Справа № 813/377/13-а
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року Справа № 876/10097/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

представника позивача Кожана А.В.,

представника відповідача Павлюк Б.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18 червня 2013 року у справі за позовом Державного підприємства "Львівська обласна дирекція з протипаводкового захисту" до Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

ДП "Львівська обласна дирекція з протипаводкового захисту" 16.01.2013 року звернулося в суд з адміністративним позовом до ДПІ у Личаківському районі м. Львова Львівської області ДПС в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 28.12.2012р. №/20388 про зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 1626924,00 грн. та від 28.12.2012р. №/20390 про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на прибуток підприємств та сум штрафних (фінансових) санкцій загалом в сумі 3950765,00 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 18 червня 2013 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 28.12.2012 року №/20388, №/20390 прийняті Державною податковою інспекцією у Личаківському районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ДПІ у Личаківському районі м. Львова Львівської області ДПС оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що судом першої інстанції були недостатньо досліджені докази та обставини справи, рішення постановлено з порушенням норм матеріального права. Зазначає, що вимоги позивача безпідставні, а формування позитивних та від'ємних курсових різниць на суму дебіторської заборгованості Міністерства фінансів України не підтверджено матеріалами справи, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги заперечив та просив залишити її без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 25.09.2012 року по 22.10.2012 року ДПІ у Личаківському районі м. Львова Львівської області ДПС було проведено планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2010р. по 30.06.2012р.

За результатами проведеної перевірки було складено акт №314/239/22-10/36670377 від 29.10.2012р.

28 грудня 2012 року на підставі вказаного Акту перевірки ДПІ у Личаківському районі м. Львова Львівської області ДПС було прийнято податкові повідомлення-рішення від 28.12.2012р. №/20388 про зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств на 1626924,00 грн. та від 28.12.2012р. №/20390 про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на прибуток підприємств та сум штрафних (фінансових) санкцій загалом в сумі 3950765,00 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що виходячи з Положення (стандарту) бухгалтерського обліку та Податкового кодексу України, необхідною умовою для розрахунку курсових різниць на дебіторську заборгованість є віднесення її до активів, що будуть отримані або оплачені у фіксованій (визначеній) сумі грошей, що в даному випадку вказує на підставність визначення курсових різниць на дебіторську заборгованість, як монетарну статтю.

Таким чином, вважає, що позивачем правомірно сформовано витрати та доходи за І-ше півріччя 2012 року з врахуванням розрахунку курсових різниць на дебіторську заборгованість. Висновки ж Акту перевірки про порушення позивачем податкового законодавства є помилковими.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважаючи, що він відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України передбачено обов'язок сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Так з матеріалів справи видно, що 27.10.2009 року між ДП «Львівська обласна дирекція з протипаводкового захисту» (Позичальник) та Аквасейфті Інвест ПЛС (AQUASAFETY INVEST PLC) (Кредитодавець) укладений кредитний договір на суму 50 000 000 Євро.

27 жовтня 2009 року між Кабінетом Міністрів України (який діє від імені України) в особі Міністра фінансів України як Гарантом та Аквасейфті Інвест ПЛС (AQUASAFETY INVEST PLC) як Кредитодавцем укладено Гарантійну Угоду №28010-02/113 по відношенню до зобов'язань позичальника за Кредитним договором.

Також 27 жовтня 2009 року між Міністерством фінансів України, ДП «Львівська обласна дирекція з протипаводкового захисту» та ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» укладено Договір №28010-02/112 про умови використання, погашення та обслуговування іноземного кредиту, що надається ДП «Львівська обласна дирекція з протипаводкового захисту» під державну гарантію для фінансування інвестиційного проекту комплексного протипаводкового захисту у Львівській області на 2009-2011 роки, та про належне забезпечення надання державної гарантії.

З аналізу умов вказаних вище договорів випливає, що валютні кошти на погашення основного боргу, та інших виплат, пов'язаних з обслуговуванням валютного кредиту за кредитним договором між Позичальником (позивачем) та Аквасейфті Інвест ПЛС (AQUASAFETY INVEST PLC) від 27.10.2009р. здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, які з цією метою перераховуються на рахунок Позичальника (позивача), а відтак є підтвердженням наявності дебіторської заборгованості Міністерства фінансів України.

Також з матеріалів справи видно, що підприємством на бухгалтерському рахунку 3772 "Розрахунки з іншими дебіторами в іноземній валюті" відображено дебіторську заборгованість Міністерства фінансів України по "тілу кредиту" в еквіваленті 50,0 млн. євро. та нараховано і відображено лише в періоді І-ІІ кварталів 2012 року позитивну та від'ємну курсові різниці на цю заборгованість в податковому обліку підприємства.

З цього приводу, колегія суддів вважає за належне зазначити, що одним із основних принципів бухгалтерського обліку і фінансової звітності є принцип єдиного грошового вимірника. Суть його полягає в тому, що вимірювання і узагальнення всіх господарських операцій підприємства у фінансовій звітності здійснюється в єдиній грошовій одиниці - гривні. Операції в іноземній валюті відображаються як в національній грошовій одиниці України, так і у валюті розрахунків і платежів за кожною іноземною валютою окремо. Для переведення іноземної валюти в національну використовується валютний курс, Валютний курс - це курс грошової одиниці України до грошової одиниці іншої країни. Операції в іноземній валюті відображаються у валюті звітності, тобто перераховуючи суму в іноземній валюті у гривні із застосуванням валютного курсу на дату здійснення операції. Якщо на дату балансу або на дату здійснення розрахунків валютний курс змінився, виникають курсові різниці.

Об'єктами визначення курсових різниць є монетарні статті.

Відповідно до п.4 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 21 "Вплив змін валютних курсів" затвердженого наказом Міністерства фінансів України №193 від 10.08.2000, монетарні статті - це статті Балансу про грошові кошти, а також про такі активи і зобов'язання, що будуть отримані або оплачені у фіксованій (визначеній) сумі грошей або їх еквівалентів. Немонетарні статті - це статті, відмінні від монетарних. Отже, монетарні активи - це власне гроші та їх еквіваленти, дебіторська заборгованість за відвантажені товари (роботи, послуги) за договорами, що передбачають грошову компенсацію, а також нетоварна заборгованість, яка передбачає повернення суми боргу грошовими коштами.

Відповідно до п.5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 "Дебіторська заборгованість", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08.10.1999р. №237, встановлено, що дебіторська заборгованість визнається активом, якщо існує ймовірність отримання підприємством майбутніх економічних вигод та може бути достовірно визначена її сума.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновокм суду першої інстанції, що дебіторську заборгованість Міністерства фінансів України в даному випадку позивачем правомірно віднесено до активів, що будуть отримані або оплачені у фіксованій (визначеній) сумі грошей, що в свою чергу вказує на можливість визначення курсових різниць на дебіторську заборгованість, як монетарну статтю.

Відповідно до п.138.10.4. Податкового кодексу України, до складу інших витрат включаються інші операційні витрати, що включають, зокрема витрати за операціями в іноземній валюті, втрати від курсової різниці, визначені згідно зі ст.153 цього Кодексу.

Згідно пп.135.5 Податкового кодексу України, інші доходи включають зокрема доходи, визначені відповідно до ст.146, 147, 153 і 155-161 цього Кодексу.

Відповідно до пп.153.1.2 пп.153.1.3 Податкового кодексу України, "Оподаткування операцій з розрахунками в іноземній валюті" витрати, здійснені (нараховані) платником податку в іноземній валюті у зв'язку з придбанням у звітному податковому періоді товарів, робіт, послуг, у встановленому порядку включаються до витрат такого звітного податкового періоду шляхом перерахування в національну валюту тієї частини їх вартості, що не була раніше оплачена, за офіційним курсом національної валюти до іноземної валюти, що діяв на дату здійснення операції з такого придбання, а в частині раніше проведеної оплати - за таким курсом, що діяв на дату здійснення оплати.

Визначення курсових різниць від перерахунку операцій, виражених в іноземній валюті, заборгованості та іноземної валюти здійснюється відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку. При цьому прибуток (позитивне значення курсових різниць) ураховується у складі доходів платника податку, а збиток (від'ємне значення курсових різниць) ураховується у складі витрат платника податку.

Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати визначення курсових різниць та на підставі відповідних розрахунків, визначати доходи та витрати з врахуванням розрахунку позитивного та від'ємного значення курсових різниць на заборгованість по кредиту та на дебіторську заборгованість.

Крім того, як видно з інформації про відображення в податковому обліку ДП "Львівська обласна дирекція з протипаводкового захисту" позитивного та від'ємного значення курсових різниць по заборгованості в іноземній валюті за період з 01.10.2010р. по 30.06.2012р., наявної в матеріалах справи, розрахунок курсових різниць на дебіторську заборгованість підприємством розпочато з ІІ-го кварталу 2011 року, за наслідками прийняття Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2011року №209 "Про затвердження Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виконання боргових зобов'язань за кредитом, залученим ДП "Львівська обласна дирекція з протипаводкового захисту".

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем правомірно сформовано витрати та доходи за І-ше півріччя 2012 року з врахуванням розрахунку курсових різниць на дебіторську заборгованість.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому таку слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18 червня 2013 року у справі №813/377/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складання ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складання ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

А.І. Рибачук

Ухвала у повному обсязі складена 22.12.2015 року.