Вітчизни.

З огляду на викладені доводи, та нормативні акти позивач просить:

Визнати незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в частині зменшення обсягу грошового забезпечення починаючи з 01.10.2011 та не здійснення перерахунку пенсії у зв`язку з ії підвищенням починаючи з 01.09.2012;

Зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії та всіх інших виплат, починаючи з 01.10.2011.

Стягнути з відповідача заборгованість пенсійних виплат (грошового забезпечення та інших видів виплат) починаючи з 01.10.2011 у розмірі 22445,92 грн (458,08 грн. х 49 місяців), а також виплатити заборгованість, що буде накопичуватися з дня подання адміністративного позову до суду.

У разі задоволення позовних вимог даного адміністративного позову зобов`язати відповідача подати у 2-х місячний термін з дня набрання рішенням суду законної сили звіт про його виконання (згідно Рекомендації Вищого адміністративного суду України «Інформаційний лист від 9.01.2013 , № 28/12/13-13).

Відповідач, не визнаючи позову ОСОБА_1 , подав письмові заперечення проти позову, де посилається на наступне.

Чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Так, відповідно до ч.l ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Правова конструкція «в межах встановленого законом строку звернення до адміністративного суду» означає, що позов має подаватись лише в тих часових обмеженнях, які встановлені законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

Частиною 2 ст. 99 КАС України визначено шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду, що пов`язане із специфікою правовідносин.

Дана правова норма означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Вирішуючи спори та визначаючи початкову дату, з якої належить зобов`язувати відповідачів проводити нарахування та виплату позивачам необхідних коштів, судам слід виходити із визначеного ч.2 ст.99 КАС України строку, а не «прив`язувати» дату до першого числа відповідного місяця. Така правова позиція узгоджується з практикою Вищого адміністративного суду України (№ К-4551/09, К-59059/09, К-59640/09, К 5445/10, К-8779/10).

За правилами статті 100 КАС України, у разі ж відсутності підстав для визнання поважною причини пропуску строку звернення до суду та встановлення фaктy порушення права, суд відмовляє в його захисті саме з підстав пропуску строку (пункт 14 Постанови Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року №2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ").

Вищий адміністративний суд України у своєму листі №1425/11/13-10 від 13.10.2010 роз`яснив, що під час вирішення питання про відкриття провадження у справі місцевим адміністративним судам необхідно перевіряти додержання строку звернення до суду. У разі пропуску такого строку та визнання вказаних особою причин пропуску строку неповажними, місцевий адміністративний суд повинен залишити адміністративний позов без розгляду.

Поважними причинами визнаються такі обставини, які є об' єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що подає позов, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Оскільки чинним законодавством України не передбачено спеціальних строків звернення до адміністративного суду, застосуванню підлягає загальний шестимісячний строк, який обчислюється з дня коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

Пенсія, ОСОБА_1 була призначена 02.11.2001 року, а перерахунок проведено в червні 2012. Із вказаного моменту, позивач мав право знайомитися із матеріалами пенсійної справи.

Отже, це свідчить про те, що сплинули всі процесуальні строки давності на звернення до суду із даним предметом позову, оскільки перерахунок даної пенсії був проведений у червні 2012 року, а позов подано у листопаді 2015 .

ОСОБА_1 з 02.11.2001 року Рівненським обласним військовим комісаріатом призначено пенсію за вислугу років за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» із врахуванням 45 років вислуги у пільговому обрахуванні.

Згідно ст.99 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" від 19.12.2006 року №489-V, який набрав чинності з 01.01.2007 року, військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсії призначаються (перераховуються) органами Пенсійного фонду України.

Враховуючи вище наведене ОСОБА_1 починаючи з 01.01.2007 року перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області де йому і виплачується пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Саме цей Закон, регулює правовідносини з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій, які зазначені позивачем у адміністративному позові. Визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, які мають право на пенсію за цим Законом. Вказаним Законом держава гapaнтyє гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону.

Як вбачається з наведеної норми права, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом встановлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Згідно з пунктами 1, 2, 3 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №245 (далі Порядок №245), передбачено, що перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсій, проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок. доплат. підвищень) та премій розмірах, установлених законодавством.

На підставі зазначеного в п.l Порядку №245 рішення Кабінету Міністрів України Міноборони повідомляють у п`ятиденний строк Пенсійному фонду України про підстави перерахунку пенсій військовослужбовцям.

Пенсійний фонд України повідомляє у п`ятиденний строк з моменту надходження інформації від Міноборони органів своїм головним управлінням про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку.

Головні управління Пенсійного фонду України складають у десятиденний строк з моменту надходження зазначеної інформації списки та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

На підставі списків уповноважені органи готують для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, та y місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року №355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ycтaновлено з 1 липня 2012 року підвищення до пенсій, призначених до зазначеної дати відповідно до Закону № 2262-ХІІ, у розмірі 11 відсотків пенсій, обчислених відповідно до статей 13,21 і 36 Закону № 2262-ХІІ, збільшивши його з 1 вересня 2012 року до 23 відсотків та з 1 січня 2013 року до 35 відсотків.

При цьому розміри пенсій, обчислені відповідно до Закону з урахуванням доплат до попередніх розмірів пенсій згідно з пунктом 4 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45, та підвищень, передбачених абзацом першим цього пункту, не можуть перевищувати розміри пенсій, обчислені відповідно до Закону виходячи з грошового забезпечення, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», за відповідними посадами військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу станом на 1 квітня 2012 року.

Таким чином, довідки про розміри грошового забезпечення станом на 01.04.2012 року надаються органам Пенсійного фонду для визначення обмеження підвищення до пeнсії на яке збільшується її розмір, а не для перерахунку такої пенсії.

При цьому, у випадку, якщо розмір грошового забезпечення особи за відповідною посадою станом на 01.04.2012 року є меншим ніж розмір грошового забезпечення, з якого обчислювався розмір пeнcії, призначеної до прийняття постанови КМУ №355, то виплата пенсії здійснюється у попередньому розмірі.

Дана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові №-641а14 від 17.03.2015, яка підлягає обов`язковому врахуванню у відповідності до ст. 244-2 КАС України та Вищим адміністративним судом України у ухвалі №К/800/11303/14 від 01.10.2015.

На виконання Постанови №355 та Порядку №45 Рівненським обласним військовим комісаріатом видано довідку № ХГ15082 від 22.05.2012 року згідно якої ОСОБА_1 було проведено перерахунок пенсії.

Згідно даної довідки сума грошового забезпечення, що враховується для визначення порівняльного розміру пенсії за посадою, яку обіймав позивач на момент звільнення зі служби, складав 4580,80 грн.

З 01.10.2011 року Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 за №3668 внесено зміни до ч.2 стапі 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», де визначено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80% відповідних сум грошового забезпечення.

Оскільки, перерахунок пенсії проводився у липні 2012 року, то на цей момент діяли положення ч.2 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що набрали чинності з 01.10.2011 року.

Отже, для визначення порівняльного розміру пенсії для перерахунку, відповідно до Постанови №355 було взято грошове забезпечення в сумі 4580,80 грн. х 80%, що становить 3664,64 грн., а для визначення максимального підвищення пенсії необхідно 3664,64 грн. - 3265,92 грн. (основний розмір пенсії до перерахунку) = 398,72 грн. - це і є сума максимального підвищення пенсії позивача відповідно до постанови №355.

Для суми підвищення пенсії позивача з 01.07.2012 необхідно 3265,92грн. х 11 % що становить 359,25грн.

Враховуючи наведене вище, розмір пенсійної виплати з 01.07.2012 склав 3625,17 грн. (3265,92 грн. + 359,25 грн.).

Перерахунок пенсії з 01.09.2012 було визначено наступним чином 3265,92 х 23%, що становить 751,16 грн. Оскільки, дана сума перевищує 398,72 грн. (суму максимального підвищення обрахованого відповідно до норм Постанови №355), отже і розмір пенсії позивача починаючи з 01.09.2012 було підвищено на 3265,92грн. + 398,72 грн., що становить 3664,64 грн.

Що стосується перерахунку пенсії станом на 01.01.2013 до 35%, то у відповідача відсутні всі законні підстави оскільки, максимальне підвищення пенсії, яке передбачене Постановою №355 становить 398,72 грн. і воно встановлене з 01.09.2012 року.

Враховуючи вищенаведене головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснювало перерахунок пенсії позивача відповідно до норм чинного законодавства та спростовує доводи адміністративного позову щодо зменшення пенсії ОСОБА_1 починаючи з 01.10.2011 на 22445,92 грн.

Згідно із ч.l ст.2 КАС України основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, адміністративний суд може лише визнавати дії суб`єктів владних повноважень незаконними та покласти обов`язок на відповідача провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не є уповноваженим органом провадити розрахунок суми заборгованості по виплатам щомісячного довічного грошового утримання на майбутнє.

Щодо питання проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати регулюються Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» №2050-III від 19.10.2000 року та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 року (далі Порядок №159).

Відповідно до ст.ст.l,2 (далі Закон №2050-III) та п.п. 1, 2 Порядку №159 підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з 1 січня 2001 року.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до цих нормативних актів підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів (заробіmої плати, пенсії, соціальних виплат. стипендіі); 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 3) затримка виплати доходів один і більше календарних місяців; 4) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

Позивачем не було втрачено частини доходів (пенсіі), оскільки, головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області перерахунок, нарахування та виплата пенсії проводяться відповідно до норм чинного законодавства без затримки та порушень строків її виплати.

Отже, відсутні всі законні підстави для нарахування позивачу компенсації втрати частини доходу.

Щодо стягнення судового збору на користь позивача слід зазначити, що ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки державні асигнування спрямовуються лише на виплату пенсій вимоги позивача щодо стягнення на його користь судового збору з відповідача є безпідставними та неправоміриими.

З огляду на викладені доводи та нормативні акти відповідач просив відмовити ОСОБА_1 в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач підтримав позов з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача позову не визнала, та просила відмовити у задоволенні позову із підстав, викладених у запереченні до позову. Вислухавши доводи позивача, та представника відповідача суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Відповідно до змісту ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано, обгрунтовано, тобто з урахуваням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону.

Як вбачається з наведеної норми права, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом встановлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

За правилами пункту 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45, перерахунок раніше призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ пенсій проводиться в разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року № 355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» установлено з 1 липня 2012 року підвищення до пенсій, призначених до зазначеної дати відповідно до Закону № 2262-ХІІ, у розмірі 11 відсотків пенсій, обчислених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону № 2262-ХІІ, збільшивши його з 1 вересня 2012 року до 23 відсотків та з 1 січня 2013 року до 35 відсотків.

Аналіз змісту постанови № 355, дозволяє зробити висновок, що зазначеною постановою Кабінет Міністрів України не приймав рішень щодо зміни розмірів хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Також обґрунтованим є висновок відповідача про те, що довідка Рівненського обласного військового комісаріату від 22 травня 2012 року не може бути підставою для перерахунку пенсії, оскільки враховує граничні розміри надбавок, а не фактичну зміну хоча б одного з видів грошового забезпечення військовослужбовця на підставі належного рішення суб`єкта владних повноважень.

Така правова позиція викладеня у постанові Верховного Суду України №21-641а14 від 17 березня 2015 року.

Зважаючи на викладене на думку суду обрахунок пенсії для позивача відповідачем проведено правильно, а отже підстав для задоволення позову немає.

Керуючись ст.ст.158-163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України у Рівненській області про проведення перерахунку пенсії та виплату різниці в пенсії за минулий час, відмовити за неогрунтованістю позову.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного тексту постанови, через Дубенський міськрайонний суд.

У випадку неподання скарги в зазначений строк постанова набирає законої сили по закінченні строку на оскарження.

У випадку подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили за результатами розгляду судом апеляційної інстанції.

Суддя: