Справа № 817/3219/15
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2015-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року 11 год. 15 хв.Справа № 817/3219/15 м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., за участю: секретаря судового засідання Єрмошкіної Л.І.; представника позивача ОСОБА_1 (довіреність від 08 жовтня 2015 року); представника відповідача ОСОБА_2 (довіреність від 24 лютого 2015 року); розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення і податкової вимоги.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_3 (далі іменується позивач) до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області (далі іменується відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 31.07.2014 №2, яким збільшено грошове зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 23181 грн. 81 коп., та податкову вимогу від 29.09.2014 №3846-25.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначає, що отримавши постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 24.09.2015 у справі №817/2686/15 за позовом Державної податкової інспекції у м. Рівному Гловного управління ДФС у Рівненській області до ОСОБА_3 про стягнення податкової заборгованості, позивач дізнався про прийняття фіскальним органом податкового повідомлення-рішення № 2 від 31.07.2014 та податкової вимоги від 29.09.2014 №3846-25. Як вказує позивач, податкове повідомлення-рішення та податкову вимогу він не отримував, про їх існування дізнався лише 06.10.2015, з їх змістом не згідний з наступних підстав. Прощена позивачу ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за Договором кредиту №300Д від 31.08.2007 (що включає в себе заборгованість по нарахованих процентах) в сумі 110440 грн. 30 коп., відповідно до позиції позивача, не є додатковим благом, з якого позивач повинен сплачувати податок з доходів фізичних осіб. Основною ознакою доходу платника податку, як обєкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі. Отже, відсотки за користування кредитом, нараховані банком відповідно до умов договору та анульовані за його рішенням, не є доходом платника податків в розумінні Податкового кодексу України та не підлягають оподаткуванню. Тому, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді від 19.10.2015 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання, призначене на 21.12.2015, прибув представник позивача, підтримав заявлені позовні вимоги, та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

До суду також прибув представник відповідача, заперечив проти позовних вимог та вказав, що спірне податкове повідомлення-рішення є правомірним, оскільки нарахування грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб відбувалось на підставі інформації з Відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми нарахованих (виплачених) доходів ОСОБА_3, відповідно до яких ПАТ «Укрсоцбанк» включив суму нарахованих (виплачених) доходів ОСОБА_3 за четвертий квартал 2013 року у розмірі 110440 грн. 30 коп. (сума анульованого (прощеного) боргу). Відповідач вказує, що сума прощеного банком боргу є доходом позивача як додаткове благо, а відтак підлягає оподаткуванню.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибула, проте подала до суду заяву про розгляду справи за відсутності уповноваженого представника.

На підставі частини 3 статті 160 КАС України, вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 21.12.2015.

Відповідно до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного зясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та зясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі наказу від 10.07.2014 №539 фахівцями Державної податкової інспекції у м. Рівному ГУ ДФС в Рівненській області, яка є правонаступником Державної податкової інспекції у м. Рівному ГУ Міндоходів в Рівненській області, проведено перевірку щодо отримання позивачем доходу у вигляду додаткового блага, за результатами якої складено Акт «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки щодо отримання доходу у вигляді додаткового блага громадянином ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_1 за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року» від 14.07.2014 №107//17-100 (далі іменується Акт перевірки) (а.с. 6-10).

Перевіркою встановлено порушення позивачем підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, пункту 179.1 статті 179 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі іменується ПК України), у результаті чого встановлено неподання податкових декларацій за період, що перевірявся, в тому числі по податкових періодах: 2013 рік; підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14, підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, пункту 179.1 статті 179 ПК України, у результаті чого визначено суму податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік у розмірі 18545 грн. 45 коп.

На підставі Акту перевірки фіскальним органом винесено податкове повідомлення-рішення від 31.07.2014 №2 про визначення суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 23181 грн. 81 коп., в тому числі: за основним платежем 18545 грн. 45 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 4636 грн. 36 коп. (а.с. 11).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених субєктом владних повноважень в основу спірного податкового повідомлення-рішення, а також суджень, відображених контролюючим органом в Акті перевірки, на відповідність вимогам частини 3 статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, суд зазначає наступне.

Між позивачем та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» укладено договір кредиту № 300Д від 31.08.2007 (а.с. 14-16), відповідно до якого позивачу надано кредит на суму 227200 грн. 00 коп.

На адресу позивача надіслано Повідомлення № 02-06/999 про анулювання боргу (в порядку абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України) від 25.10.2013 (далі іменується Повідомлення) (а.с.13), в якому повідомлялось про прийняття банком рішення про анулювання кредитної заборгованості, що включає заборгованість по нарахованих процентах, в сумі 110440 грн. 30 коп.

Також у Повідомленні зазначено, що анульована сума заборгованості є доходом позивача, отриманим як додаткове благо, та необхідно самостійно сплатити податок з такого доходу та відобразити його у річній декларації з податку на доходи фізичних осіб.

За приписами підпункту 14.1.47. пункту 14.1 статті 14 ПК України, додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до пункту 164.1. статті 164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Згідно абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно з пунктом 162.1 статті 162 ПК України, платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

За приписами пункту 163.1 статті 163 ПК України, об'єктами оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Тобто визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб у вигляді додаткового блага є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах. При цьому анулювання кредитної заборгованості, що включає заборгованість за процентами не є фактичним отриманням доходу в розумінні Податкового кодексу та не може визначатись як додаткове благо у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням.

Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 №435-IV (далі іменується ЦК України), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилами статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 №2121-III (далі іменується Закон України №2121-III), банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора (стаття 605 ЦК України).

Судом встановлено, що анульована банком сума заборгованості позивача в розмірі 110440 грн. 30 коп. є заборгованістю по процентах за користування кредитом, що підтверджено дослідженими судом доказами, а саме: листом ПАТ «Укрсоцбанк», детальним розрахунком суми кредитної заборгованості за кредитним договором № 300Д від 31.08.2007 (а.с. 54, 70-76).

Таким чином, прощені позивачу відсотки не є його доходом як додатковим благом, оскільки прощення відсотків, штрафу, пені, неустойки, за неналежне виконання грошових зобовязань регулюється між сторонами в межах договірних відносин, визначених цивільним законодавством.

Аналіз наведених вище норм законодавства дає підстави для висновку, що оскільки сума відсотків за користування кредитом не є складовою основної суми боргу (тілом кредиту), тому вона не може включатися до загальномісячного (річного) доходу.

З розрахунку, наведеного в Акті перевірки, вбачається, що фіскальним органом при встановленні бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб застосовано суму доходу, яка зазначена в Повідомленні банку 110440 грн. 30 коп., однак дана сума є сумою відсотків за користування кредитом.

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність рішення фіскального органу, що підлягає скасуванню щодо визначення грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 23181 грн. 81 коп. в тому числі: за основним платежем 18545 грн. 45 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 4636 грн. 36 коп.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи допустимі та належні докази у їх сукупності та заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд зазначає, що посилання позивача на неналежне вручення фіскальним органом податкового повідомлення-рішення від 31.07.2014 №2, на увагу суду не заслуговує з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 42.2 статті 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Абзацами 2 та 3 пункту 58.3 статті 58 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Судом встановлено, що Державна податкова інспекція у м. Рівному направила податкове повідомлення-рішення на адресу, за якою зареєстрований ОСОБА_3, а саме: м. Рівне, вул. Корольова, 23/61, що підтверджено рекомендованим повідомленням з поверненим поштовим відправленням (а.с.36).

Крім того, даний факт встановлений Житомирським апеляційним адміністративним судом у постанові від 01.12.2015 при розгляді справи № 817/2686/15 за позовом ДПІ у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з податку на доходи фізичних осіб (а.с.62-63).

Згідно з статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими.

За приписами частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 4, 7 12, 14, 86, 158 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області від 31 липня 2014 року №2 та податкову вимогу від 29 вересня 2014 року №3846-25.

Присудити на користь ОСОБА_3 суму судового збору у розмірі 487 грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови, складеної у повному обсязі, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Суддя К.М. Недашківська