Справа № 804/18782/14
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2016-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 січня 2016 рокусправа № 804/18782/14
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.

секретар судового засідання: Фірсік Д.Ю.

за участі позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в засіданні в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. імені Газети «Правда», 29, апеляційну скаргу Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.12.2014 р. в справі № 804/18782/14 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій, вимоги про сплату боргу,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі Лівобережна ОДПІ м. Дніпропетровська) про скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій та податкової вимоги, з урахуванням заяв про зміну та уточнення позовних вимог просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 19.05.2014 р. № НОМЕР_1 про збільшення суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 510 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; № НОМЕР_2 про збільшення суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в загальному розмірі 167332,13 грн., в тому числі за основним платежем - 111554,75 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 55777,38 грн., рішення про застосування штрафних № НОМЕР_3 в сумі 8215,82 грн., а також вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в загальному розмірі 116423,78 грн., з яких 105839,8 грн. недоїмка, 10583,98 грн. штрафні санкції. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на невідповідність висновків акту перевірки, за наслідками якої прийняті оскаржувані рішення, фактичним обставинам.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.12.2014 р. позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Апеляційна скарга фактично обґрунтована висновками акту перевірки, зазначено про ненадання судом першої інстанції правової оцінки не підтвердження фактичного здійснення позивачем господарських операцій, а також наявної податкової інформації про неможливість контрагентів позивача здійснювати господарську діяльність.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Позивач в судовому засіданні просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Лівобережною ОДПІ м. Дніпропетровська проведена документальна планова виїзна перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р. Перевіркою встановлені порушення п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України в частині заниження суми податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 111554,75 грн., у тому числі по періодах: 2012 рік 82355,64 грн.; 2013 рік 29199,11 грн.; п. 119.2 ст. 119 Податкового кодексу України в частині неподання та не відображення у податкових розрахунках 1 ДФ суми виплачених доходів фізичним особам-підприємцям; п. 4 ч. 1 ст. 4, п. 2 ст. 6, п. 1 ч. 2 ст. 7, п. 11 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», у результаті чого занижено єдиний соціальний внесок, що нараховується на суму чистого оподаткованого доходу, на загальну суму 105839,80 грн., у тому числі по періодах: 2012 рік 58476,75 грн.; 2013 рік 47363,05 грн. За результатами перевірки податковим органом складений акт від 25.04.2014 р. № 1446/17-3/НОМЕР_4, на підставі якого відповідачем прийнято податкову вимогу про сплату боргу від 25.04.2014 р., яким позивачу визначено загальну суму боргу зі сплати єдиного внеску - недоїмки зі сплати єдиного внеску та штрафів на суму 116473,78 грн., у тому числі недоїмка 105839,80 грн., 10583,98 грн. штрафні санкції; податкове повідомлення-рішення від 19.05.2014 р. № НОМЕР_2, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 167330,13 грн., у тому числі за основним платежем 111554,75 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 55777,38 грн.; податкове повідомлення-рішення від 19.05.2014 р. №, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 510,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; рішення № НОМЕР_3 про застосування штрафних санкцій від 19.05.2014 р. на суму штрафних санкцій та пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску в розмірі 8215,82 грн.

Приймаючи до уваги судові рішення, які набрали законної сили та якими встановлено реальність здійснення господарських операцій позивача з ПП «Валга» за вересень 2012 р., жовтень 2012 р., листопад 2012 р., грудень 2012 р., реальність здійснення господарських операцій з ТОВ «Альянс-Іст» за травень, липень, червень, серпень, листопад, вересень, жовтень та грудень 2012 р., січень, лютий 2013 р. та ТОВ «Голдлайн» за березень, квітень, травень, червень, липень 2013 р., а також підтвердження фактичного здійснення господарських операцій позивачем з ТОВ «Котедж» за січень 2012 р., ТОВ «Елтіс» за листопад 2012 р., суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність збільшення позивачу суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, застосування штрафних санкцій.

Колегія суддів вважає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Лівобережною ОДПІ м. Дніпропетровська проведена документальна планова виїзна перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р., за результатами якої складено акт від 25.04.2014 р. № 1446/17-3/НОМЕР_4. Перевіркою встановлено порушення позивачем п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України в частині заниження суми податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 111554,75 грн., у тому числі по періодах: 2012 рік 82355,64 грн.; 2013 рік 29199,11 грн.; п. 119.2 ст. 119 Податкового кодексу України в частині неподання та не відображення у податкових розрахунках № 1ДФ суми виплачених доходів фізичним особам-підприємцям; п. 4 ч. 1 ст. 4, п. 2 ст. 6, п. 1 ч. 2 ст. 7, п. 11 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», у результаті чого занижено єдиний соціальний внесок, що нараховується на суму чистого оподаткованого доходу, на загальну суму 105839,80 грн., у тому числі по періодах: 2012 рік 58476,75 грн.; 2013 рік 47363,05 грн.

На підставі вказаного акту перевірки контролюючим органом прийняті наступні рішення: податкову вимогу про сплату боргу від 25.04.2014 р. на загальну суму боргу зі сплати єдиного внеску в розмірі 116473,78 грн., з яких недоїмка 105839,80 грн., 10583,98 грн. штрафні санкції; податкове повідомлення-рішення від 19.05.2014 р. № НОМЕР_2 про збільшення суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 167330,13 грн., у тому числі за основним платежем 111554,75 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 55777,38 грн.; податкове повідомлення-рішення від 19.05.2014 р. № НОМЕР_1 про збільшення суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 510,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; рішення № НОМЕР_3 від 19.05.2014 р. про застосування штрафних санкцій на суму штрафних санкцій та пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску в розмірі 8215,82 грн.

Як вбачається з акту перевірки, підставою для збільшення позивачу суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб податковим повідомленням-рішенням № НОМЕР_2 є безпідставне віднесення позивачем до складу валових витрат за 2012-2013 роки витрат на придбання послуг на загальну суму 684848,35 грн., в тому числі по операціях з ПП «Валга» (ТОВ «Раквере»); ТОВ «Елтіс»; ТОВ «Котедж»; ТОВ «Альянс-Іст»; ТОВ «Голд-Лайн».

Так, відповідачем в акті перевірки зазначене про включення позивачем до складу валових витрат витрат з придбання послуг у ПП «Валга» (змінена назва на ТОВ «Раквере») в розмірі 24583,4 грн. у вересні-грудні 2012 р. При цьому контролюючий орган посилається на акт перевірки ПП «Валга» № 417/22.5-10/30285569 від 08.04.2013 р., яким не підтверджена реальність проведених господарських відносин із платниками податків за лютий 2010 р.- лютий 2013 р.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.04.2014 р., залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2014 р., у справі № 804/4056/14 задоволений позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.07.2013 р. № НОМЕР_5, прийнятого на підставі документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань фінансово-господарських взаємовідносин з підприємством ПП «Валга» (код ЄДРПОУ НОМЕР_4) за період вересень 2012 р., жовтень 2012 р., листопад 2012 р., грудень 2012 р., визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_5 від 29.07.2013 р. Судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлена реальність здійснення позивачем господарських операцій з ПП «Валга» за вересень-грудень 2012 р., доведений факт вчинення господарських операцій, за наслідками яких у платника податків виникло право на формування податкового кредиту, а також факт сплати позивачем сум податку контрагенту.

Крім того, відповідачем в акті перевірки зазначене про включення позивачем до складу валових витрат витрат з придбання послуг у ПП «Альянс-Іст» в розмірі 482520 грн. у травні-грудні 2012 р., січні та лютому 2013 р., при цьому контролюючий орган посилається на акт перевірки ТОВ «Альянс-Іст» №1318/153/38113730 від 18.04.2013р., яким не підтверджено реальність проведених господарських відносин із платниками податків; а також зазначено про формування позивачем валових витрат за рахунок витрат з придбання послуг у ТОВ «Голд-Лайн» в розмірі 144290 грн. за березень, квітень, травень, червень, липень 2013 р., при цьому контролюючий орган посилається на акт перевірки ТОВ «Голд-Лайн» № 9/22.3/38329524 від 23.08.2013 р., яким не підтверджено реальність проведених господарських відносин із платниками податків за квітень, травень, березень, липень, червень 2013 р.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.10.2014 р. у справі № 804/14781/14, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.06.2015 р., задоволений позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.12.2013 р. № НОМЕР_6, прийнятого на підставі документальної позапланової невиїзної перевірки позивача з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Альянс-Іст» за травень, липень, червень, серпень, листопад, вересень, жовтень та грудень 2012 р., січень, лютий 2013 р., з ТОВ «Голдлайн» за березень, квітень, травень, червень, липень 2013 р., визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 19.12.2013 р. № НОМЕР_6. Судовими рішення, які набрали законної сили, встановлено реальність здійснення позивачем господарських операцій з ТОВ «Альянс-Іст» та ТОВ «Голдлайн», а також повязаність отриманих послуг з господарською діяльністю фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

Що стосується господарських операцій позивача з ТОВ «Елтіс» та ПП «Котедж», колегією суддів встановлено наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 22.11.2012 р. між позивачем та ТОВ «Елтіс» укладено договір надання транспортно-експедиційних послуг №22/11-12, за умовами якого сторони зобовязуються здійснювати організацію та доставку вантажу на підставі транспортних заявок іншої сторони, за допомогою транспорту третьої сторони - перевізника. Сторона, що надає транспорту заявку, - експедитор-1, сторона, що виконує заяву, - експедитор-2. Крім того, 22.11.2012 р. між позивачем (експедитор) та ТОВ «Елтіс» (виконавець) укладено договір щодо регулювання взаємовідносин між експедитором та виконавцем при організації вантажоперевезень на території України, а також розрахунків за перевезення, п. 2 якого визначено умови перевезення, зокрема, маршрут, дату та адресу навантаження, вартість перевезення, ПІБ водія та марка і номер авто (а.с. 156-159 т.1).

Спірним періодом є листопад 2012 р.

Фактичне здійснення господарських операцій за вказаними договорами підтверджено рахунком-фактурою № СФ-0004030 від 23.11.2012 р. (а.с. 160), актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0004030 (а.с. 162), податковою накладною № 132 від 23.11.2012 р. (а.с. 161) на загальну суму 6800 грн., в тому числі податок на додану вартість 1133,33 грн., а також товарно-ранспортною накладною від 22.11.2012 р. (а.с. 163). Позивачем здійснена оплата придбаних послуг в повному обсязі, про що свідчить платіжне доручення № 401 від 30.11.2012 р. (а.с. 166 т.1).

Позивачем вказані транспортно-експедиційні послуги у ТОВ «Елтіс» придбавались в рамках господарських відносин з ТОВ «ОСОБА_3 Фудс», що підтверджено наявними в матеріалах справи первинними документами, виданими позивачем цьому підприємству, зокрема, рахунком-фактурою, податковою накладною, платіжними документами на отримання оплати та власне товарно-транспортною накладною (а.с. 163-165, 167-168 т.1).

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що 20.09.2011 р. між позивачем як довірителем та ПП «Котедж» як повіреним укладено договір надання послуг, за умовами якого повірений, що діє за дорученням і за рахунок довірителя, що діє за дорученням замовника, надає послуги по організації перевезень вантажів та інших транспортно-експедиційних послуг, посилаючись на підписану сторонами заявку, яка визначає умови виконання кожної перевозки (послуги) (а.с. 171-173 т.1).

Спірним періодом є січень 2012 р.

Фактичне здійснення господарських операцій за вказаним договором підтверджено рахунком-фактурою № СФ-012704 від 27.01.2012 р. (а.с. 174 т.1), актом здачі-прийняття робіт (послуг) № ОУ-012704 від 27.01.2012 р. (а.с. 175 т.1), податковою накладною № 537 від 27.01.2012 р. (а.с. 176 т.1) на загальну суму 1150 грн., в тому числі податок на додану вартість 191,57 грн.; рахунком-фактурою № СФ-012604 від 26.01.2012 р. (а.с. 177 т.1), актом здачі-прийняття робіт (послуг) № ОУ-012604 від 26.01.2012 р. (а.с. 179 т.1), податковою накладною № 495 від 26.01.2012 р. (а.с. 178 т.1) на загальну суму 1000 грн., в тому числі податок на додану вартість 166,67 грн.; рахунком-фактурою № СФ-011005 від 10.01.2012 р. (а.с. 180 т.1), актом здачі-прийняття робіт (послуг) № ОУ-011005 від 10.01.2012 р. (а.с. 182 т.1), податковою накладною № 137 від 10.01.2012 р. (а.с. 171 т.1) на загальну суму 15400 грн., в тому числі податок на додану вартість 2566,67 грн.; рахунком-фактурою № СФ-01004 від 10.01.2012 р. (а.с. 183 т.1), актом здачі-прийняття робіт (послуг) № ОУ-011004 від 10.01.2012 р. (а.с. 185 т.1), податковою накладною № 136 від 10.01.2012 р. (а.с. 184 т.1) на загальну суму 15800 грн., в тому числі податок на додану вартість 2633,33 грн.

Позивачем здійснена оплата придбаних послуг в повному обсязі, про що свідчать платіжні доручення (а.с. 200-206 т.1).

Позивачем вказані транспортно-експедиційні послуги у ПП «Котедж» придбавались в рамках господарських відносин з ТОВ «ОСОБА_3 Фудс» та ПАТ «Дніпроважмаш», що підтверджено наявними в матеріалах справи первинними документами (а.с. 186-199 т.1).

Відтак, судом апеляційної інстанції встановлено, що формування позивачем витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, відбулось, зокрема, за рахунок сум на придбання послуг по господарським операціям з ТОВ «Елтіс», ПП «Котедж». Фактичне отримання позивачем послуг, як зазначено вище, підтверджено первинними документами бухгалтерського обліку, суми податку на додану вартість підтверджені належним чином оформленими податковими накладними, розрахунки між сторонами проведені у повному обсязі, про що свідчать банківські документи, наявні в матеріалах справи.

Документи, складені за результатами здійснення спірних господарських операцій, містять усі необхідні реквізити, визначені ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому є первинними документами бухгалтерського та податкового обліку у розумінні зазначеного Закону.

Використання придбаних послуг у оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності позивача підтверджується наявними в матеріалах справи документами.

Підставою для збільшення позивачу суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб є висновок відповідача про порушення позивачем п. 177.2, 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України.

Даний висновок відповідача колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки фактичне здійснення господарських операцій позивачем з ТОВ «Елтіс», ПП «Котедж» доведено належним чином оформленими первинними документами.

Відповідно до п. п. 177.2, 177.3, 1774 ст. 177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Оскільки витрати позивача з придбання послуг у ТОВ «Елтіс», ПП «Котедж» підтверджено належним чином оформленими первинними документами, такі витрати підлягають включення до витрат позивача, безпосередньо повязаних з отриманням доходу.

Судова колегія не приймає до уваги посилання представника апелянта, висловлені в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, на обставини, встановлені постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 р. в справі № 804/18781/14, щодо нереальності господарських операцій позивача з ПП «Котедж» за січень 2012 р.

Дійсно, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 р. в справі № 804/18781/14 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_7 від 23.12.2013 р. встановлено відсутність реальності здійснення господарських операцій позивача з ТОВ «Котедж» у січні 2012 р. за договором № 20-09/11 від 20.09.2011 р., у звязку з чим визнано обґрунтованим збільшення позивачу суми грошового зобовязання з податку на додану вартість.

Проте, пояснення представника апелянта в судовому засіданні суду апеляційної інстанції щодо додаткового обґрунтування позиції контролюючого органу не узгоджуються з приписами ст. ст. 193, 195 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КАС України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень.

Представником апелянта доповнення до апеляційної скарги в письмовому вигляді не викладались та надані в судовому засіданні, тобто після спливу строку на апеляційне оскарження.

Як встановлено ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції. Суд апеляційної інстанції може дослідити також докази, які досліджувалися судом першої інстанції з порушенням вимог цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції може встановити нові обставини, якщо вони не встановлювалися судом першої інстанції у зв'язку із неправильним застосуванням норм матеріального права.

В даному випадку судом апеляційної інстанції не встановлено обставин, визначених статтею 195 КАС України, які б давали підстави для виходу за межі доводів апеляційної скарги.

Обставини, встановлені судовим рішенням від 02.04.2015 р., яке набрало законної сили, також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки такі обставин станом на дату прийняття судом першої інстанції постанови від 23.12.2014 р., яка зараз переглядається, не встановлювались.

Що стосується формування позивачем витрат по господарським операціям з ПП «Валга» (ТОВ «Раквере»), ТОВ «Альянс-Іст», ТОВ «Голдлайн», то з урахуванням приписів ч. 1 ст. 72 КАС України, відповідної до якої обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, звільняються від доказування, колегія суддів вважає доведеним правомірність формування позивачем витрат по господарським операціям з ПП «Валга» (ТОВ «Раквере»), ТОВ «Альянс-Іст», ТОВ «Голдлайн» у спірних періодах.

Відтак, є правильним висновок суду першої інстанції про протиправність податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_2.

Доводи апелянта про порушення позивачем норм податкового законодавства у звязку з тим, що товарно-транспортні накладні, надані позивачем до перевірки, мають певні недоліки та дефектність, що на думку контролюючого органу свідчить про відсутність факту надання послуг перевезення, розглянуті судом першої інстанції. При цьому судом першої інстанції правильно зазначено, що відсутність документів або неповне їх заповнення, що засвідчують транспортування товару за оформленими заявками від контрагента-постачальника до контрагента-покупця, дає підстави лише вважати про порушення законодавства про автомобільний транспорт, а не податкового законодавства.

Таким чином, наявність певних недоліків, що були допущені сторонами про складанні товарно-транспортних накладних за операціями з окремими контрагентами не свідчить про відсутність фактичної поставки товарів за цими операціями, оскільки перевезення товарів не завжди передбачає обов'язкове оформлення товарно-транспортних накладних, а також не може свідчити про відсутність перевезення вантажів та надання інших транспортно-експедиційних послуг.

Доводи апелянта про неврахування судом першої інстанції актів контролюючих органів про не підтвердження господарських операцій контрагентів також розглянуті судом першої інстанції, яким правильно зазначено, що відповідно до ст.ст. 46-49 Податкового кодексу України ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповід альність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Підпунктом 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України визначено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п.п. 138.8.1 п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України до складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу виготовленого товару, виконаної роботи, наданої послуги, придбаних напівфабрикатів та комплектувальних виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат. Прямі матеріальні витрати зменшуються на вартість зворотних відходів, отриманих у процесі виробництва, які оцінюються у порядку, визначеному в положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку.

Податковий кодекс України в якості підстави для не включення певних сум до складу валових витрат передбачає тільки випадки повної відсутності будь-яких розрахункових, платіжних та інших документів, передбачених законодавством.

Будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що спірні правочини мали на меті настання реальних правових наслідків, що обумовлені ним. При цьому враховується, що на момент здійснення господарських правовідносин контрагенти позивача були зареєстрованими як юридичні особи у встановленому законом порядку.

Колегія суддів зауважує, що невиконання контрагентом своїх зобов'язань по сплаті податку до бюджету тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування валових витрат у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо формування таких витрат і має всі документальні підтвердження їх розміру.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 25.04.2014 р. та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 19.05.2014 р. № НОМЕР_3, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

З урахуванням встановлення правомірності формування позивачем валових витрат, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у позивача недоїмки зі сплати єдиного внеску, що обумовило протиправність вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Щодо податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 19.05.2014 р., яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 510 грн. за неподання відомостей про суми виплачених доходів платникам податків фізичним особам, судова колегія зазначає наступне.

Як встановлено п. 119.2 ст. 119 Податкового кодексу України, неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

В акті перевірки зазначено про ненадання позивачем як податковим агентом відомостей про суми виплачених доходів платникам податків-фізичним особам.

Судом першої інстанції фактично не досліджувалося питання правомірності застосування до позивача штрафних санкцій в розмірі 510 грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем направлялись в електронному вигляді податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, і сум утриманого з них доходу форми № 1ДФ, що підтверджується долученими позивачем в ході апеляційного перегляду справи податковими розрахунками форми № 1ДФ, у звязку з чим відсутні підстави для висновку про порушення позивачем п. 119.2 ст. 119 Податкового кодексу України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.12.2014 р. в справі № 804/18782/14 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.12.2014 р. в справі № 804/18782/14 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій, вимоги про сплату боргу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 12.01.2016 р.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко