Справа № 807/1703/15
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2015-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 грудня 2015 рокум. Ужгород№ 807/1703/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.

з участю секретаря судового засідання Кубічек Н.І.

за участі сторін:

представника позивача ОСОБА_1;

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Мукачівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 21 грудня 2015 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Постанову у повному обсязі було складено 28 грудня 2015 року.

До Закарпатського окружного адміністративного суду звернулася з позовною заявою Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_1 до Мукачівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області, якою просив суд: 1. Відкрити провадження у справі; 2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Мукачівською ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області № НОМЕР_1 від 17 серпня 2015 року форми "Р", яким збільшено суму грошового зобовязання ФОП ОСОБА_3 за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за основним платежем на суму 54443 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 27221,50 грн.; 3. Судові витрати стягнути з бюджету.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскаржене податкове повідомлення-рішення відповідача прийнято в супереч норм чинного законодавства. Зокрема, позивач зазначає що висновок відповідача є безпідставним, таким що не ґрунтується на нормах чинного законодавства України, а є тільки припущеннями особи, яка фізично здійснювала перевірку, а прийняте на підставі таких припущень податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню. Також представником позивача зазначено, що позивачем правомірно віднесено до податкового кредиту суму з ПДВ у розмірі 206000 грн., що сплачені за придбаний та імпортований тягач сідельний, для перевезення напівпричепів, двохвісний, марки DAF модель FT XF105, тип: FT XF 105.460, шасі: XLRTE47MS0G025646, оскільки така сума підтверджена ВМД № 305090000/2014/006326 від 25 квітня 2014 року та платіжним дорученням № 392 від 17 квітня 2014 року, а сама сплата була проведена з розрахункового рахунку ФОП ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_2 № 2611 код банку 312226 Філія АТ "Укрексімбанк", м. Ужгород.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги за обставин, викладених у позовній заяві підтримав повністю, дав аналогічні пояснення та просив суд задовольнити позовну заяву повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги заперечив повністю з мотивів, викладених у запереченнях проти позову та просив відмовити в задоволені позовної заяви повністю.

Зясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх належними та допустимими доказами суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є Фізичною особою-підприємцем. Реєстраційний номер облікової картки платника податків є НОМЕР_2. Позивач є платником ПДВ, про що видано свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість від 08 серпня 2000 року № 62647950 та присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість НОМЕР_3. Позивач здійснював такий вид господарської діяльності як "Вантажний автомобільний транспорт". Дані обставини зафіксовані в акті перевірки від 03 серпня 2015 року за № 1489/17-02/НОМЕР_2 та не заперечуються сторонами (а.с.а.с. 19-65).

У період з 07 липня 2015 року по 27 липня 2015 року Мукачівською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Закарпатській області було проведено планову документальну виїзну перевірку позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, дотримання вимог податкового законодавства, виконання вимог валютного та іншого законодавства контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року, про що 03 серпня 2015 року Мукачівською ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області складено Акт № 1489/17-02/НОМЕР_2 (а.с.а.с. 19-65)

Зокрема, в акті перевірки, у пункті 2 Розділу III "Висновки" зафіксовано, що в порушення статті 198 пункту 198.3, статті 200 пункту 200.1 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_3 завищено суму дозволеного податкового кредиту з податку на додану вартість за грудень 2014 року на суму 54443 грн. у звязку з чим занижено суму податкового зобовязання з податку на додану вартість за грудень 2014 року на суму 54443 грн..

На підставі вказаного вище акту перевірки відповідачем 17 серпня 2015 року складено податкове повідомлення-рішення форми "Р" за № НОМЕР_1 року, яким позивачеві збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за основним платежем на суму 54443 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 27221,50 грн. (а.с. 11).

Відповідно до статті 2 частин 1 та 3 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 19 частини 2 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційно закріплений принцип законності також міститься і в статті 21 пункті 21.1. Податкового кодексу України, згідно з яким, посадові особи контролюючих органів зобовязані, зокрема, дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Перевіркою правильно встановлено фактичні обставини, але зроблені помилкові висновки та невірно застосовано норми законодавства України.

Судом встановлено, що позивачем був придбаний тягач сідельний, для перевезення напівпричепів, двохвісний, марки DAF модель FT XF105, тип: FT XF 105.460, шасі: XLRTE47MS0G025646, колісна формула 4x2 календарний рік виготовлення: 2014, модельний рік виготовлення: 2014. Відправник BAS Trucks B.V., адреса відправника 5466 АР Veghel, Мас Arthurweg 2, Holland. ВМД № 305090000/2014/006326 від 25 квітня 2014 року. Вартість товару відповідно до ВМД становить 1030726,49 грн. фактурна вартість 1037026,49 грн., сума ПДВ 206145,30 грн. (а.с. 16).

Судом також встановлено, що відповідно до платіжного доручення № 392 від 17 квітня 2014 року позивачем сплачено суми податку на додану вартість у розмірі 206000 грн. отримувачем якого вказано Чопську митницю Міндоходів (а.с. 114).

Вказана сума ПДВ сплачена з розрахункового рахунку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_2 №2611 код банку 312226 Філія AT "Укрексімбанк", м. Ужгород.

Відповідно до Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу CAT №789663. вказаний транспортний засіб 29 квітня 2014 року був зареєстрований за позивачем як за фізичною особою. Реєстраційний номер цього транспортного засобу є АО2821ВН (а.с. 17).

Актом перевірки зафіксовано (а.с. 57 (сторінка 40 акту)), що в рядку 2 "необоротні активи" ФОП ОСОБА_3 відобразив вартість придбаного тягача сідельного, для перевезення напівпричепів, двохвісний, марки DAF модель FT XF105, тип: FT XF 105.460, шасі: XLRTE47MS0G025646, колісна формула 4x2 календарний рік виготовлення: 2014, модельний рік виготовлення: 2014. Відправник BAS Trucks B.V., адреса відправника 5466 АР Veghel, Мас Arthurweg 2, Holland. ВМД № 305090000/2014/006326 від 25 квітня 2014 року. Вартість товару відповідно до ВМД становить 1030726,49 грн. фактурна вартість 1037026,49 грн., сума ПДВ 206145,30 грн.. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу CAT №789663. Реєстраційний номер НОМЕР_4. Транспортний засіб зареєстрований на фізичну особу ОСОБА_3.

Згідно пункту Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопед (затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388) : "Транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в реєстраційно-екзаменаційних підрозділах Державтоінспекції (далі - підрозділи Державтоінспекції). Транспортні засоби, що належать фізичним особам - підприємцям, реєструються за ними як за фізичними особами."

В ОСОБА_4 юстиції України від 04 серпня 2008 року № 7885-0-33-08 "Щодо реєстрації транспортних засобів за фізичними особами-підприємцями" зазначено, що оскільки за нормами ЦК України відсутній такий суб'єкт права власності, як фізична особа - підприємець, а право займатися підприємницькою діяльністю є майновим правом фізичної особи, реєстрація транспортних засобів має здійснюватись за фізичною особою, а не за фізичною особою - підприємцем, оскільки реєстрація здійснюється за особами, які є власниками транспортних засобів.

Вищенаведений лист був доведений працівникам ДФС листом Державної податкової адміністрації України від 13 серпня 2008 року №16437/7/17-0717 "Для врахування в роботі".

Відповідно до статті 316 частини 1 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 318 частини 1 ЦК України, субєктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу.

У статті 2 частині 1 ЦК України встановлено, що учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи (далі - особи).

Відповідно до статті 318 частини 2 ЦК України усі субєкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до статті 128 частини 2 ГК України, громадянин-підприємець відповідає за своїми зобовязаннями усім своїм майном, на яке відповідно до закону може бути звернено стягнення.

З аналізу наведених норм випливає, що законодавство України не розмежовує право власності фізичної особи та фізичної особи-підприємця, натомість існує норма яка прямо передбачає реєстрацію транспортних засобів виключно за фізичними особами.

Відповідно до статті 14 пункту 14.1 підпункту 14.1.181 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобовязання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до статті 14 пункту 14.1 підпункту 14.1.139 Податкового кодексу України, термін "особа" для цілей розділу V Кодексу, зокрема, вживається в такому значенні: фізична особа (громадянин України, іноземець та особа без громадянства), яка здійснює діяльність, що належить згідно із законодавством до підприємницької (крім фізичних осіб, що знаходяться на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва відповідно до законодавства), та/або ввозить товари на митну територію України.

Позивач у даному випадку є фізичною особою, яка здійснює діяльність, віднесену законодавством до підприємницької, є платником ПДВ у розумінні статей 14 та 180 Податкового кодексу України, зареєстрований у встановленому порядку платником ПДВ, тому на нього повною мірою поширюються правові норми, які визначають порядок обчислення і сплати ПДВ.

Також судом встановлено що спірні транспортні засоби використовуються позивачем в його господарській діяльності (Т. 2 а.с.а.с. 46-109).

Відповідно до статті 185 пункту 185.1 ПК України обєктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на обєкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі обєкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів (супутніх послуг) на митну територію України в митному режимі імпорту або реімпорту (далі - імпорт).

Відповідно до статті 200 пункту 200.1 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобовязання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно із підпунктом "а" пункту 198.1. статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.2. статті 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати (нарахування) податку за податковими зобовязаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобовязаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду.

Статтею 198 пунктом 198.3 Податкового кодексу України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Необхідно також звернути увагу на норму, що встановлена статтею 198 пунктом 198.6 Податкового кодексу України, відповідно до якої не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Отже позивач у встановленому законом порядку при придбанні транспортних засобів з метою їх використання у власній господарській діяльності у повній відповідності до вказаних норм податкового законодавства отримав право на віднесення сум ПДВ до податкового кредиту. Всі суми податкового кредиту підтверджені належним чином оформленими податковими накладними та вантажними митними деклараціями.

Водночас норми податкового законодавства України не обмежують право платника податку на податковий кредит залежно від субєктного складу сторін у правовідносинах за договорами на придбання товарів (робіт, послуг), у тому числі і транспортних засобів та визначають одинакові права та обовязки як для юридичних, так і для фізичних осіб, платників податку (в тому числі і фізичних осіб-підприємців).

Постанова Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, на яку посилається відповідач, не регулює податкові відносини по сплаті ПДВ, а норми про оподаткування не містять відповідних обмежень права платника податку на податковий кредит і не ставлять його в залежність від приписів даного підзаконного нормативного акту.

Суд не може погодитися з позицією відповідача, відповідно до якої позивач як фізична особа-підприємець не набуває права власності на майно (в тому і транспортні засоби), оскільки позивач як фізична особа і як фізична особа-підприємець є одним і тим самим субєктом цивільних та податкових правовідносин.

Отже, враховуючи вищенаведене, позивачем правомірно віднесено до податкового кредиту суму з ПДВ сплачену на Чопській митниці Міндоходів за придбаний та імпортований тягач сідельний, для перевезення напівпричепів, двохвісний, марки DAF модель FT XF105, тип: FT XF 105.460, шасі: XLRTE47MS0G025646, оскільки така сума підтверджена ВМД №305090000/2014/006326 від 25 квітня 2014 року та платіжним дорученням № 392 від 17 квітня 2014 року, а сама сплата була проведена з розрахункового рахунку ФОП ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_2 №2611 код банку 312226 Філія АТ "Укрексімбанк", м. Ужгород.

Аналогічної думки дотримується і Вищий адміністративний суд в ухвалі від 20 листопада 2013 року : "... судами вірно зазначено, що неможливість реєстрації транспортних засобів за фізичними особами - підприємцями не позбавляє права таких осіб на податковий кредит по операціях з придбання транспортних засобів, якщо були дотримані умови його формування, визначені статтею 198 ПК України та не позбавляє права такого платника податків на бюджетне відшкодування з податку на додану вартість."

Пунктом 56.21 статті 56 Податкового кодексу України встановлено, що у разі, коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Відповідно до статті 71 частини 2 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наведених обставин суд констатує, що права та інтереси позивача порушені та потребують судового захисту, а відтак із врахуванням вищезазначеного оскаржене податкове повідомлення-рішення необхідно визнати протиправним та скасувати.

Відповідно до статті 94 частини 1 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Таким чином необхідно присудити понесені позивачем документально підтверджені судові витрати, у вигляді сплати судового збору.

Керуючись статтями 11, 94, 160-163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Мукачівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області за № НОМЕР_1 від 17 серпня 2015 року.

Присудити Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 здійснені ним документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 182,70 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Мукачівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається через Закарпатський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції. У випадках, встановлених статтею 167 частиною 4 цього Кодексу десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

СуддяОСОБА_5