Справа № 820/9407/15
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2015-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

28 грудня 2015 р. справа № 820/9407/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Цибульник Г.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

за участю представника відповідача Потапенко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області, в якому просить суд з урахуванням уточнень: скасувати податкові-повідомлення рішення Харківської ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області № від 06.05.2015 року, № від 06.05.2015 року, № від 06.05.2015 року, № від 06.05.2015 року, № 006761702 від 02.09.2015 року та вимогу про сплату боргу (недоїмки) Харківської ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області № Ф- від 29.04.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що податковим органом проведено перевірку ФОП ОСОБА_3, за результатами якої складено Акт № 263/20-23-17-02-07/НОМЕР_5 від 27.02.2015 року. На підставі даного акту, відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення № від 06.05.2015 року, № від 06.05.2015 року, № від 06.05.2015 року, № від 06.05.2015 року та вимогу про сплату боргу (недоїмки) Харківської ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області № Ф- від 29.04.2015 року. Позивач зазначає, що приймаючи спірні рішення, контролюючий орган дійшов до неправомірного висновку про порушення позивачем вимог діючого законодавства, оскільки у позивача наявні всі первині документи які підтверджують валові витрати позивача.

Представник позивача в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, з підстав зазначених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову, посилаючись на те, що встановлені за наслідком перевірки порушення позивачем вимоги діючого законодавства є обґрунтованими, та як наслідок, прийняті на їх підставі спірні податкові повідомлення-рішення є законними, а тому позов не підлягає задоволенню.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа - підприємець 28.10.2005 року № 000292 за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач перебуває на податковому обліку в Харківській ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області з 28.10.2005 року № 00, рнокпп НОМЕР_5.

З матеріалів справи вбачається, що Харківською ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 щодо повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року.

Проведеною перевіркою у висновках акту встановлені наступні порушення вимог чинного законодавства ФОП ОСОБА_3, зокрема: п. 138.2 ст. 138, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 ПК України, а саме завищення валових витрат на 2013 рік, що призвело до заниження чистого оподатковуваного доходу та заниженню податкового зобов'язання з податку на доходи з фізичних осіб у загальній сумі 840460,28 грн.; п. 44.1, п. 44.3, п. 44.7 ст. 44, п. 177.10 ПК України, а саме: не зберігання документів з питань обчислення і сплати податків та зборів, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; п. 177.5 ст. 177 ПК України, а саме: несвоєчасна сплата авансових платежів з податку на доходи фізичних осіб по строку 15 березня, 15 травня, 15 травня та 15 листопада; п. 2 ст. 7 4 ЗУ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону 2464, в результаті чого донараховано єдиного внеску в розмірі 74829,79 грн., у тому числі за січень у сумі 6200,92 грн., лютий - 6200,91 грн., березень - 6200,91 грн., квітень - 6200,91 грн., травень - 6200,91 грн., червень - 6200,91 грн., липень - 6200,91 грн., серпень - 6200,91 грн., вересень - 6200,91 грн., жовтень - 6200,91 грн., листопад - 6200,91 грн., грудень - 6619,74 грн.; п. 85.2 ст. 85 ПК України, а саме не зберігання первинних документів.

За результатами перевірки, податковим органом прийнято податкові повідомлення - рішення № від 06.05.2015 року, № від 06.05.2015 року, № від 06.05.2015 року, № від 06.05.2015 року, вимогу про сплату боргу (недоїмки) Харківської ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області № Ф- від 29.04.2015 року.

В подальшому, за результатами адміністративного оскарження прийнятих податкових повідомлень-рішень за скаргою ФОП ОСОБА_3, ГУ ДФС у Харківській області скасовано податкове повідомлення-рішення № від 06.05.2015 року про нарахування штрафних санкцій у розмірі 10 % на суму 26,27 грн., № від 06.05.2015 року про нарахування штрафних санкцій у розмірі 20% на суму 527,98 грн., в іншій частині вказані рішення та податкові повідомлення - рішення № від 06.05.2015 року, № від 06.05.2015 року залишені без змін. Збільшено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, визначеному у податковому повідомленні - рішенні № від 06.05.2015 на загальну суму 8263,40 грн. та прийнято податкове повідомлення - рішення № 006761702 від 02.09.2015 року про збільшення суми грошового зобов'язання за основним платежем 8263 грн. 40 коп., з яких за основним платежем 6010,72 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 вказаного Кодексу, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Згідно п.138.2 ст.138 ПК України - витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді. Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з п. 44.6 ст. 44 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абз. 2 п. 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абз. 2, 4 п. 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Згідно з п. 177.2 ст. 172 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподаткованим доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Згідно з п. 177.4 ст. 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом ІІІ цього Кодексу.

Підпунктом 177.5.1 п. 177.5 ст. 177 ПК України, авансові платежі з податку на доходи фізичних осіб розраховуються підприємцем самостійно, але не менш як 100 відсотків річної суми податку з оподатковуваного доходу за минулий рік (у співставних умовах) та сплачуються до бюджету по 25 відсотків щокварталу (до 15 березня, до 15 травня, до 15 серпня і до 15 листопада).

Відповідно до п. 177.10 ст. 170 ПК України, фізичні особи-підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

З положень ч.1, 3 ст. 9 вказаного Закону вбачається, що бухгалтерський облік полягає, зокрема, у складанні та прийнятті до обліку первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складенні на їх підставі зведених облікових документів, систематизації інформації первинних документів на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форму); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Зазначені норми права кореспондують з приписами Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, відповідно до п. 2.1 якого первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. В п. 2.4 Положення № 88 зазначені обов'язкові реквізити первинних документів, якими є: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто, приписами норм чинного законодавства передбачено, що до документів первинного бухгалтерського обліку відносяться не тільки розрахункові та платіжні документи, але будь-які інші документи, що фіксують та підтверджують господарські операції, а саме: договори, накладні (прибуткові, видаткові, товарно-транспортні), акти виконаних робіт (наданих послуг), накази, журнали, бухгалтерські книги тощо.

Відповідну позицію висловив і Вищий адміністративний суд України у своєму листі від 02.06.2011 р. № 742/11/13-11, зокрема зазначивши, що в разі фактичного здійснення господарської операції будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних.

З матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_3 мав господарські відносини з ТОВ "Адам Інтернешнл Лізер Груп", ПРаТ "ВТП "Укренергочормет", ТЗОВ "Тібет", ТОВ "Тандем Плюс", ТОВ "МСК", ТОВ "Агроімпорт Плюс", ТОВ "Альфа-Тех Харків", ПП "Промтехснаб Плюс", ТОВ "Славута Сервіс", ПП "Лемар", СПД рнокпп НОМЕР_6,ТОВ НВП "Алмаз".

Вчинення господарських операцій з вказаними контрагентами підтверджуються первинними документами, зокрема видатковими накладними, які були дослідженні в ході розгляду справи та долучені до матеріалів справи. Факт наявності накладних (прибуткових накладних), їх відповідність вимогам чинного законодавства України, відповідачем в ході судового розгляду не заперечувався.

Також, суд вважає за необхідне зауважити, що під час проведення перевірки первинні документи надавались до податкового органу, що підтверджується листом позивача від 24.04.2015 року.

Крім того, відповідно до ст. 5 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства № 984 від 22.12.2010 року зазначено, що у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів. У разі відмови посадових осіб платника податків надати копії документів посадовій (службовій) особі органу державної податкової служби така особа складає акт у довільній формі, що засвічує факт відмови, факт про складання такого акта відображається в акті документальної перевірки.

Суд зазначає, що в силу приписів ст. 71 КАС України, суб'єктом владних повноважень не доведено ненадання первинних документів ФОП ОСОБА_3 до перевірки.

З урахуванням наведеного, суд вважає що податкове повідомлення - рішення № від 06.05.2015 року підлягає скасуванню.

З огляду на визначення, наведене в пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України, витратами є сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до пп. 14.1.228 п. 14.1 ст. 14 ПК України, собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг для цілей розділу III цього Кодексу - витрати, що прямо пов'язані з виробництвом та/або придбанням реалізованих протягом звітного податкового періоду товарів, виконаних робіт, наданих послуг, які визначаються відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, що застосовуються в частині, яка не суперечить положенням цього розділу.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що оскільки податковим органом не доведено обґрунтованість нарахування позивачу грошових зобов'язань з податку на доходи з фізичних осіб, то податкове повідомлення-рішення від 06.05.2015 року № та податкове повідомлення - рішення № 006761702 від 02.09.2015 року про донарахування податку на доходи фізичних осіб є необґрунтованим, прийнятим всупереч нормам чинного законодавства та підлягає скасуванню.

Крім того, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Статтею 6 Закону України "Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" встановлено, що платник єдиного внеску, зокрема, зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 та ч. 11 ст. 8 Закону № 2464 єдиний внесок для платників, визначених, зокрема, у п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464 встановлюється у розмірі 34,7 % суми доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального єдиного внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток) та не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Згідно із ст. 9 Закону № 2464 обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджуються нарахування (обчислення) виплат доходу, на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Частиною 4 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" встановлено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Таким чином, оскільки за перевіряємий період податковим органом не доведено правомірності обчислення суми оподатковуваного доходу, на який нараховується єдиний внесок, а єдиний внесок для платників, встановлюється у розмірі 34,7 % суми доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, то податкові повідомлення - рішення № від 06.05.2015 року, № від 06.05.2015 року та податкова вимога про сплату боргу (недоїмки) від 29.04.2015 № Ф- підлягають скасуванню.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про правомірність віднесення позивачем до складу валових витрат за перевіряємий період, а тому у податкового органу відсутні підстави для донарахування ФОП ОСОБА_3 грошових зобов'язань, які визначені податковими повідомленнями рішеннями № від 06.05.2015 року, № від 06.05.2015 року, № від 06.05.2015 року, № від 06.05.2015 року, № 006761702 від 02.09.2015 року та вимогою про сплату боргу (недоїмки) Харківської ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області № Ф- від 29.04.2015 року, які з урахуванням встановлених у справі обставин підлягають скасуванню.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. ст. 9, 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ч. 1 ст. 94 КАС України. -

Керуючись ст.ст. 159, 160-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Харківський окружний адміністративний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити у повному обсязі.

Скасувати податкові повідомлення-рішення № від 06.05.2015 року, № від 06.05.2015 року, № від 06.05.2015 року, № від 06.05.2015 року, № 006761702 від 02.09.2015 року.

Скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 29.04.2015 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_5) сплачену суму судового збору у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн 20 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 05 січня 2016 року.

Суддя Р.В. Мельников